COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR privindStrategia Uniunii Europene pentru regiunea Mării Baltice /* COM/2012/0128 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE
PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI
COMITETUL REGIUNILOR privind
Strategia Uniunii Europene pentru regiunea Mării Baltice 1. Introducere Marea Baltică rămâne una dintre cele
mai vulnerabile regiuni ale Europei. Algele se înmulțesc în fiecare
vară și nave tot mai multe și mai mari trec prin strâmtorile ei
cele mai înguste și mai puțin adânci. Diviziunile din trecut nu au
fost încă depășite. Cercetarea, inovarea și legăturile
comerciale trebuie consolidate, în timp ce rețelele de transport și
energetice prezintă mari lipsuri – partea estică și nordică
a regiunii sunt încă prea adesea izolate de restul UE. Din acest motiv, în iunie 2009, în urma unei
solicitări a Consiliului European, Comisia Europeană a adoptat
Strategia UE pentru regiunea Mării Baltice (EUSBSR). Aceasta
abordează provocările principale reprezentate de mediul sustenabil,
prosperitate, accesibilitate și siguranță și securitate,
dar și oportunitățile pentru transformarea acestei regiuni
într-una integrată, orientată către viitor, de nivel mondial,
„vârful Europei”. Strategia își propune să coordoneze acțiunile
întreprinse de statele membre, regiuni și municipalități, UE,
organizațiile pan-baltice, instituțiile de finanțare și
organismele neguvernamentale pentru o dezvoltare mai puternică a regiunii.
Strategia prevede, de asemenea, implementarea la nivel regional a politicii
maritime integrate. Comisia a publicat în iunie 2011 un raport
privind progresele înregistrate[1].
Apoi, la 15 noiembrie 2011, Consiliul Afaceri Generale a adoptat concluzii în
care se cerea „Comisiei Europene să revizuiască EUSBSR până la
începutul anului 2012”. Prezenta comunicare răspunde acestei
solicitări propunând: ·
îmbunătățiri ale orientării
strategice; ·
alinierea politicilor și a finanțării;
·
clarificarea responsabilităților diferiților
actori; ·
o mai bună comunicare. Strategia trebuie să reflecte obiectivele
Europa 2020 de creștere inteligentă, durabilă și
favorabilă incluziunii și evoluția politicilor UE, inclusiv
importanța acordată cooperării în propunerea de cadru financiar
multianual și propunerile de reformă a politicii de coeziune, în
special o mai mare concentrare tematică, precum și locul rezervat
pentru strategiile macroregionale și de bazin maritim în cadrul strategic
comun, contractele de parteneriat și programele operaționale. Cooperarea privind regiunea Mării Baltice
consolidează și facilitează alte politici ale UE, precum
politicile în materie de schimbări climatice, Orizont 2020 în domeniul
cercetării și inovării și „Erasmus pentru toți” în
domeniul educației, și contribuie la implementarea politicii maritime
integrate și a politicii privind Rețeaua transeuropeană de
transport (TEN-T). Activitatea actuală arată că această
abordare macroregională adaugă un nou element practic și de
cooperare la progresele înregistrate. 2. Către
un nou cadru strategic Având în vedere constrângerile actuale care
afectează bugetele publice, abordările inovatoare care pot utiliza
cel mai bine politicile și fondurile disponibile sunt esențiale.
Abordarea macroregională oferă un cadru integrat pentru
provocările prea largi pentru nivelul național, dar prea specifice
pentru UE-27. Pentru a oferi strategiei o concentrare mai
mare și o direcție mai clară, trebuie să se definească
mai clar obiectivele esențiale și să se stabilească modul
în care acestea urmează să fie îndeplinite. Prin urmare, prezenta
comunicare specifică trei obiective generale pentru strategie,
fiecare însoțit de indicatori și obiective: ·
salvarea mării; ·
conectarea regiunii; și ·
creșterea prosperității. Acestea oferă un nou cadru în care pot fi
puse în practică recomandările Consiliului.
2.1. Angajamentul politic Pentru a menține angajamentul politic la
nivel înalt, acțiunile de îndeplinit în cadrul strategiei trebuie să
fie mai clare, atât la nivel național, cât și la nivelul UE. Conform
solicitării Consiliului, strategia ar trebui să fie inclusă pe
ordinea de zi a Consiliului de Miniștri în diferitele sale formațiuni,
după caz. Considerațiile cu privire la strategie ar trebui să se
reflecte în buget și alte discuții. Actorii regionali și municipali trebuie
să se implice mai mult. Noile reglementări privind politica de
coeziune abordează acest subiect, propunând să se țină cont
de strategiile macroregionale la elaborarea și implementarea noilor
programe. Angajamentul politic trebuie tradus în
angajament administrativ, cu suficient personal și o continuitate a
acestuia.
2.2. Alinierea politicilor Răspunsurile politicilor ar trebui
să reflecte caracterul teritorial al provocărilor și
oportunităților din regiune. Inițiativele din cadrul politicilor
ar trebui să fie coerente și să promoveze sinergii, un bun
exemplu fiind propunerea de acordare a unei importanțe centrale în
politica de coeziune considerentelor privind schimbările climatice.
Comisia va monitoriza regulat evoluțiile politice pentru a asigura coerența
cu obiectivele macroregiunii. Ținând seama de perspectiva
macroregională în cadrul grupurilor de lucru relevante ale Consiliului și
al comisiilor parlamentare, aceste organisme pot să contribuie la
asigurarea caracterului pozitiv al politicilor în ceea ce privește
impactul teritorial și coeziunea. Dată fiind natura
transsectorială a strategiei, se recomandă abordarea regulată în
cadrul formațiunilor Consiliului. O abordare
similară este necesară și la nivel local, regional, subregional și
național, cu activități din cadrul politicilor însoțite de
bilanțuri la toate nivelurile. 2.3. Alinierea finanțării În climatul
economic actual, Comisia accentuează necesitatea utilizării eficiente
a resurselor bugetare UE și naționale existente. Pentru a maximiza
impactul finanțării macroregionale, statele membre și alți
furnizori de finanțare ar trebui să asigure (re-)stabilirea
priorităților, în conformitate cu obiectivele strategiei. Raportul Comisiei
din iunie 2011 privind progresele realizate a constatat progrese importante în
acest sens, însă mai sunt necesare și alte eforturi. Strategia va
aduce rezultatele preconizate numai în cazul în care este legată, în mod cuprinzător,
de toate resursele disponibile, inclusiv, Fondul european de dezvoltare
regională, Fondul social european, Fondul european agricol pentru
dezvoltare rurală, Fondul european pentru pescuit[2], mecanismul Conectarea Europei,
Programul LIFE și cu programele de cercetare și inovare, precum și
cu cele educaționale, de cultură și sănătate. Este
importantă concentrarea atât pe schimbările financiare, cât și
pe cele structurale implicate de această aliniere. Autoritățile
de gestionare a programelor operaționale din regiune ar trebui să
adopte o abordare mai flexibilă, permițând, de exemplu, finanțarea
de proiecte pe termen lung și asigurarea capitalului de pornire.
Programele naționale și regionale trebuie să aibă o mai
puternică dimensiune transnațională, pentru că doar
programele de cooperare teritorială nu vor fi suficiente. Trebuie să
se lucreze în continuare la un cadru al mecanismului de implementare, pentru a
se atrage instituții financiare internaționale, alți finanțatori
și sectorul privat, pentru a crește efectul de pârghie al resurselor
disponibile. S-au făcut pași
importanți în direcția îmbunătățirii sprijinului
pentru abordarea macroregională în cadrul financiar 2014-2020. Strategia a
apărut în 2009, la mijlocul unei perioade de programare, cu puține
posibilități de influențare a conținutului programelor, dar
s‑au introdus legături strategice și practice clare în
propunerile privind politica de coeziune pentru următoarea perioadă
de programare.
La elaborarea contractelor de parteneriat și a
programelor operaționale la nivel regional, național, transfrontalier
și transnațional, trebuie să existe obiective și
priorități macroregionale. Cerința de concentrare a finanțării
asupra unui număr limitat de domenii tematice, relevante pentru strategie,
sprijină și ea obținerea de rezultate tangibile. Este esențial
ca actorii de la toate nivelurile să înceapă cât mai curând posibil
să se gândească în ce fel și față de ce priorități
să alinieze fondurile pentru perioada următoare de finanțare, ținând
seama de planul de acțiune și de obiectivele stabilite în strategie și
la nivelul domeniilor prioritare. 2.4. Guvernanță Caracterul pilot al strategiei și relevanța
acesteia pentru o comunitate foarte largă de părți interesate,
care include autorități locale și regionale, ministere naționale,
servicii ale Comisiei, instituții financiare internaționale,
reprezentanți ai sectorului privat și ONG-uri, creează
necesitatea unei structuri de guvernanță deschise, dar eficace. Pe baza experienței acumulate până
în prezent, Consiliul solicită ca, în cooperarea dintre Comisie și
statele membre în cauză, să se „clarifice […] rolul și
responsabilitatea părților interesate cu un rol esențial în
implementarea EUSBSR[3]
pentru a se oferi orientări transparente în ceea ce privește funcțiile
acestora și pentru a se facilita activitatea legată de implementarea
strategiei”. În cooperare cu
aceste părți interesate, Comisia a stabilit principalele roluri și
atribuții pentru fiecare dintre cele patru grupuri principale[4]. Trebuie să se asigure o
capacitate administrativă corespunzătoare, nu ca beneficiu pentru
strategie în detrimentul altor priorități, ci pentru a susține
un efort mai coerent. –
Comisia asigură coordonarea generală a
strategiei. Ea facilitează implicarea părților interesate relevante
și monitorizează, raportează și evaluează progresele
înregistrate în cooperarea cu statele membre. –
Punctele de contact naționale, desemnate de
statele membre participante, asigură coordonarea generală și susținerea
pentru implementarea strategiei în țara lor de origine, dar și la
nivel general. –
Planul de acțiune al strategiei include
domenii prioritare și acțiuni orizontale convenite în urma unor
consultări ample. Pentru coordonarea acestor priorități și
pentru a asigura obținerea la timp a rezultatelor, coordonatorii de
domenii prioritare și liderii de acțiuni orizontale
supraveghează implementarea proiectelor în domeniul lor, promovând în
același timp impactul macroregional și difuzând rezultatele. –
Traducând obiectivele generale ale unui domeniu
prioritar în activități concrete cu un lider numit și cu o
perspectivă temporală, șefii de proiecte emblematice sunt direct
răspunzători pentru facilitarea implementării practice la fața
locului. În plus, un grup la nivel înalt (HLG),
alcătuit din reprezentanți ai tuturor statelor membre UE, se reunește
în mod regulat pentru a oferi Comisiei consultanță cu privire la
procesul de implementare, oferind dezbateri de orientare esențiale și
ancorând strategia la nivelul UE. Comisia va promova reuniuni comune cu HLG
pentru Strategia UE pentru regiunea Dunării pentru a asigura schimbul de
bune practici. Într-adevăr, legăturile cu regiunea Dunării și
cu alte inițiative regionale din zona Atlantică, Arctică și
din alte zone trebuie să fie consolidate. Se pot organiza și
întâlniri cu alte organisme, precum HLG al Parteneriatului pentru transporturi și
logistică din cadrul Dimensiunii nordice (PTLDN). Pentru consolidarea sustenabilității
administrative, ar trebui să se exploreze și potențialul
grupărilor europene de cooperare teritorială (GECT) ca instrument,
fie la nivel strategic, fie pentru domenii prioritare specifice. 2.5. Implicarea părților
interesate, inclusiv a sectorului privat Pentru a reuși, strategia are nevoie de
participarea tuturor părților interesate relevante din sectorul
public și privat. Aceasta ar trebui să fie atât de natură
conceptuală, influențând dezvoltarea generală a strategiei (de
exemplu, prin participarea la dialogurile relevante referitoare la piața
internă), cât și de natură practică, contribuind la
implementare (de exemplu, prin proiecte privind piața digitală). Trebuie să se dezvolte această
participare. Un dialog mai profund între Comisie, statele membre în cauză,
asociațiile camerelor de comerț, Confederația industriilor,
grupurile regionale de cercetare și inovare și ONG-uri (de exemplu,
Forumul pentru dezvoltare baltică) ar trebui, de exemplu, să se
adreseze mai bine comunității de afaceri. Ar trebui să se
promoveze evenimente tematice, coordonarea intereselor strategiei cu cele ale sectorului
privat, precum și consultări centrate pe aspecte strategice. 2.6. Vecini, organizații regionale și
internaționale Chiar dacă strategia se concentrează
pe UE, succesul depinde și de cooperarea strânsă și
fructuoasă cu țările vecine. Folosind platformele deja existente[5], cooperarea ar trebui să
fie intensificată, mai ales cu Federația Rusă. Prin aceste
platforme și pentru a se evita redundanța, prioritățile
comune ar trebui dezvoltate în acțiuni concrete. De exemplu, dialogul permanent cu Consiliul
Nordic al Miniștrilor va asigura o mai bună coordonare a
utilizării resurselor financiare și umane. În mod similar, cooperarea
permanentă cu Comisia de la Helsinki (HELCOM) va consolida implementarea
planului de acțiune al strategiei și a planului de acțiune
pentru Marea Baltică al HELCOM. 2.7. Sensibilizarea Este necesară o mai bună
sensibilizare față de abordările strategiei și de
rezultatele acesteia. Atât Comisia, cât și Consiliul, evidențiază
acest aspect, iar Comisia și statele membre în cauză ar trebui
să ia măsuri practice în acest sens prin intermediul unei game cât
mai largi de actori și de canale de comunicare cu putință. Este
necesar un schimb de experiență și de bune practici prin
intermediul internetului, de exemplu prin dezvoltarea unui portal internet care
să conecteze site-uri relevante, pentru a oferi un acces mai bun la
informații privind finanțarea, identificarea oportunităților
comune și gruparea proiectelor. Un nou accent pe obiectivele generale,
legat de indicatori și obiective bine cunoscute descrise mai jos, va
evidenția care este sensul strategiei. 2.8. Sistem
de monitorizare Consiliul a solicitat „un sistem de indicatori
și obiective realiste și fezabile”. Comisia propune cele trei
obiective generale menționate: salvarea mării; conectarea regiunii;
creșterea prosperității. Aceste obiective sunt completate de o serie de
indicatori și obiective. În urma unor ample consultări, acestea sunt
noi, dar decurg din politicile existente și din planurile pe termen lung,
oferind o bază pentru monitorizare și evaluare mai eficientă.
Comisia propune ca acestea să se introducă în cadrul unui plan de acțiune
revizuit, împreună cu orice modificări necesare, inclusiv repere de
bază detaliate pentru obiective, care vor fi monitorizate îndeaproape în
rapoartele Comisiei. Statele membre sunt invitate să prezinte și
ele indicatori și obiective pentru diferitele domenii prioritare, inclusiv
obiective intermediare și repere pentru realizarea obiectivelor generale.
Aceasta va facilita comunicarea către publicul larg și asigură o
concentrare strategică asupra revizuirii planului de acțiune al
strategiei, asupra stabilirii priorităților pentru selectarea de
proiecte bune și pentru evaluare, precum și o comunicare mai
clară a realizărilor Strategiei.
3. Punerea în funcțiune a noului cadru Salvarea mării, conectarea regiunii și
creșterea prosperității oferă un cadru clar pentru
aspectele majore legate de Marea Baltică și UE, inclusiv pentru
ideile principale ale strategiei Europa 2020. 3.1. Salvarea mării Obiectivul general de mediu pentru Marea
Baltică este de a se ajunge până în 2020 la o stare ecologică
bună în temeiul Directivei-cadru privind strategia pentru mediul marin și
până în 2021 la un stadiu corespunzător de conservare în temeiul
Directivei „Habitate”, în conformitate cu strategia UE privind biodiversitatea și
obiectivele conexe, astfel cum se prevede în planul de acțiune pentru
Marea Baltică al HELCOM. O mai bună implementare a legislației
UE relevante este esențială pentru obiectivul „salvarea mării”,
de exemplu, privind biodiversitatea, habitatele, pescuitul și
eutrofizarea, în condițiile în care implementarea deplină a
Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale, a Directivei privind nitrații
și a Directivei-cadru privind apa este în întârziere. În 2011, Tabelul de punctaj WWF pentru Marea
Baltică a arătat că, deși marea este în continuare una
dintre cele mai poluate în lume și starea sa precară amenință
calitatea vieții pentru cei 80 de milioane de locuitori din jurul
acesteia, eforturile intensificate dau rezultate, chiar dacă mai
rămân multe de făcut. Aceste eforturi pot beneficia acum de pe urma
abordării mai concertate facilitate de strategie. ·
Este necesar un angajament politic susținut
la nivel înalt pentru a se asigura traducerea în fapte a priorităților
de mediu convenite și mai buna aplicare a legislației existente. De
exemplu, recomandările făcute prin proiectul emblematic privind
eliminarea fosfaților din detergenți trebuie să fie luate acum
în considerare în legislația noilor state membre. ·
Alinierea politicilor la strategie – de exemplu asigurarea integrării preocupărilor în materie
de mediu și climă (inclusiv a rezultatelor relevante ale
cercetării) în toate domeniile relevante de politici, inclusiv politicile
de transport, agricole și industriale – facilitează și obținerea
unei mări sănătoase și o protecție costieră
adecvată. Planificarea transsectorială a politicilor înseamnă
că toate sectoarele reflectă prioritățile convenite pentru
regiunea Mării Baltice în conformitate cu necesitățile
teritoriale. Exemple în acest sens sunt măsurile specifice de agromediu
din cadrul politicii agricole comune, cum ar fi zonele de protecție de-a
lungul râurilor și zonelor umede sau mai buna gestionare a deșeurilor
animale. Aprobând strategia, în 2009, Consiliul European a pledat pentru o
aliniere strânsă la politica maritimă integrată. ·
O mai bună aliniere a finanțării la obiectivele strategiei este deosebit de importantă pentru
atingerea obiectivelor de mediu și climatice ale acesteia. Problemele cu
care se confruntă marea sunt prea mari pentru a fi rezolvate de orice țară
pe cont propriu. De exemplu, pentru reducerea numărului de zone moarte din
mare, care acoperă în prezent până la o șesime din platoul
maritim din cauza excesului de îngrășăminte, sunt necesare
investiții suplimentare coordonate în stații de tratare a apelor
reziduale, inclusiv pentru eliminarea fosforului și azotului. ·
Parteneriate mai strânse, de exemplu, între administrațiile naționale, regionale și
locale și instituții de cercetare și alte părți
interesate, precum armatori, porturi, întreprinderi de logistică și
ONG-uri, sunt necesare pentru îndeplinirea unor obiective ale strategiei,
precum un transport sigur și nepoluant. În prezent, traficul naval intens
agravează problemele cauzate de excesul de îngrășăminte și
substanțe periculoase din surse terestre prin poluare aeriană, emisii
de gaze cu efect de seră, deversări de petrol și alte deșeuri,
precum și prin introducerea de organisme străine. Acțiunile
comune pot permite părților interesate din sectorul privat să înțeleagă
mai bine normele și standardele și oferă, în același timp,
sectorului public, acces la informații direct de la sursă cu privire
la condițiile și necesitățile pieței. ·
O mai strânsă cooperare cu țările
învecinate, în special cu Rusia, este necesară,
de exemplu, pentru obiectivele strategiei în materie de supraveghere maritimă
mai eficientă și mai compatibilă, precum și în materie de
prevenire, nivel de pregătire și capacitate de reacție la
catastrofe pe mare și pe uscat. Exemplul bun al supravegherii comune din
Golful Finic ar trebui să fie extins pentru a acoperi întreaga Mare
Baltică. ·
Identificarea de priorități comune cu
organizații regionale și internaționale,
precum HELCOM, va sprijini, de exemplu, eforturile strategiei de a combate
efectele asupra biodiversității ale substanțelor periculoase și
ale metodelor distructive de pescuit, inclusiv ale pescuitului ilegal,
nereglementat și neraportat, cu consecințele lor negative pentru pești
și sănătatea umană. Substanțele periculoase sunt
deosebit de dăunătoare pentru ecosistemul Mării Baltice, ținând
cont de mediul său salmastru și de rata lentă de schimb a apei
(peste 30 de ani). Influența schimbărilor climatice ar trebui, de
asemenea, să fie luată în considerare la promovarea unei vieți
sălbatice diverse și sănătoase. În aceste moduri, noul cadru pentru strategie
consolidează eforturile de salvare a mării. Oportunitățile și
instrumentele oferite în acest sens trebuie acum să fie utilizate pe
deplin în regiune. Pentru a se asigura respectarea întocmai a
cadrului consolidat de mai sus, Comisia propune utilizarea următorilor indicatori
și obiective ca elemente esențiale pentru evaluarea progreselor
către salvarea mării: 1.
Apă curată
măsurată prin obținerea stării ecologice bune până în
2020 și incluzând reduceri ale conținutului de îngrășăminte,
în conformitate cu obiectivele și indicatorii care urmează a fi
stabiliți în viitoarea revizuire a Directivei-cadru privind strategia
pentru mediul marin (DCSM) și în versiunea actualizată a planului de
acțiune pentru Marea Baltică al HELCOM (PAMB) din 2013; 2.
Floră și faună bogată și
sănătoasă până în 2020,
măsurată prin îmbunătățiri în starea biodiversității
și sănătatea ecosistemului, inclusiv în ceea ce privește
stocurile de pește, în conformitate cu obiectivele actualizate care
urmează a fi stabilite de HELCOM în 2013 și prin revizuirea DCSM; 3.
Adoptarea la timp în 2013 și implementarea
integrală până în 2021 a versiunii actualizate a PAMB al HELCOM; 4.
Transport maritim curat
măsurat prin eliminarea deversărilor ilegale până în 2020 și
transportul maritim în condiții de siguranță măsurat
prin reducerea cu 20% până în 2020 a numărului de accidente față
de nivelul din 2010; 5.
Elaborarea de planuri spațiale maritime
transfrontaliere bazate pe ecosistem în întreaga
regiune până în 2015; 6.
Adaptarea la schimbările climatice prin adoptarea unui plan și a unui program integrat de protecție
costieră până în 2020. 7.
Siguranță sporită prin intensificarea cooperării între autoritățile de
supraveghere maritimă prin îmbunătățirea schimbului de
informații și acțiuni coordonate pentru creșterea
sensibilizării la problemele maritime și a eficienței pe mare
până în 2015. 3.2. Conectarea regiunii Din cauza distanțelor lungi, a condițiilor
climatice dificile și a densității reduse a infrastructurii,
numeroase zone din regiunea de est a Mării Baltice și din nordul Finlandei
și al Suediei rămân în continuare cu cele mai scăzute niveluri
de accesibilitate din toată Europa. Pe lângă că sunt
costisitoare și ineficiente energetic, aceste conexiuni lipsă
reprezintă obstacole în calea pieței interne și a obiectivului
coeziunii teritoriale. Domeniile prioritare care contribuie la
obiectivul „Conectarea regiunii” al strategiei pot utiliza cadrul strategic
reînnoit pentru a oferi soluții teritoriale inteligente, durabile și
favorabile incluziunii. ·
Angajamentul politic la nivel înalt este deosebit de important, de exemplu, pentru a facilita
lucrările la planul de interconectare a pieței energiei din zona
baltică pentru a asigura infrastructura energetică regională
pentru buna funcționare a pieței interne și o mai bună
securitate a aprovizionării. Aceasta înseamnă atât investiții
prompte, cât și reforme ale pieței. ·
O mai bună aliniere a politicilor va facilita o veritabilă rețea macroregională
multimodală de transport. Ministerele de resort trebuie să asigure
politici mai coerente de transport, maritime, de mediu și privind
schimbările climatice, împreună cu Comisia, PTLDN și alte
organisme regionale. ·
O rețea de infrastructură
sustenabilă și cuprinzătoare, care să conecteze zonele
încă divizate pe axele est-vest și nord-sud ale regiunii,
necesită o mai bună aliniere a finanțării la
strategie, precum și legături mai strânse cu țările
învecinate. O mai bună planificare și coordonare a
dezvoltării infrastructurii și a finanțării este
necesară pentru punerea în aplicare a proiectelor prioritare. Aceasta ar
trebui să se realizeze în cadrul orientărilor TEN-T și prin
utilizarea deplină, de exemplu, a platformei PTLDN și a finanțării
puse la dispoziție prin intermediul mecanismului Conectarea Europei și
cadrul TEN-T. Prin concentrarea eforturilor macroregionale
pe dezvoltarea potențialului uman și pe crearea unui sistem energetic
și de transport mai inteligent și mai eficient din punct de vedere al
utilizării resurselor, obiectivul „Conectarea regiunii” este în
conformitate cu obiectivele Europa 2020 pentru o creștere
inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii și cu
inițiativele emblematice conexe. El trebuie utilizeze deplin noile
propuneri de politici de coeziune, mai ales pentru a dezvolta infrastructurile
transfrontaliere. La frontierele externe, obiectivul ar trebui să sprijine
modernizarea infrastructurii vamale a UE, a echipamentelor, a sistemelor,
precum și dezvoltarea capacității administrative. În plus,
trebuie să se acorde atenție rezistenței infrastructurii la
catastrofe naturale sau cauzate de om. Pentru a se asigura o bună urmărire,
Comisia propune utilizarea următorilor indicatori și obiective
ca elemente esențiale pentru evaluarea progreselor: 1.
O mai bună și sustenabilă
conectivitate internă și externă a regiunii, reducerea timpului
de călătorie și de așteptare la frontierele externe, susținute prin mecanismul Conectarea Europei, măsurate prin
finalizarea tuturor celor șapte proiecte prioritare TEN-T terestre și
maritime la nivelul regiunii, de exemplu a legăturii fixe Fehmarn Belt
până în 2020 și a Rail Baltica până în 2024; 2.
Interconectarea piețelor energetice ale
statelor baltice cu restul regiunii în conformitate cu
planul de interconectare a pieței energiei din zona baltică,
măsurată prin interconectarea totală și sustenabilă
din punct de vedere al mediului a piețelor de gaz și electricitate
până în 2015; 3.
Cooperare sporită în gestionarea
transfrontalieră și planificarea și implementarea comună a
infrastructurii, inclusiv peste zone marine. 3.3. Creșterea prosperității Uniunea Europeană continuă să
se confrunte cu dificultăți economice. Raportul din 2011 privind
starea regiunii, o evaluare anuală a competitivității și
cooperării în regiunea Mării Baltice[6],
arată că, după un an de creștere în majoritatea zonelor,
perspectivele regiunii se deteriorează. Raportul subliniază
interdependența economiilor UE și importanța eforturilor comune
pentru creștere economică durabilă. Prin cadrul strategic reînnoit, obiectivul
„Creșterea prosperității” consolidează măsurile de
revenire la creștere în conformitate cu obiectivele Europa 2020. El
întărește dezvoltarea și aplicarea de politici, printr-o
concentrare mai clară asupra creșterii și locurilor de
muncă și oferind factorilor de decizie o imagine generală mai
bună a unor tendințe interconectate sau contradictorii. Este nevoie
de angajament politic sporit pentru transpunerea rapidă a legislației
pentru a asigura buna funcționare a pieței interne. Aceasta este esențială,
deoarece majoritatea comerțului se desfășoară în cadrul
macroregiunii. ·
Alinierea politicilor
va asigura dezvoltarea coerentă a unor sectoare esențiale, precum
agricultura, dezvoltarea rurală (inclusiv silvicultura) și pescuitul.
Reforma politicii comune în domeniul pescuitului reprezintă un exemplu de
revizuire de politici în urma recomandării de gestionare
descentralizată, cu specific teritorial a pescuitului, emise în cadrul
strategiei. ·
Promovarea unei Uniuni a inovării pentru
întreaga regiune a Mării Baltice aliniază finanțarea
printr-o abordare programatică. Este necesară alocarea de resurse
sporite pentru cercetare și inovare, promovând specializarea
inteligentă în regiune pentru a se îndeplini obiectivele Europa 2020. Ar
trebui să se utilizeze la maximum oportunitățile create de
Orizont 2020. ·
Dialogul între părțile interesate, inclusiv Comisia, statele membre, camerele de comerț și
Confederația industriilor, ar trebui să promoveze concentrarea
strategiei asupra politicii industriale în această regiune. În
conformitate cu inițiativa emblematică Europa 2020 „O politică
industrială adaptată erei globalizării” și cu Small
Business Act, strategia sprijină IMM-urile (respectând normele privind
ajutorul de stat) prin îmbunătățirea accesului la finanțare,
printr-o mai bună legiferare și ajutându-le să se adapteze la
globalizare. Este necesar să se pună accentul pe tehnologiile
ecologice și cu emisii reduse de carbon, care reprezintă un punct
forte al regiunii, dar în cazul cărora sunt necesare legături mai
strânse între politici și dezvoltarea pieței. Sectoare maritime esențiale
au și ele potențial de dezvoltare. Competențele,
calificările și programele educaționale trebuie să
corespundă acestor necesități.
În plus, în conformitate cu inițiativa emblematică Europa 2020 „O
agendă pentru noi competențe și locuri de muncă”, este necesar
un dialog mai profund între partenerii sociali privind provocările
viitoare pentru piața forței de muncă, precum schimbările
demografice. Acestea ar trebui să includă creșterea
productivității muncii și de reducerea diferențelor
structurale din cadrul regiunii, precum și dimensiunea macroregională
a incluziunii sociale și a sănătății publice. Ar trebui să se promoveze mobilitatea și
dezvoltarea competențelor prin intermediul unor inițiative existente,
precum sistemul de schimb Nordplus, precum și prin intermediul
instrumentelor actuale și viitoare, precum „Erasmus pentru toți” sau
„Tineretul în mișcare”. Schimburile culturale ar trebui să fie
facilitate. Ar trebui să se exploateze deplin oportunitățile de
mobilitate pentru cercetători și de diseminare a inovării, de
exemplu, cele din cadrul programului BONUS de cercetare și dezvoltare la
Marea Baltică. Pentru toate vârstele și sectoarele, ar trebui să
se promoveze participarea la programele de schimburi educaționale și științifice
și de cooperare. „Circulația creierelor” trebuie să fie noua
paradigmă, în timp ce se previne „exodul de creiere”. De asemenea,
toată lumea trebuie să coopereze în ceea ce privește aspectele
mai puțin dezirabile ale mobilității, combătând crima
organizată, inclusiv traficul și contrabanda. În conformitate cu cadrul reînnoit, Comisia
propune utilizarea următorilor indicatori și obiective ca
elemente esențiale pentru evaluarea progreselor: 4.
O creștere de 15% a volumului comerțului
intraregional și al serviciilor transfrontaliere până în 2020; 5.
O creștere cu 20% a numărului de
persoane care participă la programe de schimb și cooperare
culturală, educațională și științifică
până în 2020; 6.
Pe lângă indicatorii de politici menționați
anterior, ar putea fi utili următorii indicatori contextuali care
încadrează strategia în contextul mai larg al evoluțiilor
socio-economice din regiune: (a)
Reducerea discrepanțelor măsurată prin reducerea decalajului în ceea ce privește
PIB-ul statelor membre mai puțin dezvoltate; (b)
Reducerea ratei șomajului prin atingerea obiectivului Europa 2020 de 75% ocupare a forței
de muncă pentru persoanele între 20 și 64 de ani; (c)
Valoarea generală a cheltuielilor în
C&D măsurată prin rata investițiilor
în C&D și inovare care ar trebui să atingă cel puțin 3%
pentru întreaga regiune până în 2020 (obiectiv Europa 2020); (d)
Atingerea obiectivelor naționale bazate pe
obiectivele energetice și climatice Europa 2020;
4. Pași înainte Prin măsuri practice pentru a ține
seama de caracteristicile geografice ale regiunii și de dinamica
macroregională, strategia UE pentru regiunea Mării Baltice
consolidează utilizarea resurselor disponibile la nivel european și
național. Aceasta urmărește să transforme angajamentul
politic în angajament de a acționa în fiecare punct. Concret, cadrul revizuit al strategiei
prezentat mai sus consolidează acest efort. El facilitează acțiunea
și rezultatele concentrându-se pe trei mari obiective generale: salvarea
Mării Baltice; conectarea acestei mari regiuni și creșterea
prosperității acesteia. Aceasta se realizează prin promovarea
angajamentului politic, facilitarea alinierii mai strânse a politicilor și
fondurilor și prin clarificarea responsabilităților celor
implicați. Cadrul strategiei promovează o mai bună includere a
părților interesate, o mai strânsă colaborare cu statele care nu
sunt membre ale UE și cu sectorul privat și îmbunătățirea
comunicării. Toate acestea se stabilesc în relație cu indicatori și
obiective, în cadrul unui sistem de monitorizare și evaluare destinat
să măsoare progresul către viitor. Este important ca guvernele și regiunile
participante să răspundă prin alocarea de resurse adecvate la
provocările generate de implementarea strategiei și ca la toate
nivelurile să se examineze din timp alinierea finanțării în
vederea pregătirii următorului exercițiu financiar. Comisia este convinsă că acest cadru
aduce o contribuție integrată și sustenabilă la coeziunea
economică, socială și teritorială și la obiectivele de
creștere inteligentă, durabilă și favorabilă
incluziunii ale strategiei Europa 2020. Prin urmare, Comisia invită
Consiliul să examineze și să aprobe prezenta comunicare. [1] COM(2011)381 final. [2] Care urmează să devină Fondul european
pentru pescuit și afaceri maritime, conform propunerii Comisiei pentru
noua perioadă financiară. [3] Puncte de contact naționale (PCN), coordonatori de
domenii prioritare (CDP), lideri de acțiuni orizontale (LAO), lideri de
proiecte emblematice (LPE). [4] Informații complete vor fi puse la dispoziție
pe site-ul internet al EUSBSR. [5] De exemplu, Dimensiunea Nordică, Consiliul Statelor
de la Marea Baltică, Consiliul Nordic al Miniștrilor, Comisia de la
Helsinki, rețeaua Viziuni și strategii în regiunea Mării Baltice
(VASAB), Cooperarea subregională a Statelor de la Marea Baltică
(BSSSC), Uniunea orașelor de la Marea Baltică (UBC) și BONUS –
program de cercetare și dezvoltare la Marea Baltică
(inițiativă în temeiul articolului 185). [6] Publicat de Forumul pentru dezvoltare baltică,
Consiliul Nordic al Miniștrilor și Banca Europeană de
Investiții.