EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0882
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS EU Quality Framework for anticipation of change and restructuring
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Cadrul de calitate al UE pentru anticiparea schimbărilor și restructurare
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Cadrul de calitate al UE pentru anticiparea schimbărilor și restructurare
/* COM/2013/0882 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Cadrul de calitate al UE pentru anticiparea schimbărilor și restructurare /* COM/2013/0882 final */
1. Introducere Comunicarea de față prezintă un cadru de
calitate al UE pentru anticiparea schimbărilor și restructurare (QFR). Acest
cadru este urmarea Cărții verzi intitulate „Restructurare și anticiparea
schimbărilor: învățăminte desprinse din experiența recentă” din 17 ianuarie 2012[1] și a solicitării Parlamentului European
din 15 ianuarie 2013 din cadrul Rezoluției privind informarea și consultarea
lucrătorilor, anticiparea și gestionarea restructurărilor, care se bazează pe
articolul 225 din TFUE (cunoscută și sub numele de „Raportul Cercas”)[2]. Ne confruntăm cu dificultăți majore în
încercarea de a crește nivelurile de ocupare a forței de muncă și de a găsi
soluții la problema șomajului, prin intensificarea utilizării unor politici
active pentru piața muncii și prin reformarea sistemelor de educație și de
formare, pentru a ajuta persoanele care își caută un loc de muncă să
dobândească competențele adecvate, iar întreprinderile să găsească o forță de
muncă competitivă. Toate acestea necesită o bună capacitate de anticipare,
precum și instrumente potrivite pentru a corela cât mai mult posibil oferta cu
cererea pe piața forței de muncă. Facilitatea adaptării întreprinderilor și a
tranzițiilor (schimbărilor de parcurs profesional) de pe piața muncii printr-o
mai bună anticipare a necesarului de capital uman trebuie privită în acest
context mai larg. Oricât ar fi de necesare și de inevitabile, ajustarea
și restructurarea economice pot avea un impact social și asupra pieței muncii
care trebuie abordat prin politici adecvate. Observatorul european al
restructurărilor (ERM)[3] a înregistrat 250 de
operațiuni de restructurare în al treilea trimestru al anului 2013. Acestea au
generat 57 081 de locuri de muncă pierdute anunțate și 27 792 locuri
de muncă create anunțate, ceea ce reprezintă o pierdere netă de 29 289 de
locuri de muncă. QFR necesită o mai bună identificare și
monitorizare a anumitor principii și bune practici pentru anticiparea
schimbărilor și gestionarea operațiunilor de restructurare din cadrul întreprinderilor,
precum și din partea autorităților publice. Acest lucru ar trebui, în special,
să faciliteze investițiile în capitalul uman și să ducă la realocarea
resurselor umane către activități cu un bun potențial de creștere și către
locuri de muncă de calitate, conform Strategiei Europa 2020, îmbunătățindu-se,
în același timp, calitatea condițiilor de muncă. Abordările schițate în prezentul QFR vor
contribui la competitivitatea pe termen lung a întreprinderilor și la angajarea
durabilă a lucrătorilor acestora, precum și la atenuarea cheltuielilor
asociate, inclusiv a costului social al schimbării. Această abordare este, de
asemenea, coerentă cu obiectivele politice majore ale UE, în principal cu cele
din cadrul Strategiei Europa 2020 și cu alte inițiative majore care urmăresc o
competitivitate durabilă și o redresare economică generatoare de locuri de
muncă, în special în economia reală. QFR se ocupă în principal de ocuparea forței de
muncă și de dimensiunile sociale ale anticipării schimbărilor structurale. O
perspectivă mai amplă asupra schimbărilor structurale include nu doar aspectele
legate de impactul asupra forței de muncă, ci și impactul industrial și social
mai larg al schimbărilor structurale asupra orașelor și regiunilor în care au
loc. În acest context, discuția referitoare la schimbările structurale este
legată și de rolul politicilor industriale și regionale în anticiparea
adaptării regiunilor și a industriei la aceste schimbări. În aceeași idee, sunt
relevante și strategiile de „specializare inteligentă” care urmează să fie
elaborate în cadrul fondurilor structurale ale UE pentru 2014-2020 și, în
consecință, acestea reprezintă o pistă care ar trebui urmată și continuare de
Comisie. Comisia consideră că prezentarea bunelor
practici dezvoltate în acest domeniu de-a lungul anilor către toate părțile
interesate poate contribui la creșterea gradului de informare și la o aplicare
mai eficientă și mai generalizată a unor măsuri anticipative, proactive și
responsabile social de gestionare a schimbărilor și a restructurării, în
beneficiul tuturor părților interesate și al societății în ansamblu. Având în vedere toate acestea, Comisia le
solicită statelor membre să sprijine și să pună în aplicare QFR prin mijloacele
adecvate și îndeamnă toate părțile interesate să colaboreze pe baza
principiilor și bunelor practici enunțate. Comisia va monitoriza modul în care
se aplică QFR și va studia necesitatea revizuirii sale în 2016. De asemenea, va
informa Parlamentul European cu privire la rezultate. 2. Contextul politicii în domeniu UE dispune de un cadru juridic cuprinzător
pentru reglementarea modului în care dialogul social din cadrul
întreprinderilor și grupurilor de întreprinderi ar trebui să abordeze, printre
altele, anticiparea schimbărilor și restructurările. Ne folosim de fondurile structurale, în special
de Fondul social european, pentru a sprijini adaptarea economică, tranzițiile
de pe piața muncii și protecția socială a lucrătorilor disponibilizați sau care
riscă să fie disponibilizați. UE a creat un instrument specific, Fondul
european de ajustare la globalizare (FEG), pentru a-i ajuta pe lucrătorii care
și-au pierdut locul de muncă. În plus, partenerii sociali și Comisia au lansat
mai multe inițiative specifice în domeniul anticipării și gestionării schimbărilor
și a restructurărilor (a se vedea detaliile în anexa I). Ultima dintre acestea,
o Carte verde privind restructurarea, lansată în ianuarie 2012, a identificat
practicile și politicile de succes în ceea ce privește anticiparea și
restructurarea și care au fost aplicate în anii cei mai grei ai crizei[4]. Toate aceste activități trebuie considerate
părți integrante ale efortului Comisiei de a aduce economia Europei înapoi pe
linia de plutire prin punerea în aplicare a Strategiei Europa 2020, a semestrului
european și prin alte inițiative majore în domeniile ocupării forței de muncă,
competențelor profesionale și politicii industriale. De curând, Comisia a avut inițiativa de a
moderniza acquis-ul Uniunii în domeniul legislației privind insolvența. Reformarea
normelor UE privind insolvența este menită să faciliteze supraviețuirea
întreprinderilor și să le ofere întreprinzătorilor o a doua șansă. Unul dintre
obiectivele principale ale noii abordări europene, orientate înspre salvare, a
falimentului și insolvenței întreprinderilor este păstrarea locurilor de muncă
și salvarea pieței muncii. 2.1 Contribuția
legislației europene a muncii la restructurare Directivele UE privind informarea și consultarea
lucrătorilor[5] prevăd în principal implicarea
reprezentanților lucrătorilor în procesul de restructurare (acordarea
drepturilor procedurale la informare și consultare). Acestea joacă un rol
esențial în promovarea unei abordări menite să anticipeze schimbările și să
încurajeze cooperarea în găsirea de răspunsuri la schimbare. Informarea și consultarea timpurie a
lucrătorilor sunt deosebit de importante în anticiparea schimbărilor și în
pregătirea și gestionarea adecvată a restructurărilor. În plus, acestea ajută
la diminuarea pierderilor de locuri de muncă, menținând, în același timp,
nivelul capacității de inserție profesională și reducând costurile adaptării,
prin utilizarea flexibilității interne. Ca parte din politica privind o mai bună
reglementare, la evaluarea adecvării legislației UE în domeniul implicării lucrătorilor,
Comisia a analizat trei directive privind informarea și consultarea
lucrătorilor la nivel național[6] (Directivele 98/59/CE
privind concedierile colective, Directiva 2001/23/CE privind transferurile de
întreprinderi și Directiva 2002/14/CE privind un cadru general de informare și
consultare a lucrătorilor). Concluzia a fost că, în general, prezentul cadru
legislativ își îndeplinește scopul. Cele trei directive sunt, în linii mari,
relevant, eficace și coerente între ele și se susțin reciproc. Beneficiile pe
care acestea le generează depășesc probabil costurile. În plus, directivele par
să fi contribuit la atenuarea șocului recesiunii și la compensarea
consecințelor sociale negative ale operațiunilor de restructurare din timpul
crizei. Cu toate acestea, evaluarea a pus în evidență
câteva lipsuri și neajunsuri legate de domeniul de aplicare și de funcționarea
directivelor. Unele părți interesate au pus sub semnul întrebării excluderea
întreprinderilor mai mici, a administrațiilor publice (spre deosebire de
întreprinderile publice, acoperite de directive) și a personalului navigant din
domeniul de aplicare al directivelor, apreciind că aceasta diminuează valoarea
lor practică pentru o parte semnificativă a forței de muncă. Evaluarea adecvării a atras atenția și asupra
unor factori care, în anumite circumstanțe, este posibil să fi contribuit la
reducerea eficacității directivelor, printre care: incidența (redusă) a
organismelor reprezentative; calitatea implicării acestora (în special modul în
care sunt consultate, adesea limitat și formal); influența lor strategică;
insuficienta cunoaștere a drepturilor și obligațiilor lor; conformarea și
aplicarea efectivă a legii. Ca rezultat, unele dintre obiectivele directivelor,
în special reducerea numărului concedierilor colective, îmbunătățirea
gestionării și anticipării schimbărilor, precum și o adaptabilitate și o
capacitate de inserție profesională sporite ale lucrătorilor, par să nu fi fost
atinse. În sfârșit, evaluarea adecvării a scos în
evidență posibile neconcordanțe între directivele privind informarea și
consultarea lucrătorilor în cazul anumitor definiții. Remedierea deficiențelor
constatate va ajuta și la îmbunătățirea restructurărilor la nivelul
întreprinderilor. În ceea ce privește acțiunile de altă natură
decât cele legislative, cercetările au subliniat importanța instaurării unei
culturi a dialogului social, a informării angajaților și angajatorilor în egală
măsură cu privire la drepturile lor în ceea ce privește informarea și
consultarea la nivelul întreprinderilor, precum și a impunerii aplicării
efective a acestor drepturi în cazul nerespectării lor. În ceea ce privește cadrul legislativ, Comisia
s-a angajat să studieze posibilitatea consolidării directivelor privind
informarea și consultarea. Acest lucru a fost confirmat în cadrul Comunicării
REFIT, adoptate de Comisie la 2 octombrie 2013[7]. Comisia se va consulta cu
partenerii sociali la nivel european, conform dispozițiilor articolului 154 din
TFUE. 2.2 Instrumentele
UE de sprijin financiar Succesul întreprinderilor și al industriei UE pe
piețele globale depinde de accesul acestora la o forță de muncă înalt
calificată și adaptabilă. Cu peste 10 miliarde EUR investiți în întreaga
UE în fiecare an, Fondul social european (FSE) este principalul instrument
financiar utilizat pentru investițiile în ameliorarea competențelor forței de
muncă și a capacității acesteia de a se adapta la schimbări. FSE realizează
acest lucru sprijinind reformele sistemelor de educație inițială, cu un accent
special pe mai buna corelare între competențele predate și cele necesare pe
piața muncii (de exemplu, pe competențele transferabile precum aptitudinile
digitale, limbile străine sau antreprenoriatul), pe îmbunătățirea tranziției de
la școală spre piața muncii (de exemplu, prin susținerea formării profesionale
suplimentare, a uceniciilor și a stagiilor în întreprindere) sau pe creșterea
posibilităților de învățare pe tot parcursul vieții, atât la slujbă, cât și
separat de aceasta. Toate aceste intervenții nu doar că sporesc șansele
persoanelor individuale pe piața muncii, ci îi ajută și pe angajatori să aibă
acces la angajați cu competențele potrivite și cu capacitatea de a se adapta la
schimbări, ceea ce are o influență pozitivă asupra competitivității. Pentru a exploata pe deplin potențialul FSE,
este esențial ca toate părțile interesate, și în special partenerii sociali, să
fie implicate în planificarea și, dacă este cazul, și în punerea în aplicare a
intervențiilor. Minimul necesar pentru următoarea perioadă financiară, 2014-2020,
este ca statele membre să respecte normele stabilite în viitorul act de punere
în aplicare al Comisiei privind aplicarea principiului parteneriatului. Venind în completarea FSE, Fondul european de
ajustare la globalizare (FEG) furnizează un sprijin unic, limitat în timp,
pentru lucrătorii disponibilizați în situații dificile, cel mai adesea parte a
unor concedieri în masă. FEG îi ajută pe lucrători să facă față consecințelor
negative ale restructurărilor prin finanțarea de măsuri cum ar fi asistență în
căutarea unui loc de muncă, consiliere profesională, formare și reconvertire
profesională adaptată și promovarea antreprenoriatului, precum și prin
finanțarea individuală a participării la diferite cursuri de reconvertire și de
formare profesională. De la lansarea sa, de la începutul lui 2007 și
până în august 2013, FEG a primit 110 solicitări din partea a 20 de state
membre și a sprijinit peste 100 000 de lucrători[8]. Defalcarea solicitărilor către FEG pe sectoare industriale în perioada 2007 - august 2013 Automobile || 19 Utilaje și echipamente || 12 Industria textilă || 10 Industria tipografică || 9 Construcții de clădiri || 7 Telefoane mobile || 6 Metale de bază, echipamente electronice || 5 Articole de îmbrăcăminte || 4 Comerț cu amănuntul || 3 Încălțăminte, tâmplărie și dulgherie, confecții metalice, aparatură electrocasnică, construcții navale || 2 Altele (20 de sectoare) || 1 În următoarea perioadă de programare (2014-2020),
atât FSE, cât și FEG vor continua să finanțeze investițiile în capitalul uman. FSE,
împreună cu inițiativa „Locuri de muncă pentru tineri”, vor oferi un sprijin
puternic creării de locuri de muncă pentru tineri și vor susține punerea în
aplicare a programelor de garanții pentru tineret, în vreme ce FEG va cofinanța
măsuri de susținere a lucrătorilor disponibilizați nu numai va urmare a
globalizării, ci și din cauza crizelor economice majore. FEDER va contribui și el la întărirea coeziunii
economice și sociale prin corectarea principalelor dezechilibre regionale,
oferind sprijin pentru dezvoltarea și adaptarea structurală a economiilor
regionale, inclusiv prin convertirea regiunilor industriale în declin și a
regiunilor rămase în urmă, precum și prin susținerea cooperării
transfrontaliere, transnaționale și interregionale. Un astfel de sprijin
consolidează competitivitatea și inovarea, creează și menține locuri de muncă
durabile și asigură o dezvoltare durabilă în general. În următoarea perioadă de
programare, 2014-2020, FEDER va continua să îndeplinească același rol. Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală
(FEADR) de după 2013 oferă mai multe instrumente de asistență pentru schimbări
economice și sociale în zonele rurale. Acesta susține dezvoltarea fermelor și a
întreprinderilor, investițiile necesare instalării acestora, îmbunătățirea și
extinderea serviciilor de bază pentru populație și infrastructurile aferente,
precum și cooperarea economică, de mediu și socială între diferite tipuri de
actori. Toate acestea pot fi completate de acțiuni de formare și informare
dedicate operatorilor din sectoarele agricol, alimentar și forestier, precum și
IMM-urilor din zonele rurale. Fondul european pentru pescuit și afaceri
maritime (FEPAM) sprijină, de asemenea, investițiile în capitalul uman menite
să ducă la o mai bună corelare între competențele operatorilor și cele cerute,
fie în sectorul pescuitului și acvaculturii, fie în general pe piața muncii, de
exemplu prin sprijinirea uceniciei sau a formării pe tot parcursul vieții.
FEPAM poate contribui și la consolidarea competitivității, nu doar în sectorul
pescuitului și acvaculturii, ci și în alte sectoare industriale maritime și, în
general, în economiile costiere. Erasmus+,
programul UE pentru educație, formare și tineret pentru perioada 2014-2020, își
aduce și el contribuția la politicile de susținere a învățării pe tot parcursul
vieții. Arhitectura sa integrează mai multe sectoare educaționale și reduce
diferențele dintre educația formală, cea non-formală și cea informală. Noul
program Erasmus+ va sprijini, printre altele, reformele din statele membre
menite să modernizeze sistemele de educație și formare și să promoveze
inovarea, spiritul antreprenorial și capacitatea de inserție profesională. 2.3 Inițiative
sectoriale În mai multe sectoare industriale în mod special
afectate de restructurări, precum cel al automobilelor, al oțelului, al
apărării și cel chimic, tipografic și textil, la nivelul UE, a început în anii
din urmă o cooperare intensă între Comisie, autoritățile naționale și regionale
și principalii reprezentanți ai industriei și ai sindicatelor, în cadrul
dialogului social european. Această cooperare a dus la elaborarea unor
orientări specifice pentru părțile implicate relevante referitoare la modul în
care pot anticipa și gestiona cel mai bine schimbările și restructurările[9]. Trebuie subliniat faptul că multe
dintre bunele practici prezentate în QFR sunt deja puse în aplicare de multe
întreprinderi și în mai multe sectoare industriale. În anexa II, sunt
prezentate exemple de astfel de recomandări pentru sectoarele autovehiculelor
și siderurgic. 2.4 Cartea
verde din ianuarie 2012 În cadrul Strategiei Europa 2020 și în special
al inițiativelor emblematice „O politică industrială integrată pentru era
globalizării” și „O agendă pentru noi competențe și locuri de muncă”, Comisia a
adoptat Cartea verde intitulată „Restructurare și anticiparea schimbărilor:
învățăminte desprinse din experiența recentă”, menită să identifice practicile
și politicile de succes pentru restructurare și adaptare la schimbări în
contextul redresării în urma crizei și în vederea menținerii competitivității
forței de muncă și facilitării trecerii de la un loc de muncă la altul. PUNCTELE PRINCIPALE ALE RĂSPUNSURILOR LA CARTEA VERDE[10] Există
un larg consens cu privire la importanța crucială a atitudinilor anticipative
și proactive, în special la nivelul întreprinderilor, dar și la cel regional
sau la nivelul sectorial. Aproape
toți respondenții au subliniat rolul dialogului social și al transparenței
procesului decizional ca factori decizionali pentru încrederea și consensul
dintre toate părțile implicate. S-a
insistat și asupra caracterului esențial al formării și al îmbunătățirii
competențelor ca parte integrantă a vieții active, pentru creșterea
competitivității întreprinderilor și a capacității de inserție profesională a
lucrătorilor. Adecvarea
vreunui instrument UE în acest domeniu a fost o discuție între puncte de vedere
divergente. Partenerii
sociali europeni au convenit asupra importanței și relevanței acestui subiect
pentru munca lor și și-au manifestat dorința de a colabora în continuare. 3. Implicațiile politice
mai largi 3.1. Contextul
macroeconomic Criza financiară și a datoriilor suverane din 2008
a avut un impact puternic asupra economiei europene. Urmările crizei, scăderea
gradului de îndatorare, fragmentarea sistemelor financiare și a piețelor
creditelor și nivelurile ridicate ale ratei șomajului vor continua să afecteze
creșterea și în perioada următoare. Impactul acestora se va reduce însă pe
măsură ce dezechilibrele macroeconomice acumulate sunt corectate. Ameliorările
pieței muncii vor avea nevoie de timp ca să se materializeze, șomajul este de
așteptat să rămână inacceptabil de ridicat în multe părți din Europa în
viitorul apropiat, iar situația socială în general rămâne sumbră. Dintr-un astfel de mediu iau naștere provocările politice. Pentru ca
activitatea economică să se reia pe o bază durabilă, este nevoie să se schimbe
și alcătuirea producției. În special, țările cu dezechilibre externe puternice
înainte de criză trebuie să-și extindă sectorul exporturilor și să-și
îmbunătățească competitivitatea, atât din perspectiva prețurilor, cât și pe cea
nelegată de prețuri. Trebuie ca ponderea sectoarelor industriale comerciale să
crească, ceea ce implică o retragere a resurselor dinspre sectoarele necomerciale.
Nevoia de creștere a competitivității poate impune adoptarea unor tehnologii
mai eficiente din punctul de vedere al resurselor, sprijin și investiții mai
consistente pentru dezvoltarea competențelor și un mod diferit de a organiza
producția. În același timp, contextul macroeconomic actual,
caracterizat de o cerere scăzută de forță de muncă, de menținerea unei rate
scăzute a ocupării forței de muncă și de creșterea ponderii șomajului de lungă
durată, sporește costurile sociale ale proceselor de restructurare în curs,
ceea ce impune stabilirea unor cadre de politici eficace pentru sprijinirea și
asistarea tuturor celor implicați în astfel de procese. 3.2. Restructurarea
și redresarea generatoare de locuri de muncă în contextul Strategiei Europa 2020 UE a reacționat cu hotărâre și cu reforme
economice la impactul sever al crizei. Ca rezultat, s-au înregistrat progrese
în restaurarea stabilități macroeconomice și a pieței financiare, prin
îmbunătățirea guvernanței și prin introducerea unor reforme politice și de
reglementare destinate să îndeplinească cerințele unei uniuni monetare
veritabile. În 2010, Comisia a lansat Strategia Europa 2020
pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii[11]. În fiecare an, în cadrul analizei
anuale a creșterii (AAC), se stabilesc principalele priorități pentru anul
următor. AAC pentru 2014 confirmă faptul că, în centrul agendei de politici a
UE, se găsesc promovarea creșterii și a competitivității, precum și abordarea
problemei șomajului și a consecințelor sociale ale crizei. În acest context, AAC pune în evidență faptul că
restructurarea este strâns legată de reluarea creșterii, care le permite
întreprinderilor și gospodăriilor să scape de îndatorarea excesivă, iar
factorilor de producție să migreze înspre sectoarele mai productive ale
economicei. Redresarea înseamnă găsirea de noi surse de creștere și de
competitivitate pe termen lung, cu activități bazate pe cunoaștere și pe o
productivitate ridicată în cadrul economiei europene, lucruri care nu se pot
realiza în lipsa unui proces gestionat corespunzător de restructurare a bazei
industriale a UE și, în general, a economiei. AAC evidențiază, de asemenea, necesitatea
sprijinirii creării de locuri de muncă în domeniile care vor genera
posibilități de angajare semnificative în anii care vin. Economia ecologică,
sectoarele digital și cel al sănătății au fost identificate drept sectoare cu
creștere rapidă în urma transformărilor structurale profunde ale economiei și
societății noastre. Acest lucru impune elaborarea unor cadre strategice, în
care politicile pentru piața muncii și dezvoltarea competențelor să joace un
rol activ în sprijinirea creării de locuri de muncă în aceste sectoare și în
anticiparea și adaptarea la noile modele de creștere, în special în cazul
întreprinderilor nou-înființate din domeniul tehnologiilor. Elaborarea acestor priorități politice are loc,
la nivelul UE, în cadrul semestrului european, când se emit pentru fiecare stat
membru recomandări de reforme structurale care să sprijine creșterea economică,
competitivitatea și ocuparea forței de muncă. Este nevoie, de asemenea, de o
analiză mai aprofundată a politicilor microeconomice, a aplicării acestora și a
dispozițiilor privind guvernanța. Reformele politicilor macroeconomice aplicate
pentru stabilizarea economiei UE trebuie însoțite de inițiative de politică
microeconomică bine coordonate, care să descătușeze potențialul productiv și să
sporească competitivitatea. 3.3 Rolul
politicii industriale Incertitudinile macroeconomice și rigiditățile
structurale oferă o perspectivă îngrijorătoare pentru economia europeană. Și
asta cu toate că indicatorii principali disponibili în prezent sugerează că
performanța noastră industrială se va îmbunătăți. Performanța externă s-a
ameliorat semnificativ și, cu toate acestea, ne situăm tot la nivelurile
producției industriale de dinainte de criză, iar investițiile private rămân
reduse. În 2010, Comisia a propus o politică industrială
integrată[12], care a fost actualizată în octombrie 2012[13]. O prioritate importantă a noii
politici industriale este sprijinirea industriei din UE pentru a se redresa cu
rapiditate și a efectua adaptările necesare în urma crizei economice. Acest
lucru înseamnă sprijinirea realocării forței de muncă din sectoarele și
activitățile în declin înspre cele aflate în creștere. O mai bună anticipare și
gestionare a restructurărilor ar ajuta atât lucrătorii, cât și întreprinderile
să se adapteze mai bine la tranzițiile impuse de capacitățile în exces și de
modernizare, precum și de nevoia de inovare impusă de schimbările economice și
de ajustările structurale. Investițiile în inovare sunt o modalitate de
bază de a sprijini industria europeană, alături de investițiile în dezvoltarea
de noi competențe pentru locuri de muncă de mai bună calitate. Europa are
nevoie de profesioniști cu înaltă calificare dacă dorește să aibă succes pe
scena internațională prin inovare. Creșterea viitoare și ieșirea din criza
curentă depind în mare măsură de creșterea investițiilor în cercetare și de
stimularea inovării, precum și de o forță de muncă cu competențele adecvate.
Această abordare integrată este însăși esența Strategiei Europa 2020 pentru
creștere și locuri de muncă. O politică industrială competitivă și eficace se
bazează pe piețe ale muncii dinamice. Susținerea potențialului de creare de
locuri de muncă al principalelor piețe prin sinergii cu politicile relevante
ale UE și găsirea de soluții la problemele de pe piața muncii generate de
schimbările structurale, în cadrul dialogului social, sunt considerate, prin
urmare, elemente de bază ale unei politici industriale competitive și eficace. Schimbările structurale și inovarea sunt forțe
capabile atât de creare de locuri de muncă, cât și de distrugere a acestora.
Strategiile proactive, în special prin intermediul inovării, nu pot decât să
faciliteze tranziții incluzive din punct de vedere social și să ne permită să
găsim soluții mai bune la problemele șomajului în creștere și excluziunii
sociale. 3.4. Dinamica
piețelor muncii Semestrul european constă într-o nouă abordare,
conform căreia statele membre și instituțiile UE își consolidează coordonarea
politicii economice, precum și a politicilor sociale și de ocupare a forței de
muncă, și monitorizează acțiunile de sprijinire a obiectivelor Europa 2020, în
special pe cele din domeniul ocupării forței de muncă. Într-o perioadă în care impactul social al
crizei este încă puternic resimțit și în care ratele șomajului rămân la maxime
istorice[14], este esențială restaurarea dinamicii
piețelor muncii din întreaga UE. În „Pachetul privind ocuparea forței de muncă”[15] din 2012, Comisia a subliniat rolul
tranziției spre locuri de muncă de calitate, al investițiilor în dezvoltarea
competențelor și al mobilității. Anticiparea timpurie a schimbărilor și a
necesarului de capital uman poate contribui la o redresare generatoare de
locuri de muncă și la trecerea spre o creștere inteligentă, durabilă și
incluzivă. Ea are și potențialul de a promova competitivitatea
întreprinderilor, de a crește capacitatea de inserție profesională a
lucrătorilor, precum și de a îmbunătăți condițiile de muncă și de a sprijini
ocuparea forței de muncă. Autoritățile publice, inclusiv cele de la nivel
regional, au tot interesul să se implice în facilitarea atingerii acestor
obiective, care ar duce și la diminuarea dificultăților sociale. Evitarea concedierilor colective și a declinului
unor întregi regiuni sau a mutării unor întregi industrii, adesea cu un
puternic impact transfrontalier, este un obiectiv prioritar, care poate fi
atins prin facilitarea reconversiei economice și a tranzițiilor economice de
succes. În acest sens, QFR va ajuta la consolidarea capacității
întreprinderilor, a forței de muncă și a regiunilor de a se adapta fără sincope
la un mediu economic în continuă și rapidă schimbare. Un alt aspect important este cel al costurilor
societale potențial ridicate ale operațiunilor de restructurare și care trebuie
suportate de autoritățile publice, în special în ceea ce privește șomajul,
creșterea inegalităților, sărăcia etc. Aceste costuri sunt dificil de suportat
de finanțele publice și pot împiedica redresarea economică la nivel național. O
perspectivă europeană comună asupra proceselor de restructurare ar putea ajuta
la prevenirea apariției acestor costuri sau la distribuirea poverii între diferitele
părți implicate în operațiunile de restructurare. UE a construit un sistem puternic de ocupare a
forței de muncă și de protecție socială care, combinat cu un nivel relativ
înalt al educației, a reprezentat baza prosperității sale economice și sociale.
Pe de altă parte, acest sistem a fost conceput să sprijine stabilitatea
locurilor de muncă, cu prea puțin accent pe promovarea adaptabilității
lucrătorilor, ceea ce-l face tot mai neadecvat în a le oferi lucrătorilor
individuali o șansă reală la un viitor profesional atunci când locurile de
muncă nu mai sunt sigure. Mediul de afaceri în rapidă schimbare din
prezent și din viitor va testa capacitățile organizatorice necesare pentru
anticiparea schimbărilor, precum și pentru realocarea rapidă și lină a resurselor,
în special a resurselor umane, de la activitățile în declin înspre cele
emergente. Criza economică și financiară și accelerarea concomitentă a
schimbărilor fac ca abordarea slăbiciunilor menționate să fie mai importantă ca
niciodată pentru Europa. Buna anticipare și gestionarea responsabilă social a
restructurărilor vor contribui semnificativ la aceasta. Siguranța locurilor de muncă în perioadele de
tranziție este crucială. O carieră caracterizată de mai multe schimbări ale
locului de muncă de-a lungul vieții este deja o realitate pentru mulți
lucrători. Calitatea tranzițiilor va determina calitatea carierei unui
lucrător; de aceea, este esențial să li se ofere lucrătorilor mijloacele
necesare pentru menținerea capacității de inserție profesională și pentru
facilitarea tranzițiilor. Accesul la învățarea pe tot parcursul vieții, atât în
contextul unui loc de muncă, cât și în contextul unei perioade de șomaj, este
esențial pentru menținerea capacității de inserție profesională. Anticiparea restructurărilor ar putea preveni
situațiile de criză, printr-o gestionare proactivă și negociată a operațiunilor
de restructurare și a schimbărilor structurale. Aceste abordări ar trebui să
includă măsuri precum monitorizarea continuă a ocupării forței de muncă și a
competențelor necesare și programe constante de îmbunătățire a competențelor
pentru lucrători, în vederea susținerii capacității acestora de inserție
profesională și a facilitării trecerii lor spre locuri de muncă noi în cazul
unei restructurări. Serviciile publice de ocupare a forței de muncă
(SPO) joacă un rol important în sprijinirea tranzițiilor de pe piața muncii.
Ele formează, de fapt, puntea dintre cei care caută un loc de muncă și
angajatori. Deși structura SPO diferă de la o țară la alta, toate aceste
servicii ajută la corelarea cererii cu oferta de locuri de muncă pe piața
muncii, prin informare, plasament și servicii active de asistență, la nivel
local, național și european. O mai bună colaborare între SPO le poate
îmbunătăți capacitatea de a răspunde cu eficacitate la restructurări. Inițiativa „Noi competențe pentru noi locuri de
muncă” caută să promoveze mai buna anticipare a competențelor necesare în
viitor, să dezvolte o mai bună corelare între competențe și necesitățile pieței
muncii și să reducă discrepanțele dintre lumea învățământului și cea a muncii.
Comunicarea intitulată „Regândirea educației”[16] instituie un cadru de
politici cuprinzător pentru educație și formare, în vederea dotării forței de
muncă cu competențele adecvate. Uceniciile de bună calitate și alte programe de
învățare prin muncă, cum ar fi stagiile în întreprinderi, ajută la dobândirea
competențelor relevante pentru piața muncii. Astfel, ele pot contribui la o mai
bună corelare a competențelor cu cerințele și la competitivitatea economică.
Comisia a lansat Alianța europeană pentru ucenicii[17]
pentru a îmbunătăți oferta, calitatea și imaginea uceniciilor. De asemenea, a
propus un cadru de calitate pentru stagii[18] pentru a îmbunătăți
calitatea stagiilor[19]. Potențialul mobilității forței de muncă în interiorul UE pentru a face
față provocării restructurărilor rămâne, de asemenea, neexploatat. Comisia va
înainta o propunere de regulament menit să consolideze rețeaua EURES, pentru a
găsi soluții la problema necorelărilor și a dezechilibrelor de pe piața
europeană a muncii și a facilita recrutarea din întreaga UE, în special
printr-un acces mai bun al lucrătorilor la serviciile de susținere a
mobilității forței de muncă din UE. În următoarele luni, Comisia va depune, de
asemenea, eforturi pentru simplificare și îmbunătățirea regulilor privind
coordonarea securității sociale și impactul acesteia asupra mobilității forței
de muncă. 3.5. O
chestiune crucială pentru IMM-uri Ar fi util și un cadru european pentru întreprinderile
mici și mijlocii (IMM-uri), întrucât acestea se confruntă cu dificultăți mai
mari în anticiparea schimbărilor și în găsirea lucrătorilor cu competențele
adecvate. Trebuie să se țină seama în mod corespunzător de specificul
IMM-urilor și în special de nevoia pe care o au de un mediu previzibil și
stabil, care să le permită să fie competitive atât pe piața locală, cât și pe
cea internațională. Prin urmare, ca să nu sporească sarcinile IMM-urilor, QFR
are intenția să impună ca acțiunile să fie desfășurate de alte părți interesate
(întreprinderile mai mari, autoritățile publice), pentru a le permite
IMM-urilor, care dispun de mai puține resurse umane și financiare, să-și
elaboreze propriile strategii și să își anticipeze necesarul de competențe prin
formarea adecvată a angajaților lor. În
plus, la punerea în aplicare a acțiunilor în cadrul QFR, ar trebui acordată o
atenție sporită specificului IMM-urilor aflate în creștere rapidă, care impune
adesea recrutări rapide de personal și realocarea forței de muncă, precum și
disponibilitatea lucrătorilor calificați. 3.6. O
problemă emergentă pentru un sectorul public în tranziție Angajații din sectorul public din practic toate
țările au fost și ei afectați de criză, întrucât guvernele au încercat să
reducă dimensiunile sectorului public. Reforma administrațiilor publice a
inclus înghețări de salarii, reduceri salariale și modificări ale condițiilor
contractuale și de muncă, precum și reducerea personalului. Cum relațiile contractuale ale angajaților din
sectorul public, inclusiv ale funcționarilor publici, devin tot mai
asemănătoare cu cele din sectorul privat, pare nu doar legitimă, ci și necesară
includerea lor în mecanismul de adaptare avut în vedere. În plus, sectorul public angajează circa 25% din
forța de muncă din UE și joacă un rol crucial în modelarea economiei și
societății noastre. Stimularea inovării în sectorul public (de exemplu, prin
colaborări mai intense, prin găsirea de soluții împreună cu cetățenii, prin
stimularea unei culturi a experimentării) poate juca un rol important în
îmbunătățirea calității locurilor de muncă din sectorul public și a serviciilor
pe care le oferă. Un sector public inovator și eficace generează, de asemenea,
inovare în economia în ansamblu și, prin urmare, dă naștere la creștere
economică și la crearea de locuri de muncă. Prin urmare, Comisia îndeamnă statele membre să
exploreze modalități de aplicare a QFR propus și la angajații din sectorul
public, indiferent de natura relației lor contractuale. Un
aspect deosebit de relevant al tranziției menționate este trecerea furnizării
de servicii publice de la monopolurile de stat spre sisteme de concesiune,
întrucât reînnoirea contractelor de concesionare implică episoade de
restructurare. Acest lucru va presupune un anumit grad de mobilitate a forței
de muncă, precum și un efort de anticipare și gestionare din partea părților
implicate. Acest efort, precum și sprijinul public necesar, va fi mai mare la
introducerea pentru prima oară a sistemului de concesionare. 4. Concluzii Pe baza dovezilor și argumentelor prezentate,
Comisia pune la dispoziția tuturor părților implicate următorul QFR, bazat pe
exemple practice din mai multe cadre naționale, sisteme de relații industriale
și contexte sociale. Deși unele dintre exemplele de bune practici menționate în
continuare nu sunt automat transferabile, ele pot servi drept sursă de
inspirație și de orientare. Comisia face apel la: •
statele membre să susțină, să disemineze și să
promoveze aplicarea pe scară largă a QFR și îndeamnă toate părțile interesate
să coopereze pe baza principiilor și a bunelor practici prezentate; •
toate părțile interesate să elaboreze și să pună în
practică principii și instrumente dedicate susținerii IMM-urilor în eforturile
lor de restructurare; •
statele membre să ia în considerare posibilitatea
aplicării QFR propus la angajații din sectorul public, indiferent de natura
relației lor de muncă (contract pe durată nedeterminată sau determinată); •
statele membre și la regiuni să folosească
fondurile UE, cu respectarea normelor privind ajutoarele de stat și cu
sprijinirea investițiilor legate de anticiparea și facilitarea schimbărilor
industriale, inclusiv din perspectiva unei politici industriale în cadrul
Strategiei Europa 2020, și de dezvoltarea capitalului uman prin îmbunătățirea
competențelor și prin formare, precum și cu atenuarea consecințelor sociale
negative ale restructurărilor prin susținerea reangajării lucrătorilor
disponibilizați (FSE și FEG); •
partenerii sociali să contribuie la consolidarea
QFR și să faciliteze procesul de adaptare economică prin elaborarea și
negocierea de cadre de acțiune la nivelul relevant (național, sectorial, al
întreprinderilor etc.) pentru anticiparea schimbărilor și restructurărilor și
pentru flexibilitate internă. Comisia va monitoriza modul în care se aplică
QFR în UE și va transmite rapoarte de monitorizare Parlamentului European și
partenerilor sociali. Pe baza acestor rapoarte și a evaluării politice care le
însoțește, Comisia va studia necesitatea revizuirii QFR în 2016, dacă este cazul.
La revizuire, se va stabili dacă sunt necesare și alte acțiuni, inclusiv o
propunere legislativă.
Cadrul de calitate
pentru
anticiparea schimbărilor și restructurare Anticipare, gestionare și
monitorizare/evaluare Noile practici aplicate în interiorul și în
exteriorul întreprinderilor încă de la sfârșitul anilor 1990 arată că
anticiparea nevoilor în materie de competențe și formare, precum și
restructurarea responsabilă pot fi încununate de succes atunci când părțile
implicate sociale și regionale cooperează. Dincolo de obiectivele constrângătoare sociale
și de ocupare a forței de muncă, anticiparea și restructurarea bine gestionată
sunt condiții prealabile ale succesului economic și ale unor condiții de muncă
mai bune. Păstrarea în minte a faptului că evoluția locului de muncă este de
dorit din punct de vedere strategic și că procesele de schimbare trebuie
privite pe termen lung (iar deciziile nu trebuie să se bazeze pe dorința de
profit imediat sau pe obiective legate de valoarea activelor) poate contribui
la durabilitatea și competitivitatea întreprinderilor. Această afirmație este
valabilă nu doar pentru întreprinderi, ci și pentru sectoare economice, regiuni
și economii în ansamblu. Bunele practici prezentate în
continuare sunt defalcate, prin urmare, în funcție de momentul în care se iau
măsurile: acțiuni și instrumente anticipative, care trebuie dezvoltate în
permanență, și gestionarea proceselor de restructurare specifice. Sunt foarte importante
evaluarea și monitorizarea ulterioare ale proceselor de restructurare de către
toate părțile implicate. Acestea permit identificarea punctelor slabe și a
suprapunerilor, permițând astfel îmbunătățirea proceselor de restructurare
viitoare. Monitorizarea lucrătorilor după disponibilizare (evaluarea pe termen
lung a carierelor lucrătorilor concediați, o bază de date cu studii în serii de
timp ale parcursurilor profesionale gestionate etc.) contribuie, de asemenea,
la evaluarea rezultatelor realizate în ceea ce privește tranzițiile cu succes
spre alte locuri de muncă. Evaluarea și monitorizarea se
referă la evaluarea măsurilor de restructurare și publicarea rezultatelor,
revizuirea strategiilor de dezvoltare ținând seama de experiența și de impactul
restructurării etc.). O chestiune pe mai multe
niveluri și cu mai mulți participanți Anticiparea necesarului de resurse umane și
gestionarea restructurării implică o multitudine de părți interesate
(întreprinderi, reprezentanți ai lucrătorilor, parteneri sociali, servicii
publice de ocupare a forței de muncă, administrații și autorități publice
etc.), la diferite niveluri (european, național, regional, sectorial și al
organizațiilor). Coerența și sinergia acțiunilor
diferitelor părți implicate, precum și planificarea și acțiunile coordonate
corespunzător în ceea ce privește anticiparea și restructurarea sunt esențiale
pentru găsirea unor soluții eficace și durabile. Pentru a fi mai ușor de
înțeles, QFR este organizat sun forma unui set de fișe de bune practici
adresate fiecăreia dintre părțile interesate principale: întreprinderi,
reprezentanți ai lucrătorilor, lucrătorii înșiși, partenerii sociali și
autoritățile naționale/regionale[20]. O colecție mai
cuprinzătoare de bune practici în acest domeniu se poate găsi în cadrul Listei
de control privind procesele de restructurare din 2009[21]. Toate bunele practici descrise
în cadrul fișelor constituie experiențe reale ale întreprinderilor, ale
reprezentanților lucrătorilor și ale altor părți interesate și au fost
considerate, de cei care le-au pus în aplicare, cruciale pentru a asigura
adaptarea rapidă, lină, eficientă economic și acceptabilă social la schimbări
și la restructurări, în special în circumstanțe dificile. Indiferent dacă pot
fi sau nu transferate la alte contexte - lucru care trebuie judecat de la caz
la caz - importanța pe care le-o acordă cei care le-au pus în practică
justifică includerea lor în QFR ca sursă de inspirație pentru alții. Aceste bune practici au fost adesea orientate
sau inspirate de reglementări sau de alte mecanisme publice de sprijin. Baza de
date ERM a Eurofound privind legislația în domeniul restructurărilor[22] oferă informații comparative cu
privire la legislațiile naționale. Baza de date ERM privind instrumentele de
sprijinire a restructurărilor[23] oferă informații
referitoare la circa 400 de măsuri din statele membre și din Norvegia.
Guvernele naționale, organizațiile angajatorilor și sindicatele sunt printre
organismele care oferă sprijin întreprinderilor care necesită restructurare și
lucrătorilor afectați. Acțiunile și instrumentele descrise în
prezentul QFR pot fi eligibile pentru asistență prin fondurile structurale ale
UE (în special FSE și FEDER), precum și prin FEG. ANGAJATORII Pentru a-și păstra
competitivitatea și a reduce costurile restructurărilor, întreprinderile își
anticipează necesarul de capital uman și gestionează schimbarea. Este posibil
ca IMM-urile să nu fie capabile să pună în aplicare toate bunele practici
menționate în continuare. ANTICIPAREA SCHIMBĂRILOR Planificarea strategică
a angajatorilor include, cu implicarea continuă a reprezentanților
lucrătorilor, conform negocierilor colective și instrumentelor privind
informarea și consultarea, planificarea în avans cu privire la locurile de
muncă și la competențe, inclusiv: o
monitorizarea
strategică pe termen lung a
situației economice și financiare a întreprinderii și a evoluțiilor tehnologiei
și piețelor; o
cartografierea continuă a locurilor de muncă și a
competențelor necesare; o
măsuri destinate
lucrătorilor individuali:
măsuri de flexibilitate (flexibilitate pe termen lung cu privire la orarul de
muncă, rotația posturilor etc.); măsuri de formare (introducerea consilierilor
de formare, elaborarea unor „revizuiri ale competențelor” individuale, planuri
individuale de formare, inclusiv pentru dotarea angajaților cu competențe
transversale etc.); măsuri de dezvoltare a carierei („zilele carierei”,
„colțurile carierei”, măsuri de rotație a posturilor etc.); măsuri de promovare
a mobilității interne și externe etc. o
parteneriate externe cu regiunile, instituțiile de educație/formare
și mediul de afaceri. GESTIONAREA PROCESELOR DE RESTRUCTURARE Bunele practici în
gestionarea operațiunilor de restructurare includ: o
căutarea consensului
intern printr-un diagnostic
comun bazat pe o justificare economică clară a schimbării și pe informarea și
consultarea ample ale lucrătorilor din fază timpurie; o
asistarea organizării de sprijin personalizat pentru angajații
a căror disponibilizare este inevitabilă; o
implicarea părților
interesate externe dintr-un
stadiu timpuriu (a autorităților regionale, a universităților, a centrelor de
formare și a lanțului de aprovizionare). REPREZENTANȚII LUCRĂTORILOR Reprezentanții
lucrătorilor, inclusiv prin comitetele de întreprinderi europene, sunt
parteneri vitali ai conducerii întreprinderilor în anticiparea și gestionarea
dezvoltării necesarului de locuri de muncă și de competențe și în desfășurarea
anumitor operațiuni de restructurare. ANTICIPAREA SCHIMBĂRILOR o
Cartografierea continuă a locurilor de muncă și a
competențelor necesare; o
măsuri destinate
lucrătorilor individuali, inclusiv promovarea mobilității interne și externe. GESTIONAREA PROCESELOR DE RESTRUCTURARE o
Stabilirea unui diagnostic
comun cu conducerea; o
convenirea unor proceduri
specifice întreprinderii pentru abordarea situațiilor de restructurare specifice; o
monitorizarea și
contribuirea, în special prin negocieri, la elaborarea și punerea în
aplicare a tuturor mecanismelor de asistență pentru lucrătorii individuali; o
monitorizarea și
ajutarea lucrătorilor disponibilizați să își caute un nou loc de muncă și/sau posibilități de reconvertire
adecvate; o
participarea la parteneriate
externe, la rețele mai ample și la mecanisme de sprijinire a lucrătorilor
individuali și promovarea includerii întregului lanț de aprovizionare în
pregătirea pentru operațiunile de restructurare și în gestionarea acestora. LUCRĂTORII INDIVIDUALI Din punctul de
vedere al lucrătorilor individuali, anticiparea se bazează pe propria
capacitate de a alege, de a-și îmbunătăți capacitatea de inserție profesională
și de a face schimbări de parcurs profesional. În ceea ce privește capacitatea
de inserție profesională, și alte părți interesate (angajatori, reprezentanții
lucrătorilor, partenerii sociali, autoritățile) au un rol esențial în
susținerea, motivarea și avizarea lucrătorilor individuali. ANTICIPAREA SCHIMBĂRILOR Cu condiția să fie
disponibile instrumentele și ocaziile necesare, lucrătorii: o
își îmbunătățesc capacitatea
de a colecta informațiile de care au nevoie pentru a înțelege situația; o
își revizuiesc
competențele și își
actualizează orientările profesionale; o
își consolidează capacitatea
de inserție profesională și mobilitatea și fac schimbările de parcurs
profesional care sunt fezabile; o
își exercită dreptul la educație
și formare și acceptă obligațiile care decurg din acestea. GESTIONAREA PROCESELOR DE RESTRUCTURARE o
Caută informații referitoare la strategia întreprinderii, la
planurile de restructurare și la evoluțiile pieței muncii; păstrează legătura
cu reprezentanții lor și participă la procedurile de informare și consultare; o
explorează acțiunile
posibile pentru a evita disponibilizarea: își fac un plan individual de căutare a unui post;
sunt deschiși la mobilitate în interiorul/în exteriorul întreprinderii;
solicită îndrumare, formare pentru cereri de recrutare, consiliere profesională
și formare specifică în funcție de ofertele de locuri de muncă; o
se folosesc de sprijinul
individual disponibil pentru lucrători: păstrează legătura cu serviciile de
redistribuire; se înregistrează la o bursă a locurilor de muncă; solicită
sprijinul angajatorului în perioada de dinainte de disponibilizare; solicită
formare în timpul șomajului; fac uz de sprijinul pentru întreprinzători, atunci
când este disponibil. PARTENERII SOCIALI ȘI ORGANIZAȚIILE SECTORIALE Partenerii sociali
și organizațiile sectoriale pot juca un rol major în anticiparea schimbării, în
identificarea necesarului de locuri de muncă și de competențe și în gestionarea
operațiunilor de restructurare prin modelarea sau completarea acțiunilor la
nivelul întreprinderii, al țării sau al regiunii, prin dialog social și
negociere colectivă. ANTICIPAREA SCHIMBĂRILOR o
Cartografierea
locurilor de muncă și a competențelor necesare: participare la toate nivelurile sistemelor de alertă
timpurie; o
elaborarea de cadre de
implicare a lucrătorilor: promovarea
negocierilor colective cu privire la schimbările anticipate și la restructurări
la nivelul UE, național, sectorial, regional, local și al întreprinderii; o
pregătirea măsurilor
destinate lucrătorilor individuali: sprijinirea redistribuirii, instituirea sau contribuirea la programe
naționale, regionale sau la nivelul întreprinderii de dezvoltare a
competențelor; o
elaborarea de măsuri de
promovare a mobilității interne și externe: facilitarea schimbării parcursului profesional în
interiorul sau în exteriorul întreprinderii, promovarea de măsuri inovatoare de
îmbunătățire a mobilității. GESTIONAREA PROCESELOR DE RESTRUCTURARE o
Diagnostic comun: împărtășesc înțelegerea contextului economic
cu membrii, filialele și toate părțile interesate; promovează comunicarea între
părțile interesate, activitățile de relaționare și guvernanța; o
explorează și negociază
toate opțiunile posibile de evitare a concedierilor: promovează coordonarea la nivelul UE a sindicatelor
pentru a ajuta comitetele de întreprindere europene; încurajează negocierile la
nivelul UE în cazul restructurărilor transnaționale; poartă negocieri cu
privire la politicile de tranziție profesională; o
sprijină lucrătorii
concediați la nivel individual:
sprijină celulele de mobilitate internă și externă, dezvoltă fonduri sectoriale
de formare pentru susținerea redistribuirii. AUTORITĂȚILE NAȚIONALE ȘI REGIONALE Autoritățile naționale modelează legislația
aplicabilă, definesc și pun în aplicare obiectivele politice în domeniul
ocupării forței de muncă, dispun de instrumente de prognozare și au capacitatea
instituțională de a-i ajuta pe lucrători. Autoritățile regionale coordonează
activitatea părților interesate în anticiparea și gestionarea operațiunilor de
restructurare și în promovarea dezvoltării regionale și a reconversiei
economice și sociale. ANTICIPAREA SCHIMBĂRILOR o
Cartografierea continuă
a locurilor de muncă și a competențelor necesare: sprijin pentru planurile naționale privind
competențele și locurile de muncă; dezvoltarea de instrumente de prognoză și
previziuni; măsuri de îmbunătățire a corelării competențelor furnizate de
sistemele de educație și formare cu nevoile pieței muncii; o
măsuri destinate
lucrătorilor individuali:
consolidarea politicilor active pentru piața muncii; oferirea de planuri de calificare;
sprijinirea dezvoltării competențelor cu accent pe competențele generice și
transversale; atenție sporită acordată creșterii competențelor adulților slab
calificați; oferirea de servicii de consiliere profesională; asistență pentru
validarea învățării non-formale și informale; promovarea politicilor regionale
de învățare pe tot parcursul vieții; o
măsuri de promovare a
mobilității interne și externe:
crearea de stimulente pentru promovarea mobilității geografice și ocupaționale;
instituirea de cadre juridice și operaționale pentru tranzițiile profesional;
crearea de sisteme de certificare și transferabilitate a competențelor;
sprijinirea programelor de calificare; instituirea de baze de date cu nevoile
angajatorilor; găsirea lucrătorilor potriviți pentru locurile de muncă
neocupate și pentru competențele cerute; o
măsuri de promovare a
adaptării economice regionale:
promovarea cooperării dintre actorii regionali; sprijinirea planificării
privind competențele și locurile de muncă și mutualizarea riscului; crearea sau
consolidarea observatoarelor regionale pentru monitorizarea schimbărilor
economice, a locurilor de muncă și a competențelor cerute; instituirea de
sisteme de alertă timpurie; stabilirea de relații profesionale sistematice cu
întreprinderile, inclusiv cu întreprinderile sociale și cu agențiile de
dezvoltare; dezvoltarea de pacte teritoriale de ocupare a forței de muncă, de
parteneriate public-privat și de structuri instituționale pentru aptitudini și
competențe; o
cu respectarea normelor
aplicabile privind ajutoarele de stat, utilizarea pe deplin a fondurilor
structurale ale UE, pe baza principiilor de „specializare inteligentă” în
domeniile cercetării și inovării, cu accent pe investițiile care vor facilita
și însoți schimbările structurale, și stimularea inovării sociale, pentru
tranziții incluzive social și crearea de locuri de muncă. GESTIONAREA PROCESELOR DE RESTRUCTURARE o
Diagnostic comun: colectarea datelor privind concedierile la
nivel național, regional și sectorial; monitorizarea impactului
restructurărilor asupra anumitor sectoare sau regiuni; instituirea de sisteme
de alertă timpurie; convocarea părților interesate pentru stabilirea unui
diagnostic comun; o
explorarea tuturor
opțiunilor posibile înainte de punerea în aplicare a disponibilizărilor: promovarea revitalizării regiunilor afectate
de restructurări; monitorizarea planurilor sociale; consolidarea serviciilor
publice de ocupare a forței de muncă; instituirea de programe de plasare a
personalului disponibilizat; promovarea creării directe de locuri de muncă;
crearea de mecanisme pentru mutualizarea riscurilor; sprijinirea preluării de
către lucrători a întreprinderilor în criză sau fără moștenitori; crearea de
unități mobile de reconversie; promovarea regiunii în rândurile investitorilor;
sprijinirea căutării de noi utilizatori pentru instalațiile abandonate; o
sprijinirea
lucrătorilor concediați la nivel individual, inclusiv prin serviciile publice
de ocupare a forței de muncă (SPO): măsuri de formare (portaluri pentru orientare și formare
profesională, celule publice de reconversie, cursuri de formare); măsuri de
mobilitate (platforme de plasare a personalului disponibilizat pentru IMM-uri
și întreprinderi sociale; sprijin pentru cooperativele lucrătorilor; planuri de
mobilitate geografică; sprijin pentru platformele de locuri de muncă ale
grupurilor de angajatori; acordarea de indemnizații compensatorii și de
concediere); prestații de șomaj pentru lucrătorii vulnerabili; o
facilitarea
parteneriatelor dintre
actorii relevanți, implicarea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă
(SPO) în punerea în aplicare a platformelor locale pentru lucrătorii
disponibilizați; coordonarea utilizării fondurilor structurale și a FEG, cu
respectarea normelor privind ajutoarele de stat; utilizarea grupurilor de lucru
regionale pentru mobilizarea tuturor actorilor și resurselor; organizarea
tranzițiilor profesionale; instituirea de servicii de răspuns rapid; crearea de
sisteme de sprijin pentru IMM-uri și de platforme pentru mai multe părți
interesate (contracte de tranziție profesională); promovarea înființării de
întreprinderi prin politici eficace de stimulare a creșterii regionale, a
creării de locuri de muncă și a antreprenoriatului. COMISIA EUROPEANĂ Comisia: o
va monitoriza modul în care este pus în practică QFR în
întreaga UE; o
va transmite rapoartele
de monitorizare Parlamentului European și partenerilor sociali și le va disemina cât mai amplu; o
va studia necesitatea revizuirii
QFR până în 2016. La revizuire, se va stabili dacă sunt necesare și alte
acțiuni, inclusiv o propunere legislativă; o
va sprijini eforturile
de programare pentru fondurile europene structurale și de investiții
(Fondul social european, Fondul european de dezvoltare regională, Fondul de
coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, Fondul european
pentru pescuit și afaceri maritime), pentru fondurile care operează într-un
cadru strategic comun, precum și pentru Fondul european de ajustare la
globalizare, inclusiv prin învățare reciprocă, activități de relaționare și
asistență tehnică; o
va lua în considerare posibila
consolidare a celor trei directive privind implicarea lucrătorilor, pentru
care ar putea avea loc o primă etapă de consultare cu partenerii sociali în
prima jumătate a anului 2014. Tabelul 1: Sinteza părților implicate și a
bunelor practici corespunzătoare || ANTICIPAREA SCHIMBĂRILOR || GESTIONAREA PROCESELOR DE RESTRUCTURARE ÎNTREPRINDERILE, REPREZENTANȚII LUCRĂTORILOR, PARTENERII SOCIALI ȘI ORGANIZAȚIILE SECTORIALE || Monitorizarea strategică a mediului economic, de afaceri și al piețelor Cartografierea locurilor de muncă și a competențelor necesare; Plan multianual pentru competențe și locuri de muncă Măsuri pentru flexibilitate, formare și dezvoltarea carierei destinate lucrătorilor individuali Promovarea mobilității interne și externe Informare, consultare și negociere colectivă cu privire la chestiunile de mai sus || Căutarea consensului intern printr-un diagnostic comun Explorarea tuturor opțiunilor posibile înainte de luarea în calcul a disponibilizărilor Organizarea de sprijin individual și personalizat pentru lucrătorii disponibilizați Informare, consultare și negociere colectivă cu privire la chestiunile de mai sus Implicarea actorilor externi LUCRĂTORII INDIVIDUALI || Îmbunătățirea capacității de a colecta informațiile de care au nevoie pentru a înțelege situația Revizuirea competențelor și actualizarea orientărilor profesionale Consolidarea capacității de inserție profesională și a mobilității și efectuarea schimbărilor de parcurs profesional care sunt fezabile Exercitarea dreptului la educație și formare și acceptarea obligațiilor care decurg din acestea || Căutarea de informații privind strategia întreprinderii Explorarea acțiunilor posibile pentru evitarea disponibilizării Utilizarea sprijinului individual și personalizat disponibil AUTORITĂȚILE NAȚIONALE ȘI REGIONALE || Dezvoltarea de instrumente de prognoză și previziuni privind locurile de muncă și competențele și schimbul de informații cu privire la piața muncii Consolidarea politicilor active pentru piața muncii, promovarea planurilor de calificare și a serviciilor de consiliere, oferirea de sprijin financiar Promovarea cooperării dintre părțile interesate și a mutualizării riscurilor Elaborarea de cadre pentru favorizarea tranzițiilor profesionale Monitorizarea strategică a mediului economic, de afaceri și al piețelor Cartografierea locurilor de muncă și a competențelor necesare; Planuri multianuale privind competențele și locurile de muncă Măsuri pentru flexibilitate, formare și dezvoltarea carierei destinate lucrătorilor individuali Promovarea mobilității interne și externe Pacte teritoriale de ocupare a forței de muncă și parteneriate public-privat || Colectarea de date privind concedierile, monitorizarea impactului restructurărilor, sprijinirea sistemelor de alertă timpurie Consolidarea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, instituirea de programe de plasare a personalului disponibilizat, promovarea creării de locuri de muncă Sprijinirea platformelor de mobilitate locală, a mobilității prin indemnizații și a grupurilor vulnerabile financiar Promovarea parteneriatelor și a utilizării coordonate a fondurilor structurale Sisteme de alertă timpurie, convocarea de reuniuni ale părților interesate pentru diagnostice comune Unități mobile de reconversie, promovarea creării și atractivității locurilor de muncă Sprijinirea măsurilor de formare și de mobilitate [1] COM(2012) 7 final. [2]http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2013-0005+0+DOC+XML+V0//ENhttp://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2013-0005+0+DOC+XML+V0//RO [3] Observatorul european al restructurărilor (ERM) este
un set de date unic la nivel european cu privire la restructurările pe scară
mare. Acesta monitorizează efectele anunțate pe care le au restructurările
asupra locurilor de muncă în UE-28 și Norvegia. ERM pe bazează pe rapoarte
prezentate în mijloace de comunicare în masă selectate (între trei și cinci
pentru fiecare țară). Se iau în considerare toate anunțurile care implică
reducerea sau crearea a cel puțin 100 de locuri de muncă sau care afectează cel
puțin 10 % din forța de muncă a întreprinderilor cu cel puțin 250 de
angajați. Având în vedere faptul că ERM se bazează pe titluri din mijloacele de
comunicare în masă selectate, acoperirea activităților de restructurare din
fiecare stat membru este doar indicativă și nu poate fi considerată
reprezentativă. Cu toate acestea, datele ERM oferă o imagine de ansamblu a
restructurării pieței muncii care este în general coerentă cu datele provenite
de la surse mai reprezentative, cum ar fi ancheta privind forța de muncă din
Uniunea Europeană. [4] În rezoluția sa din 15 ianuarie 2013,
Parlamentul European a solicitat Comisiei să prezinte o nouă inițiativă privind
informarea și consultarea lucrătorilor, anticiparea și gestionarea
restructurărilor, ținând seama de recomandările detaliate formulate de
Parlament în cadrul rezoluției. [5] A se vedea lista din anexa I. [6] SWD(2013) 293, http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=1942&furtherNews=yeshttp://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=1942&furtherNews=yes [7] Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul
Economic și Social și Comitetul Regiunilor intitulată „Programul privind o reglementare adecvată
și funcțională (REFIT): rezultate și etapele ulterioare” din 2 octombrie 2013,
COM(2013) 685 final. [8] A se vedea Raportul Comisiei către Parlamentul European și Consiliu
privind activitățile Fondului european de ajustare la globalizare în 2012 din 14
noiembrie 2013, COM(2013) 782 final. [9] A se vedea, pentru sectoarele autovehiculelor și siderurgic, http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/automotive/cars-2020/index_en.htm și http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/metals-minerals/files/steel-action-plan_en.pdf [10] Rezultatele mai detaliate ale Cărții verzi se găsesc
la adresa: http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=ro&catId=699&consultId=9&furtherConsult=yes [11] COM(2010)
2020, „Europa 2020 - O strategie europeană pentru o creștere inteligentă,
ecologică și favorabilă incluziunii”. [12] COM(2010) 614, „O politică industrială integrată
adaptată erei globalizării - Atribuirea celui mai important rol
competitivității și viabilității”. [13] COM(2012) 582, „O industrie europeană mai puternică
pentru creșterea și redresarea economiei”. [14]
Proiect de raport comun privind ocuparea forței de muncă care însoțește
Comunicarea Comisiei privind Analiza anuală a creșterii 2014 din 13 noiembrie 2013,
COM(2013) 801 final. [15] Către
o redresare generatoare de locuri de muncă, COM(2012) 173 final, 18.4.2012,
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1039&langId=en [16] COM(2012)
669 final. [17]
http://ec.europa.eu/education/apprenticeship/index_en.htm [18]
Propunerea de recomandare a Consiliului privind un cadru de calitate pentru
stagii din 4 decembrie 2013, COM(2013) 857 final. [19] Și
programele de sprijinire a stagiarilor și bursierilor, precum bursele
Marie-Sklodowska Curie din cadrul Orizont 2020, sunt importante în acest sens. [20] O bună anticipare și gestionare a
restructurării implică adesea mai multe părți și mai multe niveluri; multe
acțiuni sunt descrise în mod similar în fișe diferite, ilustrând rolul specific
atribuit fiecăruia. [21] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catid=782&langid=en
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=782&langId=en. A se vedea de asemenea anexa 1. [22] http://www.eurofound.europa.eu/emcc/erm/rll/http://www.eurofound.europa.eu/emcc/erm/rll/ [23] http://www.eurofound.europa.eu/emcc/erm/supportinstruments/.http://www.eurofound.europa.eu/emcc/erm/supportinstruments/ A se vedea și "Public instruments to support restructuring in Europe
- ERM Report 2011" („Instrumente publice de sprijinire a
restructurărilor în Europa - Raportul ERM pe 2011”), http://www.eurofound.europa.eu/publications/htmlfiles/ef1165.htmhttp://www.eurofound.europa.eu/publications/htmlfiles/ef1165.htm ANEXA I DIRECTIVELE UE PRIVIND IMPLICAREA LUCRĂTORILOR ȘI
PROTECȚIA ACESTORA
ÎN SITUAȚII DE RESTRUCTURARE Protecția lucrătorilor în cazul
insolvenței angajatorului: •
Directiva privind insolvența angajatorului (2008/94/CE)
este menită să ofere o minimă protecție lucrătorilor
în cazul insolvenței angajatorului lor. Aceasta obligă statele membre
să instituie un organism (o instituție de garantare) care să
garanteze plata creanțelor salariale neachitate ale lucrătorilor. Mai
mult, statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a se
asigura că neplata contribuțiilor obligatorii datorate de către
angajator înainte de a surveni insolvența sa nu afectează în mod
nefavorabil dreptul salariaților la prestații, în măsura în care
contribuțiile salariaților au fost reținute la sursă din
remunerația plătită; Informarea și consultarea
lucrătorilor la nivel național: •
Directiva de stabilire a unui cadru general de
informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană
(2002/14/CE) urmărește consolidarea dialogului în cadrul
întreprinderilor și asigură implicarea lucrătorilor înainte de
luarea deciziilor, pentru o mai bună anticipare a problemelor și
prevenirea crizelor. Directiva se aplică întreprinderilor cu cel
puțin 50 de angajați sau unităților cu cel puțin 20 de
angajați și prevede informarea și consultarea
reprezentanților lucrătorilor cu privire la evoluția
situației economice a întreprinderii, la situația locurilor de
muncă și la deciziile care ar putea duce la schimbarea
organizării muncii sau a relațiilor contractuale; •
Directiva privind apropierea legislației
statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în
cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de
întreprinderi sau unități (2001/23/CE) prevede că drepturile
și obligațiile care decurg dintr-un contract de muncă sau
raporturile de muncă existente la data unui transfer se transferă de
la cedent (partea care încetează să mai fie angajator) la cesionar
(pe scurt, „noul” angajator). Directiva mai prevede faptul că transferul
nu trebuie să constituie un motiv de concediere, nici pentru cedent, nici
pentru cesionar. Pe lângă protejarea drepturilor lucrătorilor,
Directiva privind transferul de întreprinderi, unități sau
părți de întreprinderi sau unități prevede că atât cedentul,
cât și cesionarul trebuie să furnizeze informațiile specificate
reprezentanților lucrătorilor afectați de transferul propus
și că dacă oricare dintre părți preconizează
măsuri care îi privesc pe lucrători, reprezentanții acestora
trebuie consultați în vederea ajungerii la un acord; •
Directiva privind concedierile colective (98/59/CE)
prevede că un angajator care preconizează concedieri colective
trebuie să le furnizeze reprezentanților lucrătorilor
informațiile specificate privind concedierile propuse și trebuie
să se consulte cu respectivii reprezentanți din timp, în vederea
ajungerii la un acord. Consultările trebuie să se refere la
modalități de a evita sau de a reduce concedierile și de a le
atenua consecințele recurgându-se la măsuri sociale însoțitoare,
menite în special să ajute la redistribuirea și la recalificarea
lucrătorilor concediați. Directiva prevede, de asemenea, că
autoritățile publice trebuie notificate cu privire la orice
concedieri colective preconizate și că astfel de concedieri nu pot
avea loc mai devreme de 30 de zile de la notificarea corespunzătoare;
Informarea și consultarea
lucrătorilor la nivel transnațional: •
Directiva privind instituirea unui comitet european
de întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a
lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de
dimensiune comunitară (94/45/CE, reformată prin Directiva 2009/38/CE)
se aplică întreprinderilor și grupurilor de întreprinderi cu cel
puțin 1 000 de angajați și cu cel puțin 150 de angajați
în fiecare din două state membre. Directiva prevede instituirea unui
comitet european de întreprindere, reprezentant al lucrătorilor din
statele membre în care grupul de întreprinderi are activități, care
trebuie informat și consultat cu privire la mersul întreprinderii și
la orice schimbări semnificative preconizate; •
există trei directive care prevăd
implicarea lucrătorilor (respectiv informarea, consultarea și, în
unele cazuri, participarea la consiliile de supraveghere sau la consiliile de
administrație) din întreprinderile care adoptă statutul
societății europene (Directiva 2001/86/CE) sau statutul
societății cooperative europene (2003/72/CE) sau provenind din
fuziuni transfrontaliere (2005/56/CE). INIȚIATIVE RECENTE ÎN DOMENIUL
ANTICIPĂRII ȘI GESTIONĂRII SCHIMBĂRII ȘI
RESTRUCTURĂRII În ultimii ani, Comisia Europeană a lansat mai
multe inițiative specifice în domeniul anticipării și
gestionării schimbărilor și restructurărilor (de exemplu,
crearea unui forum al restructurărilor, în cadrul căruia s-au
discutat multe exemple de practici inovatoare). În 2002 și 2005, au avut
loc două runde de consultări cu partenerii sociali europeni, care au
dat naștere unui set de „Orientări de referință pentru
gestionarea schimbărilor și a consecințelor sociale ale
acestora”[1]. Cu toate acestea, textul nu prevedea
niciun mecanism adecvat de diseminare și de punere în aplicare și a
fost în bună măsură ignorat. Comisia Europeană a finanțat, de
asemenea, numeroase studii pe această temă[2]
și a sprijinit programul de lucru comun al partenerilor sociali europeni,
care include și un proiect integrat privind restructurarea în
țările UE-27. Comisia a publicat, în 2009, o colecție
utilă de bune practici existente în Europa privind anticiparea,
pregătirea și buna gestionare a restructurărilor cu titlul „Lista
de control privind procesele de restructurare”[3].
Lista de control trebuie privită ca o completare a setului de bune
practici schițat în cadrul QFR propus. De asemenea, baza
de date ERM a Eurofound privind instrumentele de sprijinire a
restructurărilor[4] oferă informații
referitoare la circa 400 de măsuri din statele membre ale Uniunii Europene
și din Norvegia. Guvernele naționale, organizațiile
angajatorilor și sindicatele sunt printre organismele care oferă
sprijin întreprinderilor care necesită restructurare și
lucrătorilor afectați. Instrumentele de sprijin sunt descrise din
punctul de vedere al caracteristicilor lor, al părților implicate, al
surselor de finanțare, al punctelor tari și al celor slabe, precum
și al rezultatelor. Obiectivul este acela de a informa guvernele,
partenerii sociali și celelalte părți implicate ce tipuri de
sprijin pot fi oferite. În 2012, Cartea
verde privind restructurarea[5] a Comisiei Europene a
identificat practicile și politicile de succes în ceea ce privește
restructurarea și adaptarea la schimbare, pentru a promova ocuparea
forței de muncă, creșterea și competitivitatea în cadrul
Strategiei Europa 2020. În sfârșit,
Parlamentul European a adoptat, la 15 ianuarie 2013, Raportul Cercas, cu
cerințe specifice adresate Comisiei de a acționa în domeniul
restructurărilor. ANEXA II ORIENTĂRI UE CU PRIVIRE LA BUNELE PRACTICI PRIVIND ANTICIPAREA
ȘI GESTIONAREA RESTRUCTURĂRILOR ÎN INDUSTRIA AUTOVEHICULELOR ȘI
ÎN CEA SIDERURGICĂ CARS Planul de acțiune CARS 2020, adoptat de Comisia Europeană la 8
noiembrie 2012, enumeră mai multe măsuri
politice specifice care trebuie adoptate în următorii ani. Ulterior,
Comisia a instituit Grupul de experți CARS 2020, în vederea
monitorizării aplicării planului de acțiune. Cu referire specială la chestiunea adaptării industriale,
Planul de acțiune CARS 2020 subliniază că un bun dialog social
la toate nivelurile (al întreprinderii, local, național și al UE)
este un element esențial în anticiparea și buna gestionare a
proceselor de restructurare. Procesul de restructurare este în principal
responsabilitatea industriei, însă există un rol complementar pentru
Comisie, statele membre și autoritățile locale. În special,
Comisia s-a angajat: – să continue
să monitorizeze/revizuiască activitățile de restructurare
în ceea ce privește conformitatea strictă a acestora cu
legislația UE, în special în ceea ce privește ajutoarele de stat
și normele pieței interne; – să identifice
bunele practici și să promoveze o abordare anticipativă a
restructurării, în consultare cu reprezentanții regiunilor cu o
activitate intensă în sectorul autovehiculelor, cu autoritățile
de ocupare a forței de muncă și cu părțile interesate
din sector, inclusiv cu partenerii sociali; – să relanseze
grupul operativ inter-servicii pentru a studia și a monitoriza
principalele cazuri de închidere sau de reducere semnificativă a
activităților fabricilor din sectorul autovehiculelor; Grupul operativ
a fost activ și foarte eficient în trecut în cazuri care implicau
industria autovehiculelor. Grupul operativ ar raționaliza utilizarea
fondurilor relevante ale UE (prin furnizarea de asistență
tehnică, reducerea timpului de așteptare, consilierea privind
utilizarea cea mai eficace a resurselor, monitorizare și raportare); – pentru cazurile de
închidere a fabricilor și de reduceri semnificative de personal, să
invite statele membre să utilizeze Fondul european de ajustare la
globalizare (FEG); – să încurajeze
statele membre să facă uz de sistemele de flexibilitate a muncii
și de cofinanțarea acestora prin FSE în sprijinul furnizorilor care
ar putea avea nevoie de o perioadă de timp suplimentară pentru a
găsi noi clienți în urma închiderii/reducerii de personal care
afectează o fabrică de autovehicule. INDUSTRIA SIDERURGICĂ Comisia a adoptat Planul de acțiune în domeniul siderurgiei la 11
iunie 2013[6]. Acesta enumeră o serie de măsuri politice specifice care
trebuie adoptate în următorii ani. Ulterior, Comisia a instituit Grupul
de experți la nivel înalt în domeniul siderurgiei, în vederea
monitorizării aplicării planului de acțiune. În acest context, Comisia a invitat statele membre: – să analizeze
posibilitatea utilizării, împreună cu autoritățile
regionale, a Fondului social european (FSE) pentru reconversia
profesională și recalificarea lucrătorilor, inclusiv prin
instituirea unei măsuri de finanțare specifice pentru sectorul
siderurgic; – să analizeze
posibilitatea utilizării fondurilor structurale, împreună cu
autoritățile regionale, în următoarea perioadă de
programare, cu scopul de a atenua impactul social al restructurării din
sectorul siderurgic; – să faciliteze dialogul
dintre partenerii sociali în vederea ajungerii la un acord cu privire la
inițiativele temporare de păstrare a locurilor de muncă, precum
posibilitatea introducerii sistemelor de flexibilitate a muncii,
referitoare în special la ajustarea ciclică. Industria de profil a fost
invitată: – să joace un rol
activ în remedierea lacunelor și a deficiențelor în ceea ce
privește competențele; – să continue
procesul necesar de adaptare a industriei, în conformitate cu cele mai
bune practici în anticiparea schimbărilor și a restructurărilor,
inclusiv prin dialogul social și implicarea corespunzătoare a
părților interesate la nivel regional; – să analizeze nevoile
de restructurare și posibilele ajustări ale
capacităților, având în vedere cererea viitoare a
sectoarelor-cheie, luând în considerare necesitatea de a aborda în mod diferit
tendințele structurale și pe cele ciclice; – să coopereze
cu celelalte părți interesate, în special cu
autoritățile naționale și cu cele regionale, pentru a se
asigura că supracapacitatea ciclică este abordată prin măsuri
temporare care se bucură de sprijinul opiniei publice,
păstrându-se locurile de muncă pe termen lung. [1] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=782&langId=en [2] A se vedea, de exemplu, proiectul „Acompanierea lucrătorilor
în situații de schimbări industriale” finanțat prin
proiectul-pilot al Parlamentului European și gestionat de Centrul
internațional de formare al Biroului Internațional al Muncii (ITC-ILO
din Torino), cu o descriere detaliată a sistemelor naționale de
anticipare și gestionare a restructurărilor ale celor 27 de state UE
la http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=819&langId=en [3] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=782&langId=en [4] http://www.eurofound.europa.eu/emcc/erm/supportinstruments/. A se vedea și "Public instruments
to support restructuring in Europe - ERM Report 2011" („Instrumente
publice de sprijinire a restructurărilor în Europa - Raportul ERM pe 2011”),
http://www.eurofound.europa.eu/publications/htmlfiles/ef1165.htm [5] [COM(2012) 7 final], http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=ro&catId=699&consultId=9&furtherConsult=yes [6] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/metals-minerals/files/steel-action-plan_en.pdf