EUR-Lex Baza aktów prawnych Unii Europejskiej
Ten dokument pochodzi ze strony internetowej EUR-Lex
Dokument 52012DC0417
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL AND THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE Security Industrial Policy Action Plan for an innovative and competitive Security Industry
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN Politica industrială în domeniul securității Plan de acțiune pentru o industrie a securității inovatoare și competitivă
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN Politica industrială în domeniul securității Plan de acțiune pentru o industrie a securității inovatoare și competitivă
/* COM/2012/0417 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN Politica industrială în domeniul securității Plan de acțiune pentru o industrie a securității inovatoare și competitivă /* COM/2012/0417 final */
1. Introducere Asigurarea securității constituie
una dintre preocupările centrale ale oricărei societăți. Nu
există nici un domeniu de politică fără o componentă
crucială de securitate. Un mediu sigur și liniștit
reprezintă chiar baza pe care se așează orice societate
stabilă. O industrie a securității competitivă și cu
baza în UE, care oferă soluții pentru îmbunătățirea
securității, poate aduce o contribuție substanțială la
reziliența societății europene. Industria securității
reprezintă un sector cu un potențial semnificativ de creștere
economică și ocupare a forței de muncă. În ultimii zece
ani, piața mondială a securității a crescut de aproape zece
ori de la ~10 miliarde EUR până la o dimensiune de piață de
aproximativ 100 de miliarde EUR în 2011. Numeroase studii arată că
piața securității, atât în UE, cât și la nivel mondial, va
continua să aibă o rată de creștere care depășește
creșterea medie a PIB-ului[1].
Ca răspuns la acest potențial
semnificativ de creștere de piață, Comisia a făcut din
industria securității una dintre părțile esențiale ale
inițiativei emblematice UE 2020, „O politică industrială
integrată adaptată erei globalizării – Atribuirea celui mai
important rol competitivității și sustenabilității”[2]. În cadrul acesteia, Comisia a
anunțat lansarea unei inițiative dedicate unei politici pentru
industria securității. Prezentul plan de acțiune este primul pas
al acestei inițiative dedicate. Obiectivul general este de a
îmbunătăți creșterea și de a extinde ocuparea forței
de muncă în industria securității din UE. Datorită nivelului lor de dezvoltare
tehnologică, multe întreprinderi (de securitate) din UE se află în
continuare printre liderii mondiali în majoritatea segmentelor sectorului de
securitate. Evoluțiile recente și previziunile pieței arată,
cu toate acestea, o tendință constantă de descreștere a
cotelor de piață ale firmelor europene pe piața mondială în
decursul următorilor ani. Previziunile industriale și studii
independente prevăd o scădere cu o cincime a cotei actuale de piață
a firmelor din UE în sectorul securității, de la aproximativ 25% din
piața mondială în 2010, până la 20% în 2020, dacă nu se
lansează nicio acțiune pentru îmbunătățirea
competitivității industriei securității din UE. Firmele din SUA care se află în poziția
de lideri de piață rămân campioane ale tehnologiei și
beneficiază, în plus, de un cadru juridic armonizat și de o piață
internă solidă. Aceasta le oferă nu numai o bază
sigură, dar și beneficiul unei mărci SUA clar recunoscute și
ușor de diferențiat, care s-a dovedit a fi un avantaj de mare valoare
în fața firmelor din UE în ceea ce privește concurența internațională. Lipsa unei „mărci UE” similare este
deosebit de importantă dacă se consideră că viitoarele piețe
centrale pentru tehnologii de securitate nu vor fi în Europa, ci în țările
emergente din Asia, America de Sud și Orientul Mijlociu. Țări asiatice reduc tot mai rapid
decalajul tehnologic care le separă de firmele din UE. Fără un
avantaj tehnologic, firmele din UE se vor confrunta cu o concurență
acerbă, ținând cont și de dezavantajul costurilor de producție
pe care îl au adesea întreprinderile din UE. Obiectivul principal al Comisiei este, prin
urmare, de a institui o piață europeană internă pentru
tehnologii în materie de securitate, care să funcționeze mai bine.
Condițiile favorabile de piață internă, intensificarea
concurenței și scăderea costurilor de producție prin
exploatarea economiilor de scară, sunt, de asemenea, esențiale pentru
consolidarea poziției industriei de securitate din UE în acele țări
emergente care reprezintă viitorul sectorului de securitate. Ar trebui
să se pună un accent deosebit pe sprijinul acordat IMM-urilor în
eforturile lor de a intra pe piețe internaționale din țări
terțe. Comunicarea Comisiei care a urmat Forumului
european pentru cercetare și inovare în domeniul securității
(ESRIF)[3]
a abordat deja o parte dintre aceste aspecte. Pentru sectorul TIC, promovarea
securității reprezintă o parte integrantă a echipamentelor și
produselor oferite de firme din sectorul TIC și este esențială
pentru competitivitatea viitoare. Acest aspect va fi abordat și în cadrul
viitoarei strategii europene pentru securitatea internetului. Până în
prezent, însă, nu a existat o abordare coerentă la nivelul UE pentru
a îmbunătăți competitivitatea și capacitatea de inovare a
industriei securității din UE. Așa cum arată studiile actuale și
opiniile părților interesate[4],
presiunea concurenței mondiale va viza mai curând fabricarea de produse și
tehnologii decât serviciile, deoarece acestea constituie cea mai mare parte a
potențialului de export în industria securității. Prin urmare,
acest plan de acțiune nu acoperă serviciile de securitate ca atare
(de exemplu, personalul de securitate in situ), ci doar acele servicii
de securitate legate de instalarea și întreținerea dispozitivelor de
securitate. Comisia va utiliza toate instrumentele aflate
la dispoziția sa pentru a crea o adevărată piață
internă pentru tehnologii de securitate, oferind astfel o bază
internă solidă pentru industria securității din UE, cu
scopul de a câștiga cote de piață pe piețele emergente. Comisia se va asigura că orice inițiative
adoptate pentru dezvoltarea pieței interne pentru tehnologii de securitate
respectă Carta drepturilor fundamentale, în special dreptul la viață
privată și protecția datelor cu caracter personal. 2. Industria și piața
securității din UE Piața mondială a securității
este estimată la o valoare de aproximativ 100 de miliarde EUR (cifra din
2011) cu aproximativ 2 milioane de angajați la nivel mondial. Piața
securității din UE are o valoare de piață estimată
între 26-36,5 miliarde EUR, cu aproximativ 180 000 de angajați (cifre
din 2011). Cu toate acestea, în prezent, nu există o
definiție clară a industriei securității și
clasificarea metodică a acestei industrii este împiedicată de o serie
de factori: ·
Industria securității nu este
reglementată ca atare de către principalele nomenclaturi statistice
(NACE, Prodcom etc.). ·
Producția de elemente de securitate este
ascunsă sub o gamă largă de poziții. Statisticile pentru
aceste poziții nu fac distincție între activități conexe
securității și cele neconexe. ·
Nu există nicio sursă de date statistice
disponibilă la nivel european din partea industriei înseși. ·
Din punctul de vedere al ofertei, achizitorii de
echipamente și sisteme de securitate pot fi reticenți față
de furnizarea de informații privind cheltuielile de securitate. Pentru a remedia lipsa de date privind
industria și piața securității, Comisia va elabora o
bază empirică prin care să se poată obține cifre mai fiabile
privind piețele securității. Cooperarea cu principalele asociații
profesionale este esențială pentru un astfel de demers. Cu toate acestea, industria securității
din UE poate fi subdivizată în general în următoarele sectoare[5]: ·
securitatea aeronautică; ·
securitatea maritimă; ·
securitatea frontierelor; ·
protecția infrastructurii critice; ·
culegere de informații antiteroriste (inclusiv
securitatea cibernetică și comunicarea); ·
gestionarea situațiilor de criză/protecție
civilă; ·
protecţia securităţii fizice; şi ·
îmbrăcăminte de protecție. Piața
securității are trei caracteristici distinctive: (1)
Este o piață foarte fragmentată,
împărțită de-a lungul frontierelor naționale sau chiar
regionale. Deoarece securitatea este unul dintre cele
mai sensibile domenii politice, statele membre ezită să renunțe
la prerogativele naționale. (2)
Este o piață instituțională. În mare măsură, piața securității
continuă să fie o piață instituțională, respectiv
una în care cumpărătorii sunt autorități publice. Chiar și
în sectoarele în care este o piață comercială, cerințele de
securitate rămân în mare măsură încadrate prin legislație. (3)
Are o puternică dimensiune societală. Securitatea constituie una din cele mai importante necesități
umane și este, în același timp, un domeniu deosebit de sensibil.
Măsurile și tehnologiile de securitate pot avea un impact asupra
drepturilor fundamentale și adesea provoacă temeri privind o
posibilă compromitere a vieții private. 3. Principalele probleme cu
care se confruntă industria securității din UE Aceste trei elemente distincte ale pieței
securității sunt, în același timp, determinanții celor trei
probleme principale cu care se confruntă industria securității
din UE: (1)
Fragmentarea pieței securității din
UE Principala problemă este puternica
fragmentare (de exemplu, lipsa procedurilor de certificare și a
standardelor armonizate) a pieței securității din UE.
Abordările divergente au contribuit la crearea efectivă a cel puțin
27 de piețe de securitate diferite, fiecare dintre acestea fiind
împărțită într-un număr mare de sectoare de securitate. Acest fapt creează o situație mai
degrabă unică în ceea ce privește piața internă, dar
are, de asemenea, un impact negativ semnificativ, atât asupra ofertei
(industrie), cât și asupra cererii (cumpărătorii publici și
privați de tehnologii de securitate). El conduce la crearea de obstacole
importante în calea intrării pe piață și îngreunează
foarte mult, dacă nu face chiar imposibilă, dezvoltarea unor reale
economii de scară. De asemenea, fragmentarea duce la o lipsă a concurenței
între furnizori și la utilizarea suboptimă a fondurilor publice. (2)
Decalajul dintre cercetare și piață La realizarea C&D pentru noile tehnologii,
adesea este foarte dificil pentru industria securității cu baza în UE
să prevadă dacă până la urmă rezultatele
cercetării vor intra pe piață sau să primească orice
fel de asigurare că va exista o piață în sine. Acesta este un
fenomen larg răspândit, caracteristic multor sectoare industriale, dar
este relevant în mod special pentru industria securității, confruntată
mai ales cu o piață instituțională. Aceasta determină o serie de consecințe
negative: de exemplu, nu se explorează concepte de C&D promițătoare,
ceea ce înseamnă apoi că anumite tehnologii, care ar putea
îmbunătăți securitatea cetățenilor, nu sunt
disponibile la cerere. (3)
Dimensiunea societală a tehnologiilor de
securitate Acceptabilitatea societală a unor noi
produse și tehnologii reprezintă o problemă de ansamblu pentru
diferite sectoare industriale. Cu toate acestea, există un anumit
număr de specificități care disting tehnologiile de securitate
de alte domenii. Tehnologiile de securitate pot afecta direct sau indirect
drepturi fundamentale, cum ar fi dreptul la respectarea vieții private și
de familie, protecția datelor cu caracter personal, a vieții private
sau a demnității umane. Problemele asociate acceptabilității
societale a tehnologiilor de securitate generează mai multe consecințe
negative. Pentru industrie, ele înseamnă riscul de a investi în tehnologii
care nu sunt apoi acceptate de către public, ceea ce înseamnă investiții
risipite. În ceea ce privește cererea, înseamnă obligativitatea de a
cumpăra un produs mai puțin controversat, dar care nu îndeplinește
în întregime cerințele de securitate. 4. Soluționarea
problemelor Comisia a identificat o serie de acțiuni
politice esențiale pentru îmbunătățirea competitivității
industriei securității din UE, pentru stimularea creșterii
acesteia și pentru promovarea creării de locuri de muncă. Acțiunile
politice esențiale vizează: ·
Soluționarea problemelor generate de
fragmentarea pieței prin: crearea de standarde
internaționale/la nivelul UE, armonizarea procedurilor de
certificare/evaluare a conformității la nivelul UE pentru tehnologii
de securitate și o mai bună valorificare a sinergiilor între tehnologiile
de securitate și cele de apărare. ·
Reducerea decalajului dintre cercetare și
piață prin: alinierea programelor de finanțare
și îmbunătățirea căilor de exploatare a drepturilor de
proprietate intelectuală (DPI), precum și deplina utilizare a achizițiilor
înainte de comercializare (PCP) în contextul cercetării în materie de
securitate în inițiativa Orizont 2020[6]. ·
O mai bună integrare a dimensiunii
societale, prin evaluarea profundă a consecințelor
sociale, inclusiv asupra drepturilor fundamentale, precum și prin crearea
unor mecanisme de testare a impactului societal în timpul fazei de C&D. 4.1. Soluționarea problemelor
generate de fragmentarea pieței 4.1.1. Standardizare Standardele joacă un rol major în
defragmentarea piețelor și susțin industria în realizarea
economiilor de scară. De asemenea, standardele sunt de cea mai mare
importanță în ceea ce privește cererea, în special în ceea ce
privește interoperabilitatea tehnologiilor folosite pentru primă
intervenție, de către autoritățile de aplicare a legii etc.
În plus, standardele sunt esențiale pentru asigurarea unei calități
uniforme în furnizarea de servicii de securitate. Crearea de standarde la
nivelul UE și promovarea acestora la nivel mondial reprezintă, de
asemenea, o componentă vitală a competitivității globale a
industriei securității din UE. Cu toate acestea, există doar câteva
standarde la nivelul UE în domeniul securității. Standardele naționale
divergente constituie un obstacol major în calea creării unei
adevărate piețe interne pentru securitate, îngreunându-se astfel
competitivitatea industriei UE. Soluționarea acestor divergențe naționale
reprezintă un pas de cea mai mare importanță dacă UE dorește
să contribuie în mod semnificativ la crearea de standarde mondiale. Comisia a anunțat deja în comunicarea sa
privind o viziune strategică pentru standardele europene necesitatea de
accelerare a eforturilor de standardizare în domeniul securității[7]. Prin urmare, Comisia a
mandatat în 2011 organizațiile europene de standardizare să realizeze
o prezentare generală detaliată a standardelor internaționale,
europene și naționale existente în domeniul securității,
precum și să stabilească o listă a lacunelor de
standardizare. S-au identificat decalaje majore în următoarele domenii: –
chimic, biologic, radiologic, nuclear și
explozivi – standarde minime de detectare, precum și de eșantionare,
inclusiv în domeniul securității aviației; –
securitatea frontierelor – standarde tehnice comune
și de interoperabilitate pentru sisteme automate de control la frontieră,
precum și standarde pentru identificatoare biometrice; și –
gestionarea situațiilor de criză/de
protecție civilă – standarde pentru interoperabilitatea
comunicării, precum și pentru interoperabilitatea structurilor de
comandă și control, inclusiv interoperabilitatea organizațională,
precum și pentru notificarea de masă a populației. Acțiunea
1: Pe baza acestor priorități inițiale,
Comisia va invita organizațiile europene de standardizare să
stabilească foi de parcurs concrete și detaliate pentru standardizare.
Aceste foi de parcurs pentru standardizare ar trebui să se concentreze
generației următoare de instrumente și tehnologii. Pentru
aceasta, implicarea utilizatorilor finali și a industriei
securității și coerența politicilor vor fi esențiale. Perioada de
punere în aplicare: de la mijlocul anului 2012 4.1.2. Proceduri de evaluare a
conformității/certificare Nu există în prezent niciun fel de
sisteme de certificare pentru tehnologii în materie de securitate la nivelul
UE. Sistemele naționale diferă foarte mult, contribuind astfel în mod
semnificativ la fragmentarea pieței securității. Comisia a
identificat domenii în care[8],
într-o fază inițială, ar fi cel mai adecvat să se
stabilească un sistem de certificare la nivelul UE, începând cu: –
echipamente de control (detectare) la aeroporturi; și –
sisteme de alarmă[9]. În ceea ce privește echipamentele de
control la aeroporturi, există un întreg corp legislativ la nivelul UE
care stabilește cerințele de funcționare pentru astfel de
echipamente[10].
Cu toate acestea, această legislație nu conține mecanismul de
evaluare a conformității necesar pentru ca certificarea
echipamentelor de control într-un stat membru să fie recunoscută
reciproc în orice alt stat membru. Lipsa standardelor armonizate și
obligatorii din punct de vedere juridic la nivelul UE de evaluare a
conformității echipamentelor de control la aeroporturi provoacă
fragmentarea pieței interne. În ceea ce privește sistemele de
alarmă, există deja unele standarde de performanță
europene. În plus, există un mecanism de certificare la nivelul
industriei, CertAlarm. Cu toate acestea, acest sistem se confruntă cu
problema conducerii private și cu lipsa obligativității pentru
autoritățile statelor membre de a accepta certificatele instituite în
cadrul acestui mecanism. În viitor, produsele certificate pe baza unui
sistem de certificare la nivelul UE ar putea primi o „etichetă de
securitate UE”, similară cu marcajul CE utilizat în domeniul siguranței
produselor. După cum a sugerat ESRIF, o astfel de etichetă ar putea
acționa ca o „marcă de calitate” pentru produsele de securitate
(realizate și validate în UE). Se estimează cu prudență
că, pentru aceste două categorii de produse, industria ar putea face
economii de până la 29 de milioane EUR pe an în ceea ce privește costurile
de testare și de certificare. Armonizarea procedurilor de certificare pentru
sistemele de control la aeroporturi și pentru sistemele de alarmă ar
trebui să aibă un impact pozitiv și asupra creării unei
identități europene mai clare pentru aceste tehnologii, o
posibilă „marcă comunitară”. Această „marcă” ar trebui
să contribuie la îmbunătățirea competitivității
pe plan mondial a firmelor din UE față de concurenții lor din
SUA și din China. Acțiunea
2: După o analiză profundă a
impactului și după consultarea părților interesate, Comisia
va introduce două propuneri legislative: una pentru instituirea unui
sistem de certificare armonizat la nivelul UE pentru echipamentele de control
(detectare) la aeroporturi; și una pentru instituirea un sistem de
certificare armonizat la nivelul UE pentru sistemele de alarmă. Obiectivul
este de a se obține recunoașterea reciprocă a sistemelor de
certificare. Perioada de
punere în aplicare: jumătatea anului 2012 – sfârșitul anului 2014 4.1.3. Exploatarea sinergiilor dintre
tehnologiile de securitate și cele de apărare Se poate face o diferență clară
între piața securității (civilă) și cea a
apărării (militară). Cu toate acestea, existența acestor
două piețe separate poate fi considerată ea însăși o
fragmentare. Într-o anumită măsură, această fragmentare
este normală, dat fiind că baza industrială care
aprovizionează aceste două piețe nu este complet identică și
că utilizatorii finali sunt diferiți, la fel ca și cerințele.
Cu toate acestea, această fragmentare se resimte de jos în sus, la nivelul
C&D și al dezvoltării capacităților și de sus în
jos la nivelul standardizării. Aceasta duce uneori la duplicarea
eforturilor de C&D și la imposibilitatea exploatării economiilor
de scară din cauza standardelor diferite în aceste două piețe. În ceea ce privește C&D, se
caută în prezent sinergii civil-militare cu Agenția Europeană de
Apărare (AEA), prin intermediul cadrului european de cooperare. În
cadrul acestei cooperări, se desfășoară o coordonare
continuă între capitolul dedicat securității din cel de-al 7-lea
Program-cadru (PC7) și activitățile de cercetare în domeniul
apărării desfășurate de AEA. Obiectivul avut în vedere este
de a se sincroniza această cercetare, pentru a se evita duplicările și
pentru a se profita de sinergiile posibile. Comisia intenționează
să continue și să extindă această cooperare în cadrul
Orizont 2020. În ceea ce privește o cooperare chiar mai
strânsă în amonte, în timp ce o astfel de cooperare ar fi utilă în vederea
unei planificări mai sincronizate a capacității, Comisia
consideră că, în domeniul securității civile, există o
astfel de multitudine de autorități publice implicate, încât nu este
în prezent posibilă stabilirea unei planificări a capacității
comune cu domeniul apărării, în care există în general un singur
participant pentru fiecare stat membru, și anume ministerele naționale
de apărare. În ceea ce privește cooperarea din aval,
Comisia consideră că dezvoltarea de standarde „hibride”, și
anume standarde care se aplică atât pentru tehnologiile de securitate
civilă, cât și pentru cele de apărare, ar trebui să fie
urmărită în mod activ în domenii în care tehnologiile sunt identice și
domeniile de aplicare sunt foarte asemănătoare. Comisia are în vedere
o serie de domenii promițătoare pentru astfel de „standarde hibride”,
inclusiv tehnologii SDR (Software Defined Radio) și anumite cerințe
tehnologice pentru sisteme de aeronave fără pilot (de exemplu,
tehnologii de percepție și evitare, cerințe de navigabilitate).
Numai pentru tehnologiile SDR, se estimează că standardele hibrid ar
putea duce la o creștere globală a vânzărilor de un miliard de
euro. Acțiunea
3: Comisia intenționează să
emită, în strânsă cooperare cu Agenția Europeană de
Apărare, mandate de standardizare pentru organizațiile europene de
standardizare în vederea unor „standarde hibride”. Un prim mandat se va emite
în curând pentru tehnologii SDR. Perioada de
punere în aplicare: de la mijlocul anului 2012 4.2. Reducerea decalajului dintre cercetare
și piață 4.2.1. Alinierea programelor de finanțare,
îmbunătățirea căilor de exploatare a DPI Propunerea Comisiei pentru Orizont 2020
stabilește o legătură strânsă cu o serie de domenii
politice, în special afaceri interne. În acest scop, Orizont 2020 prevede
reguli DPI specifice pentru cercetarea în domeniul securității, care
să permită Comisiei și statelor membre nu doar să aibă
acces la partea vizibilă a proiectelor de cercetare în domeniul
securității, ci și să utilizeze – în condiții corecte și
rezonabile – această parte vizibilă pentru achizițiile
ulterioare[11]. Aceasta ar trebui să ducă la o
exploatare mai directă și mai rapidă de către autoritățile
naționale a rezultatelor cercetării în materie de securitate din UE și
la o cooperare mai strânsă cu utilizatorii finali, cei mai mulți
publici, îmbunătățind astfel considerabil eforturile pentru
reducerea decalajului dintre cercetare și piață în domeniul
securității. În plus, cele două componente ale
Fondului pentru securitate internă, propuse pentru următorul exercițiu
financiar, care privesc, respectiv, frontierele externe și cooperarea polițienească
și în materie de vize, prevenirea și combaterea criminalității,
precum și gestionarea crizelor, prevăd posibilitatea unor acțiuni
finanțate de Uniune de testare și de validare a rezultatelor
proiectelor de cercetare în domeniul securității din UE[12]. Pentru utilizarea efectivă a acestei
posibilități, normele specifice privind DPI pentru cercetarea în
materie de securitate, care să permită Comisiei să utilizeze aceste
DPI în condiții corecte și rezonabile, reprezintă o necesitate,
pentru a se putea exploata rezultatele cercetării în materie de securitate
prin testare și validare ulterioară. Atunci când este nevoie de capacitățile
Uniunii, Comisia va lua în considerare consolidarea acestor măsuri de
testare și validare prin achiziționarea efectivă a
prototipurilor pentru UE, după caz. Acțiunea
4: Comisia va utiliza pe deplin noile norme DPI
prevăzute pentru cercetarea în materie de securitate în inițiativa
Orizont 2020[13],
mai ales prin posibilitatea oferită în cele două programe specifice
ale Fondului pentru securitate internă de a testa și de a valida
rezultatele obținute în proiectele de cercetare din UE. Perioada de
punere în aplicare: de la începutul anului 2014 4.2.2. Achiziția înainte de
comercializare PCP[14]
este un instrument foarte util în eliminarea decalajului între cercetare și
piață. Comisia i-a subliniat deja importanța în Comunicarea „O
Uniune a inovării”[15],
în special în domeniile pentru care există o piață instituțională
sau o piață determinată în mare măsură de legislație,
dat fiind că achizițiile publice de produse și servicii
inovatoare sunt vitale pentru îmbunătățirea calității și
a eficienței serviciilor publice într-o perioadă de restricții
bugetare. În cele din urmă, PCP ar trebui să permită
utilizatorilor publici să joace un rol mai important în ciclul
inovării prin achiziționarea de noi tehnologii. Achizitorii ar trebui
să acționeze în calitate de „agenți ai schimbării”. Cu toate acestea, până în prezent, numai
câteva state membre au utilizat sisteme PCP în domeniul securității.
La nivelul UE, în PC7, tema privind securitatea, s-a introdus în apelul din
2011 un program de validare preoperațională, care acționează
ca precursor pentru un posibil viitor sistem de PCP. Orizont 2020 conține un instrument PCP
specific, care ar trebui să contribuie în mod semnificativ la depășirea
obstacolelor practice legate de punerea în aplicare a PCP. Pe baza experienței SBIR din SUA[16], o ipoteză prudentă
de creștere cu 1% a ratei anuale de creștere datorită C&D
printr-un sistem PCP, ar conduce la vânzări suplimentare în industria
securității de 2 miliarde EUR din prezent și până în 2020[17]. Acțiunea
5: Comisia intenționează să
utilizeze pe deplin instrumentul PCP prevăzut în inițiativa Orizont
2020 și dedică o parte semnificativă a bugetului de cercetare în
materie de securitate acestui instrument. Această nouă abordare de
finanțare ar trebui să aducă cercetarea mai aproape de piață,
reunind industria, autoritățile publice și utilizatorii finali
chiar de la începutul unui proiect de cercetare. Comisia consideră că
securitatea frontierelor și securitatea aeriană sunt cele mai promițătoare
domenii pentru introducerea PCP. De asemenea,
Comisia va încuraja statele membre să lanseze inițiative similare la
nivel național, în conformitate cu legislația relevantă în
materie de achiziții publice UE. Perioada de
punere în aplicare: de la începutul anului 2014 4.2.3. Accesul la piețele internaționale
de achiziții publice Piața achizițiilor publice din UE a
fost întotdeauna foarte deschisă. Partenerii noștri comerciali nu
manifestă însă întotdeauna același grad de deschidere. Numai un
sfert din piața mondială a achizițiilor publice este deschis
concurenței internaționale. Comisia a propus un regulament[18] pentru a contribui la
deschiderea piețelor de achiziții publice la nivel mondial și
pentru a asigura întreprinderilor europene un acces echitabil la acestea. Acest
regulament este așteptat să cuprindă o serie de instrumente care
să asigure atingerea acestor obiective. Acțiunea
6: Comisia va utiliza pe deplin instrumentele de
care dispune pentru a asigura un acces echitabil al industriei sale de
securitate pe piețele internaționale de achiziții publice. Dat
fiind caracterul sensibil al tehnologiilor de securitate, se va acorda cea mai
mare atenție reglementărilor relevante de export. Perioada de
punere în aplicare: de la sfârșitul anului 2013 4.2.4. Limitarea răspunderii
părților terțe (TPLL) Pentru a micșora decalajul dintre
cercetare și piață și, în special, pentru a asigura că
amenințarea răspunderii juridice nu împiedică industria
securității să dezvolte, să aplice și să
comercializeze tehnologii și servicii care ar putea salva vieți, SUA
a introdus după 9/11 US Safety Act. US Safety Act prevede
limite pentru răspunderea juridică a furnizorilor tehnologii și
servicii în domeniul antiterorismului. Pe piețele țărilor terțe,
această legislație ar putea oferi un avantaj competitiv firmelor
americane de succes pe piață față de omologii lor din UE. Este evident că US Safety Act a
apărut în contextul juridic specific al SUA, în care acțiunile
colective reprezintă o caracteristică recurentă. Deși nu se
prevede instituirea în Europa a unui echivalent al US Safety Act,
există necesitatea unei mai bune înțelegeri și a studierii
măsurii în care problemele de răspundere juridică împiedică
industria să introducă pe piață tehnologii și servicii
promițătoare. Nu există niciun consens general între
părțile interesate din industrie cu privire la această chestiune
și nu s-a realizat încă o analiză juridică aprofundată
privind compatibilitatea cu reglementările naționale sau ale UE. Acțiunea7: Comisia a lansat o licitație pentru un important studiu de
analiză a implicațiilor juridice și economice ale limitării
răspunderii părților terțe. Studiul va examina și
posibilele soluții alternative la TPLL, astfel cum au fost introduse prin US
Safety Act, cum ar fi, de exemplu un fond voluntar industrial, o
recomandare a Comisiei etc. Acest studiu va ține cont în mod
corespunzător de implicațiile asupra drepturilor fundamentale. Perioada de
punere în aplicare: 2012 – mijlocul anului 2013 4.3. O mai bună integrare a
dimensiunii societale 4.3.1. „Verificarea” impactul societal pe
parcursul fazei de C&D O mai bună integrare a dimensiunii
societale în activitățile industriei de securitate ar contribui la
reducerea incertitudinii privind acceptabilitatea societală. Aceasta ar
trebui să permită utilizarea eficientă a investițiilor în
C&D, precum și să permită achizitorilor să cumpere
produse care le satisfac în întregime cerințele de securitate și
sunt, în același timp, acceptate de către societate. Prin urmare, Comisia consideră că
impactul societal și asupra drepturilor fundamentale ar trebui să fie
deja luat în considerare prin angajament societal înainte și pe parcursul
fazei de C&D. Acest lucru ar permite abordarea problemelor societale
încă din primele faze ale procesului. Comisia a întreprins deja o serie de
activități în vederea integrării dimensiunii societale în tema
PC7 privind securitatea. Cu toate acestea, având în vedere inițiativa
Orizont 2020, a venit vremea să se consolideze aceste eforturi, să se
angajeze societatea în cercetare și să se verifice mai sistematic
impactul societal. Comisia va implica societatea și va face
din testarea impactului societal o parte obligatorie, după caz, din toate
proiectele sale viitoare de cercetare în domeniul securității[19]. Comisia va „verifica” în mod
specific impactul societal al noilor tehnologii în toate sistemele sale de PCP
de securitate schițate mai sus. 4.3.2. Luarea în considerare a vieții
private începând cu momentul conceperii și luarea în considerare a vieții
private în setările standard în faza de proiectare Pe de o parte, este extrem de dificil să
se echivaleze considerațiile societale cu cerințele tehnologice, iar
situația se complică și mai mult în condițiile varietății
largi de produse de securitate de pe piață. Pe de altă parte,
aspectele societale legate de securitate variază în mod considerabil între
statele membre. Prin urmare, Comisia consideră că
cea mai bună cale de urmat în viitor este de a se introduce conceptul de
„luare în considerare a vieții private începând cu momentul conceperii” și
a celui de „luare în considerare a vieții private în setările standard”[20] în faza de proiectare. În
acest scop, agentul economic care dorește să i se auditeze procesul
de producție ca fiind compatibil cu principiul „luării în considerare
a vieții private începând cu momentul conceperii” ar trebui să
îndeplinească o serie de cerințe definite printr-un standard UE
adecvat. Acest standard va fi voluntar. Cu toate acestea, Comisia este
convinsă că firmele se vor afla sub o puternică presiune
societală în sensul respectării acestui standard, care ar trebui să
primească o valoare de recunoaștere similară standardului de
management ISO 9000.[21] Acțiunea
8: Comisia va emite pentru organizațiile
europene de standardizare un mandat de elaborare a unui standard modelat pe
sistemele existente de management al calității, dar aplicate pentru
gestionarea problemelor de protecție a vieții private în faza de
proiectare. Perioada de
punere în aplicare: jumătatea anului 2012 – mijlocul anului 2015 5. Monitorizare Monitorizarea măsurilor politice anunțate
va fi supervizată printr-un grup de experți dedicat înființat de
Comisie. Acest grup va reuni toți actorii relevanți în domeniul
securității. Acest grup se va reuni cel puțin o
dată pe an pentru a monitoriza progresele. 6. Concluzie Acesta este primul plan de acțiune al
Comisiei care vizează în mod specific industria securității.
Prin urmare, nu numai că măsurile anunțate sunt premiere, dar și
complexitatea abordării, de la faza de C&D și până la
standardizare și certificare, reprezintă o noutate. În funcție
de evaluările viitoare, posibilele noi domenii pentru armonizare ar putea
include sectoarele de transport terestru și maritim, precum și
abordarea TPLL. Ar trebui să se țină seama
că toate acțiunile enumerate în prezentul document sunt strâns legate
de voința statelor membre de a coopera cu instituțiile europene,
organismele de standardizare, părțile interesate din sectorul public și
privat pentru rezolvarea problemelor legate de fragmentarea piețelor de
securitate din UE. Prin urmare, Comisia încurajează statele membre să
sprijine inițiativa Comisiei de a îmbunătăți
competitivitatea firmelor de securitate din UE și de a reduce obstacolele
existente în prezent în calea intrării pe piață. Comisia este convinsă că
măsurile politice schițate în prezentul plan de acțiune vor
contribui puternic la îmbunătățirea competitivității
industriei europene a securității. Obiectivul Comisiei este de a
furniza industriei securității din UE o bază internă
puternică de pe care să fie capabilă să se extindă în
piețe noi și emergente, în se poate aștepta o creștere
viitoare importantă a pieței securității. O astfel de creștere în interiorul și
în afara UE trebuie să meargă mână în mână cu consolidarea
măsurilor care vizează o mai bună integrare a dimensiunii
societale în activitățile industriei securității. Luarea în
considerare a vieții private începând cu momentul conceperii și
respectarea drepturilor fundamentale trebuie să fie integrate, ca aspect
esențial, în toate tehnologiile de securitate din UE. [1] Toate cifrele și studiile menționate în
prezentul plan de acțiune sunt detaliate în documentul de lucru al
serviciilor Comisiei (DLS) care însoțește acest plan de acțiune. [2] COM(2010) 614 final. [3] COM(2009) 691 final. [4] A se vedea DLS. [5] Această listă nu este exhaustivă, o
prezentare mai detaliată a diferitelor sectoare și a tehnologiilor
cuprinse de acestea se poate găsi în DLS. [6] COM (2011) 809 final. [7] COM (2011)311 final. [8] Detalii cu privire la argumentele și criteriile
pentru selectarea domeniilor vizate se pot găsi în DLS. [9] Trebuie remarcat faptul că sistemele de alarmă
reprezintă un segment deosebit de important, cu o dimensiune de
piață de 4,5 miliarde EUR sau 50% din piața de securitate
fizică. [10] A se vedea Regulamentele CE 300/2008, CE 272/2009 și
UE 185/2010. [11] COM (2011)810 final. [12] COM (2011)750 și 753 final. [13] Adoptarea acestor norme este, cu toate acestea,
supusă aprobării de către Consiliul European și Parlamentul
European. [14] PCP este înțeleasă aici ca o abordare prin care
se achiziționează servicii de C&D, pentru care DPI nu
aparțin (exclusiv) autorității contractante. A se vedea COM
(2007)799 final. [15] COM (2010)546 final [16] SBIR înseamnă „Small Business Innovation Research”
(Cercetare și inovare în mici întreprinderi) și este un program al
SUA de sprijinire a inovării în cadrul IMM-urilor prin intermediul unui
sistem de PCP. [17] A se vedea DLS. [18] COM(2012) 124 final [19] Cu excepția domeniilor „inadecvate” precum, de
exemplu, cercetarea tehnologică de bază și proiectele privind
scenariile și perspectivele. [20] Pentru mai multe detalii privind luarea în considerare a
vieții private începând cu momentul conceperii, a se vedea DLS. [21] COM(2012) 11