ISSN 1977-0952 |
||
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181 |
|
![]() |
||
Izdevums latviešu valodā |
Informācija un paziņojumi |
59. sējums |
Paziņojums Nr. |
Saturs |
Lappuse |
|
||
|
|
I Rezolūcijas, ieteikumi un atzinumi |
|
|
REZOLŪCIJAS |
|
|
Eiropas Parlaments |
|
|
Otrdiena, 2013, 8 oktobris |
|
2016/C 181/01 |
||
2016/C 181/02 |
||
2016/C 181/03 |
||
2016/C 181/04 |
||
2016/C 181/05 |
||
2016/C 181/06 |
||
2016/C 181/07 |
||
|
Trešdiena, 2013, 9 oktobris |
|
2016/C 181/08 |
||
2016/C 181/09 |
||
2016/C 181/10 |
||
|
Ceturtdiena, 2013, 10 oktobris |
|
2016/C 181/11 |
||
2016/C 181/12 |
||
2016/C 181/13 |
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par diskrimināciju kastas dēļ (2013/2676(RSP)) |
|
2016/C 181/14 |
||
2016/C 181/15 |
||
2016/C 181/16 |
||
2016/C 181/17 |
|
II Informācija |
|
|
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
|
|
Eiropas Parlaments |
|
|
Trešdiena, 2013, 9 oktobris |
|
2016/C 181/18 |
||
2016/C 181/19 |
|
III Sagatavošanā esoši tiesību akti |
|
|
EIROPAS PARLAMENTS |
|
|
Otrdiena, 2013, 8 oktobris |
|
2016/C 181/20 |
||
2016/C 181/21 |
||
2016/C 181/22 |
||
2016/C 181/23 |
||
2016/C 181/24 |
||
2016/C 181/25 |
||
|
Trešdiena, 2013, 9 oktobris |
|
2016/C 181/26 |
||
2016/C 181/27 |
||
2016/C 181/28 |
||
2016/C 181/29 |
||
2016/C 181/30 |
||
|
Ceturtdiena, 2013, 10 oktobris |
|
2016/C 181/31 |
||
2016/C 181/32 |
||
2016/C 181/33 |
Izmantoto simbolu saraksts
(Procedūras veids ir atkarīgs no akta projektā ierosinātā juridiskā pamata.) Parlamenta grozījumi: Jaunais teksts ir norādīts treknā slīprakstā . Svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ▌vai svītrojumu. Aizstātās vietas norādītas, iezīmējot jauno tekstu treknā slīprakstā un dzēšot vai svītrojot tekstu, kurš tiek aizstāts. |
LV |
|
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/1 |
EIROPAS PARLAMENTS
2013.–2014. GADA SESIJA
2013. gada 7.–10. oktobra sēdes
Šīs sesijas sēžu protokoli ir publicēti OV C 13 E, 17.1.2014.
2013. gada 9. oktobrī pieņemtais teksts par 2011. gada budžeta izpildes apstiprināšanu publicēts OV L 328, 7.12.2013.
PIEŅEMTIE TEKSTI
I Rezolūcijas, ieteikumi un atzinumi
REZOLŪCIJAS
Eiropas Parlaments
Otrdiena, 2013, 8 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/2 |
P7_TA(2013)0394
Korupcija publiskajā un privātajā sektorā – ietekme uz cilvēktiesībām trešās valstīs
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par korupciju publiskajā un privātajā sektorā – ietekme uz cilvēktiesībām trešās valstīs (2013/2074(INI))
(2016/C 181/01)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Pretkorupcijas konvenciju, kas atvērta parakstīšanai Meridā 2003. gada 9. decembrī, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtus, |
— |
ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, |
— |
ņemot vērā Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, |
— |
ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) Konvenciju par cīņu pret ārvalstu amatpersonu uzpirkšanu starptautiskos darījumos, kas atvērta parakstīšanai Parīzē 1997. gada 17. decembrī, un ieteikumus, kuri to papildina, |
— |
ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas 2011. gada 12. decembra kopīgo paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei “Cilvēktiesības un demokrātija – ES ārējās darbības svarīgākais elements” (COM(2011)0886), |
— |
ņemot vērā Ārlietu padomes 3179. sanāksmē 2012. gada 25. jūnijā pieņemto ES stratēģiju par cilvēktiesībām un demokrātiju un ES rīcības plānu par cilvēktiesībām un demokrātiju, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2001. gada 8. maija paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam “Eiropas Savienības loma cilvēktiesību ievērošanas un demokratizācijas veicināšanā trešās valstīs” (COM(2001)0252), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 25. oktobra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Atjaunota ES stratēģija 2011.–2014. gadam attiecībā uz korporatīvo sociālo atbildību” (COM(2011)0681), |
— |
ņemot vērā Padomes dokumentu apkopojumu “Cilvēktiesību un dzimumu līdztiesības aspekta integrēšana kopējā drošības un aizsardzības politikā” (1) un jo īpaši Padomes dokumentu “Vispārējie uzvedības standarti, kas piemērojami KDAP operācijām” (dok. 08373/3/2005), |
— |
ņemot vērā ANO 2000. gada 8. septembra Tūkstošgades deklarāciju, |
— |
ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2010. gada 10. oktobrī pieņemto vispārējo rīcības plānu “Turēt solījumu – vienoti Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanai”, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 27. februāra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Cilvēka cienīgu dzīvi visiem – nabadzības izskaušana un ilgtspējīgas nākotnes nodrošināšana pasaulē” (COM(2013)0092), |
— |
ņemot vērā Eiropas Investīciju bankas (EIB) 2008. gadā pieņemto ziņojumu “Politika korupcijas, krāpšanas, slepenu vienošanos, piespiešanas, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas novēršanai un izskaušanai Eiropas Investīcijas bankas darbībās” (EIB krāpšanas apkarošanas politika), |
— |
ņemot vērā Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas (ERAB) izpildes nodrošināšanas politiku un procedūras, kas stājās spēkā 2009. gada martā, |
— |
ņemot vērā dokumentu “Uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipi – ANO programmas “Aizsargāt, ievērot un labot” īstenošana” (HR/PUB/11/04), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par ES ārpolitiku demokratizācijas atbalstam (2), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 11. decembra rezolūciju par Digitālās brīvības stratēģiju ES ārpolitikā (3), |
— |
ņemot vērā Vispārējo lietu padomes 2914. sanāksmē 2008. gada 8. decembrī pieņemtās ES pamatnostādnes par cilvēktiesību aizstāvjiem, |
— |
ņemot vērā Montrē 2008. gada 17. septembrī pieņemto dokumentu par valstīm piemērojamām starptautiskām juridiskām saistībām un labu praksi saistībā ar privāto militāro un drošības uzņēmumu (PMDU) darbību bruņota konflikta laikā, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes Krimināltiesību pretkorupcijas konvenciju, kas atvērta parakstīšanai 1999. gada 27. janvārī, un Eiropas Padomes Civiltiesību pretkorupcijas konvenciju, kas atvērta parakstīšanai 1999. gada 4. novembrī, un Rezolūcijas (98) Nr. 7 un (99) Nr. 5, ko Eiropas Padomes Ministru komiteja pieņēma attiecīgi 1998. gada 5. maijā un 1999. gada 1. maijā, izveidojot Pretkorupcijas starpvalstu grupu (GRECO), |
— |
ņemot vērā Džakartā 2012. gada 26. un 27. novembrī pieņemto paziņojumu par principiem pretkorupcijas aģentūrām, |
— |
ņemot vērā Parīzes principus valstu cilvēktiesību aizsardzības iestādēm (4), |
— |
ņemot vērā ESAO pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem (5), |
— |
ņemot vērā Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Trīspusējo deklarāciju par daudznacionāliem uzņēmumiem un sociālajai politikai piemērojamiem principiem (6), |
— |
ņemot vērā ANO Globālā līguma iniciatīvu (7), |
— |
ņemot vērā Starptautisko rīcības kodeksu privātiem drošības pakalpojumu sniedzējiem, |
— |
ņemot vērā Ieroču tirdzniecības līgumu, kas tika pieņemts 2013. gada 18.–28. martā Ņujorkā notikušajā ANO noslēguma konferencē par ieroču tirdzniecības līgumu (8), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0250/2013), |
A. |
tā kā korupciju var definēt kā uzticētās varas ļaunprātīgu izmantošanu individuālam vai kolektīvam, tiešam vai netiešam privātam labumam un tā kā koruptīvas darbības ietver tādus noziegumus kā kukuļošana, izšķērdēšana, tirgošanās ar ietekmi, amata ļaunprātīga izmantošana un materiālā stāvokļa nelikumīga uzlabošana, kā noteikts ANO Pretkorupcijas konvencijā; tā kā krāpšana, izspiešana un šantāža, rīcības brīvības ļaunprātīga izmantošana, favorītisms, protekcionisms un nelikumīgs politiskais ieguldījums ir cieši saistīti ar korupciju; tā kā korupcija var būt saistīta ar kopīgi vadītu organizēto noziedzību, kas darbojas līdztekus oficiālām struktūrām, jo īpaši tad, ja varas iestādes nespēj īstenot tiesiskumu; |
B. |
tā kā korupcija rada pastāvīgu nevienlīdzīgu, netaisnīgu un diskriminējošu situāciju attiecībā uz cilvēktiesību – civilo, politisko un ekonomisko vai sociālo un kultūras tiesību – vienlīdzīgu izmantošanu, kā arī šādu situāciju pasliktina; tā kā korupcija var atstāt nelabvēlīgas sekas uz vidi un nesamērīgi ietekmē visneaizsargātākās un sociāli atstumtākās sabiedrības grupas, proti, liedz tām vienlīdzīgu piekļuvi dalībai politisku lēmumu pieņemšanā, sabiedriskajiem pakalpojumiem, taisnīgumam, drošībai, zemei, nodarbinātībai, izglītībai, veselības aprūpei un mājokļiem, un tā kā korupcija, ierobežojot sieviešu iespējas pieprasīt savu tiesību ievērošanu, jo īpaši ietekmē centienus izskaust diskrimināciju un veicināt dzimumu līdztiesību un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu sievietēm; |
C. |
tā kā korupcija var kaitēt ekonomiskajai attīstībai, reizumis radot šķēršļus uzņēmējdarbībai un ieguldījumiem; |
D. |
tā kā cīņa pret korupciju ir daļa no labas pārvaldības principa, kā noteikts un apstiprināts Kotonū nolīguma 9. panta 3. punktā un 97. pantā; |
E. |
tā kā korupcijas gadījumi un cilvēktiesību pārkāpumi parasti ir saistīti ar varas nepareizu izmantošanu, pārskatatbildības trūkumu un dažādu diskriminācijas veidu institucionalizēšanu; tā kā korupcija vienmēr ir biežāk sastopama tad, ja ir ierobežotas cilvēktiesības vai tās netiek īstenotas, un tā kā korupcija bieži vien apdraud to iestāžu un organizāciju efektivitāti, kuras parasti nodrošina savstarpējo kontroli un varas līdzsvaru un kuru mērķis ir nodrošināt demokrātijas principu un cilvēktiesību ievērošanu, piemēram, parlamentu, tiesībaizsardzības iestāžu, tiesu iestāžu, tiesību sistēmu un pilsoniskās sabiedrības efektivitāti; |
F. |
tā kā korupcija lielākoties ir dziļi iesakņojusies tās sabiedrības mentalitātē, kurā tā ir izplatīta, un tā kā visus korupcijas apkarošanas centienus pirmkārt un galvenokārt vajadzētu vērst uz izglītības sistēmu, lai cilvēkus ietekmētu pēc iespējas agrīnākā vecumā; |
G. |
tā kā valstis ne vienmēr novērš korupciju publiskajā un privātajā sektorā un ne vienmēr par to soda, tā nepildot savas starptautiskās saistības, kas noteiktas Starptautiskajā paktā par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Starptautiskajā paktā par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām un citos attiecīgos starptautiskos un reģionālos cilvēktiesību instrumentos; |
H. |
tā kā korupcija izkropļo valsts izdevumu apjomu un sastāvu, būtiski kaitējot valsts spējai maksimāli izmantot tai pieejamos resursus, lai pilnībā īstenotu ekonomiskās, sociālās un kultūras tiesības, un tā kā korupcijas dēļ lielas finansējuma summas netiek ieguldītas ekonomikā, kavējot ekonomiskās grūtībās nonākušu valstu, tostarp ES dalībvalstu, atlabšanu; |
I. |
tā kā augsta līmeņa amatpersonu korumpētība attiecīgajās valstīs var izraisīt ļoti lielu nedrošību un nestabilitāti, apdraudot pašu valsti; |
J. |
tā kā saskaņā ar Pasaules Bankas datiem korupcija veido 5 % no pasaules IKP (USD 2,6 triljoni), no kuriem vairāk nekā USD 1 triljons katru gadu tiek izmaksāts kukuļos, un tā kā korupcija par līdz 10 % palielina kopējās uzņēmējdarbības izmaksas pasaules līmenī un par 25 % iepirkuma līgumu izmaksas jaunattīstības valstīs (9); |
K. |
tā kā saskaņā ar Pasaules Bankas aplēsēm katru gadu augsta līmeņa korupcijas darījumos jaunattīstības valstīs no valstu budžetiem tiek nozagti un ārvalstīs paslēpti USD 20–40 miljardi, kas atbilst 20–40 % no oficiālās attīstības palīdzības (10); |
L. |
tā kā laikposmā no 2000. līdz 2009. gadam jaunattīstības valstis nelikumīgās finanšu plūsmās zaudēja USD 8,44 triljonus, kas desmitkārtīgi pārsniedz šo valstu saņemto ārvalstu palīdzību; tā kā iepriekšējā desmitgadē jaunattīstības valstis nelikumīgās plūsmās ik gadu zaudēja USD 585,9 miljardus; tā kā ik gadu korupcijas darījumos nozagtās naudas pietiktu, lai 80 reizes pabarotu badacietējus visā pasaulē, savukārt kukuļi un zādzības par 40 % palielina kopējās izmaksas projektiem, kuru mērķis ir nodrošināt nekaitīgu dzeramo ūdeni un kanalizāciju visā pasaulē (11); |
M. |
tā kā korupcija, apdraudot demokrātijas nostiprināšanu un cilvēktiesību īstenošanu, joprojām ir pamatcēlonis un katalizators konfliktiem, plaši izplatītajiem starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumiem un nesodāmībai jaunattīstības valstīs un tā kā pašreizējā situācija saistībā ar korupciju un nelikumīgu materiālā stāvokļa uzlabošanu valsts varas iestādēs ir novedusi pie varas sagrābšanas un nostiprināšanas, kā arī jaunu paramilitāru grupējumu veidošanās un vardarbības izplatīšanās; |
N. |
tā kā korupcija tiesu nozarē pārkāpj nediskriminācijas un tiesu pieejamības principus, kā arī tiesības uz taisnīgu tiesu un efektīvu tiesību aizsardzību, kam ir būtiska nozīme visu pārējo cilvēktiesību īstenošanā, un tā kā korupcija būtiski kropļo tiesu iestāžu un valsts pārvaldes neatkarību, kompetenci un objektivitāti, mazinot uzticēšanos valsts iestādēm, apdraudot tiesiskumu un izraisot vardarbības pieaugumu; |
O. |
tā kā sabiedrisko pakalpojumu sniegšana ļauj valstīm pildīt savas starptautiskās saistības cilvēktiesību jomā, nodrošinot apgādi ar ūdeni un pārtiku, veselības aprūpi, izglītību, mājokļus, drošību un kārtību, kas ir svarīgi elementi cilvēces attīstībai, un tā kā korupcija publiskā iepirkuma jomā zeļ atklātības, pārredzamības, informācijas, konkurences, stimulu un skaidru, stingri īstenotu noteikumu trūkuma dēļ, kā arī tādēļ, ka nav neatkarīgu uzraudzības un sankciju mehānismu; |
P. |
tā kā plaši izplatīta korupcija, pārredzamības un informācijas pieejamības trūkums, kā arī tas, ka trūkst iekļaujošas līdzdalības lēmumu pieņemšanā, kavē iedzīvotājus saukt valdības un uzņēmumus pie atbildības, lai nodrošinātu, ka ieņēmumi saistībā ar resursu un tirgus izpēti tiek izmantoti cilvēktiesību īstenošanā; tā kā valdībām ir jādara viss iespējamais, lai cīnītos pret korupciju gan valsts, gan privātajos uzņēmumos; |
Q. |
tā kā cilvēktiesību aizstāvjiem, plašsaziņas līdzekļiem, pilsoniskās sabiedrības organizācijām, arodbiedrībām un pētnieciskajiem žurnālistiem ir būtiska loma cīņā pret korupciju, rūpīgi pārbaudot publiskā sektora budžetus, uzraugot valdību un lielu – jo īpaši starptautisku – uzņēmējsabiedrību darbības un politisko partiju finansējumu, sniedzot spēju veidošanas prasmes un zināšanas un pieprasot pārredzamību un pārskatatbildību; tā kā žurnālistus, kas ziņo par korupciju un organizēto noziedzību, aizvien biežāk vajā un aizskar organizētas noziedzīgas grupas, “paralēlā vara” un valsts iestādes, jo īpaši jaunattīstības valstīs; |
R. |
tā kā brīva un neatkarīga prese un plašsaziņas līdzekļi (gan tiešsaistes, gan bezsaistes) ir būtiski svarīgi, lai nodrošinātu korupcijas apkarošanai nepieciešamo pārredzamību un kontroli, nodrošinot platformu korupcijas atklāšanai un sniedzot iedzīvotājiem un sabiedrībai iespējas iegūt informāciju; |
S. |
tā kā atklāti dati un atklāta valdība stiprina iedzīvotāju tiesības, sniedzot tiem piekļuvi informācijai par valdības budžetu un izdevumiem; |
T. |
tā kā, neraugoties uz augsto personisko apdraudējumu, ziņotājiem ir būtiska nozīme korupcijas, krāpšanas, nesaimnieciskas darbības un cilvēktiesību pārkāpumu atklāšanā un tā kā tas, ka trūkst aizsardzības pret atriebību, informācijas kontroles un tiesību aktu attiecībā uz neslavas celšanu un goda aizskaršanu, kā arī ziņotāju apgalvojumu nepietiekama izmeklēšana var atturēt cilvēkus no ziņošanas un nereti apdraudēt viņu pašu un viņu ģimeņu drošību; tā kā ES ir pienākums šos cilvēkus aizsargāt, jo īpaši, pēc iespējas efektīvāk izmantojot sadarbības instrumentus, piemēram, Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu; |
U. |
tā kā ārkārtas situācijas un sniegtā palīdzība rada korupcijas iespējas attiecīgo pasākumu rakstura un darbību un to īstenotāju sarežģītās struktūras dēļ un tā kā šīs iespējas ietver kukuļošanu, kavēšanu, izspiešanu, ar ko saskaras palīdzības aģentūru darbinieki, palīdzības aģentūru darbinieku amatpārkāpumus, krāpšanu, grāmatvedības dokumentu viltošanu, saņemtās palīdzības novirzīšanu un trūkumā nonākušo cilvēku izmantošanu, kā arī palielina plaši izjusto bezcerīgumu attiecībā uz jebkādām valsts iestādēm; tā kā humānās palīdzības nelikumīga piesavināšanās ir nopietns starptautisko humanitāro tiesību pārkāpums; |
V. |
tā kā 25 % no visām Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) uzsāktajām izmeklēšanām bija saistītas ar Eiropas ārējo palīdzību trešām valstīm un tā kā šo izmeklēšanu rezultātā tika atgūti EUR 17,5 miljoni (12); |
W. |
tā kā ES palīdzība jaunattīstības valstīm varētu tikt izšķērdēta, ja nebūs sistēmas, kas paredz pienācīgu savstarpēju kontroli un varas līdzsvara nodrošināšanu saņēmējvalstīs, un ētikas standartu pilnīgas un neatkarīgas uzraudzības, ar ko papildina līdzekļu izmantošanu; |
X. |
tā kā tiek apgalvots, ka Eiropas sabiedriskās bankas, kuras ir ES iestādes (EIB) vai kuru akcionāru vairākumu veidot ES dalībvalstis (ERAB), ir bijušas iesaistītas korupcijas skandālos savās darbībās ārpus Eiropas Savienības; |
Y. |
tā kā palīdzības sniedzējiem un starptautiskajām finanšu iestādēm, piemēram, Pasaules Bankai un Starptautiskajam Valūtas fondam (SVF) būtu jāveicina lietderīgas pārvaldības reformas parādniekvalstīs un jāsekmē efektīva cīņa pret korupciju, tostarp kritiski vērtējot korupcijas un cilvēktiesību stāvokļa pasliktināšanās riskus saistībā ar daudziem pasākumiem, ko īsteno strukturālo pielāgojumu programmu kontekstā, piemēram, valsts uzņēmumu un resursu privatizāciju, un mēģinot šādus riskus novērst; |
Z. |
tā kā cilvēku tirdzniecība lielā mērā balstās uz sarežģītiem korumpētu struktūru tīkliem, kas aptver visas valdības nozares, publiskā sektora pārvaldi, tiesībaizsardzības iestādes un privāto sektoru upuru izcelsmes, tranzīta un galamērķa valstīs, un tā kā korupcija vājina to dalībnieku darbību, kuri cīnās pret cilvēku tirdzniecību, jo korupcija pastāv policijā un tiesu iestādēs, kā arī cilvēku tirdzniecības veicēju apcietināšanas un kriminālvajāšanas procedūrās un juridiskās palīdzības un liecinieku aizsardzības nodrošināšanā cilvēku tirdzniecības upuriem; |
AA. |
tā kā korupcija un neatbilstīga rīcība bruņotajos spēkos, aizsardzības nozarē, tiesībaizsardzības iestādēs un miera uzturēšanas spēkos nopietni apdraud jaunattīstības valstu iedzīvotāju dzīvību, fizisko veselību, aizsardzību, brīvību un tiesības un tā kā aizsardzības nozari un iepirkumu aizsardzības jomā joprojām raksturo nepieņemami augsts korupcijas līmenis un īpaši aizsargā slepenības režīms, pamatojoties uz valsts drošību; tā kā publiskais iepirkums drošības aprīkojuma jomā būtu cieši jākontrolē; |
AB. |
tā kā publiskā un privātā sektora dalībnieki pēdējos divdesmit gados aizvien vairāk izmanto privātos militāros un drošības uzņēmumus un tā kā, ņemot vērā šo uzņēmumu darbības raksturu, tie ir īpaši pakļauti korupcijas riskam un ir tikuši apsūdzēti nopietnos cilvēktiesību pārkāpumos, lai gan vairumā gadījumu tie darbojas tādā jomā, kas nav pakļauta stingriem noteikumiem, un neuzņemas no bruņotajiem spēkiem parasti pieprasīto atbildību pret sabiedrību; |
AC. |
tā kā ANO Pretkorupcijas konvencijas IV un V nodaļā paredzētās savstarpējās tiesiskās palīdzības un līdzekļu atgūšanas mehānismu ieviešanas, izmantošanas un efektivitātes līmenis ANO Pretkorupcijas konvencijas dalībvalstīs joprojām ir zems un tā kā šīm dalībvalstīm vēl ir pilnībā jāizpilda Konvencijas IV nodaļā (“Starptautiska sadarbība”) un V nodaļā (“Līdzekļu atgūšana”) noteiktās saistības attiecībā uz starptautisko sadarbību un, konkrētāk, pietiekamā līmenī jāizpilda savstarpējās tiesiskās palīdzības saistības saskaņā ar ANO Pretkorupcijas konvencijas 46. pantu; |
AD. |
tā kā vāji reglamentētā un nepārredzamā globālā tirdzniecība ar parastajiem ieročiem un munīciju pastiprina konfliktus, korupciju, nabadzību, cilvēktiesību pārkāpumus un nesodāmību; |
AE. |
tā kā milzīgā korupcija jaunattīstības valstīs galvenokārt notiek ar attīstīto valstu, tostarp ES dalībvalstu, uzņēmēju, juristu, finanšu iestāžu un valsts amatpersonu līdzdalību un pat palīdzību un tā kā šīs iestādes un sabiedrības, acīmredzami pārkāpjot ES un starptautiskos noteikumus par noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, ir radījušas kanālus korupcijas ceļā iegūto līdzekļu legalizācijai attīstītajās un jaunattīstības valstīs, neskaidru struktūru izveidei un līdzekļu slēpšanai jurisdikcijās, kas praktizē informācijas neizpaušanu; |
AF. |
tā kā uz cilvēktiesībām balstīta pieeja pretkorupcijas politikai palielina vispārējo informētību par to, ka līdztekus valsts līdzekļiem korupcija skar arī iedzīvotāju individuālās tiesības un iespējas; tā kā starptautisko pretkorupcijas un cilvēktiesību kustību ciešā saistība palielinās sabiedrības informētību un pieprasījumu pēc atklātības, atbildības un taisnīguma un tā kā korupcijas gadījumu un cilvēktiesību pārkāpumu saistīšana dod jaunas iespējas rīcībai, jo īpaši gadījumos, kad pret korupciju var vērsties ar esošajiem valsts, reģionālajiem un starptautiskajiem mehānismiem, lai uzraudzītu cilvēktiesību ievērošanu, |
Iekšpolitikas un ārpolitikas saskaņotība
1. |
uzskata, ka ES var kļūt par uzticamu un ietekmīgu līderi cīņā pret korupciju tikai tad, ja tā pienācīgi risina ar organizēto noziedzību, korupciju un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju saistītās problēmas savā teritorijā; šajā sakarībā atzinīgi vērtē ES pretkorupcijas ziņojumu, ko sniegs Komisija; cer, ka, Komisijai nosakot korupcijas riskam pakļautās jomas dalībvalstīs, tiks pastiprināti pretkorupcijas centieni, sekmēta labākās pieredzes apmaiņa, noteiktas ES tendences un veicināta mācīšanās no līdzbiedriem un ES un starptautisko saistību turpmāka izpilde; aicina Komisiju izklāstīt ES politikas iniciatīvas pretkorupcijas jomā, piemēram, ES Rīcības plānu korupcijas novēršanai; |
2. |
šajā sakarībā atzinīgi vērtē atkārtotās sarunas par Uzkrājumu nodokļa direktīvu, kuras mērķis ir efektīvi novērst banku sistēmas slepenību; uzskata, ka uzlabota uzņēmumu reģistru un ieguldījumu fondu reģistru reglamentēšana un pārredzamība visās ES dalībvalstīs ir priekšnoteikums korupcijas apkarošanai kā ES, tā arī trešās valstīs; uzskata, ka ES noteikumos būtu jānosaka pienākums reģistrēt visas juridiskās struktūras un datus par to faktiskajām īpašumtiesībām un ka šī informācija būtu jāpublicē tiešsaistē, tai vajadzētu būt elektroniski marķētai un formātā, kas ļauj veikt meklēšanu, lai tai varētu piekļūt bez maksas; |
3. |
uzskata, ka ES būtu jāseko ASV piemēram, ieviešot 2012. gada Sergeja Magņicka vārdā nosaukto tiesību aktu par likuma varas atbildību, un jāpieņem līdzīgi tiesību akti ES līmenī kā simbolisks darbības regulējums, ar ko apliecina saistību starp korupciju un cilvēktiesību pārkāpumiem; tādēļ aicina Padomi pieņemt lēmumu, ar ko izveido visai ES kopīgu to amatpersonu sarakstu, kuras ir saistītas ar Sergeja Magņicka nāvi, par šā nozieguma tiesisko piesegšanu un joprojām notiekošo un ilgstošo viņa ģimenes vajāšanu; piebilst, ka ar šo Padomes lēmumu būtu jānosaka mērķtiecīgas sankcijas pret šīm amatpersonām, piemēram, vīzu aizliegums ES mērogā un rīkojums par jebkādu finanšu līdzekļu iesaldēšanu, kas šīm amatpersonām un viņu tuvākajiem ģimenes locekļiem varētu piederēt Eiropas Savienībā; aicina Komisiju izstrādāt rīcības plānu, lai izveidotu mehānismu šāda saraksta sagatavošanai un līdzīgu mērķtiecīgu sankciju noteikšanai pret trešo valstu amatpersonām (policijas ierēdņiem, prokuroriem un tiesnešiem), kuras ir iesaistītas nopietnos cilvēktiesību pārkāpumos un tiesiskās “manipulācijās” pret ziņotājiem, žurnālistiem, kas ziņo par korupciju, un cilvēktiesību aktīvistiem trešās valstīs; uzsver, ka kritēriji amatpersonu iekļaušanai sarakstā būtu jāveido, pamatojoties uz labi dokumentētiem, saskaņotiem un neatkarīgiem avotiem un pārliecinošiem pierādījumiem, dodot iespēju attiecīgajām amatpersonām izmantot tiesiskās aizsardzības mehānismus; |
Ārējās palīdzības un publisko budžetu pārskatatbildība un pārredzamība
4. |
pilnībā atbalsta ES apņemšanos visās attīstības politikas jomās ietvert un integrēt demokrātiskas piederības jēdzienu, kas ir efektīva un pilntiesīga cilvēku līdzdalība attīstības stratēģiju un līdzekļu devēju un partnervalstu valdību politikas izstrādē, īstenošanā un uzraudzībā; uzskata, ka šāda politika veicina programmu atbalsta saņēmēju līdzdalību un tādējādi nodrošina labāku uzraudzību un pārskatatbildību cīņā pret korupciju; aicina Komisiju un dalībvalstis attīstības palīdzības programmās piemērot principu, ka šo programmu īstenošana ir atkarīga no starptautisko pretkorupcijas standartu ievērošanas, un publiskā iepirkuma līgumos iekļaut pretkorupcijas klauzulu, kā to iesaka ESAO; prasa Komisijai, lai tā turpina veicināt labu palīdzības pārredzamību digitālā, mašīnlasāmā formātā un izmantot vienotus standartus, lai nodrošinātu salīdzināmību gan ar citiem līdzekļu devējiem, gan arī, un jo īpaši, ar saņēmējvalstu valdību vajadzībām; |
5. |
uzsver – lai nodrošinātu, ka finansējuma apvienošanas mehānismi palielina attīstības finansējuma efektivitāti, ir jāpārskata šo instrumentu pārvaldība nolūkā uzlabot projektu atlases kritēriju pārredzamību un pārskatatbildību pret sabiedrību kopumā; atgādina, ka minimālo prasību kritiskā skaita noteikšana projektu atlasei, uzraudzībai un novērtēšanai varētu veicināt salīdzināmību un saskaņotu pamatu informācijai par darbību rezultātiem; norāda – lai pamatotu palīdzības līdzekļu izmantošanu apvienošanas mehānismos, par projektu ietekmi uz progresu un attīstību būtu sistemātiski jāziņo ne vien līdzekļu devējiem un iesaistītajām Eiropas finanšu iestādēm, bet arī sabiedrībai kopumā; |
6. |
uzskata, ka Komisijai būtu jānodrošina maksimāls godīgums ar ES finansēto projektu īstenošanu saistītajos iepirkuma procesos, jo īpaši, veicinot vietējo organizāciju iespējas iesniegt piedāvājumus; uzsver, ka uz cilvēktiesībām balstīta pieeja iepirkumam ir efektīvāka, ja tajā iesaistās plašāks dalībnieku loks, proti, tie, uz kuriem attiecas konkursa procedūra (piemēram, zemes īpašnieku apvienības, kā arī nelabvēlīgā situācijā esošas grupas); uzskata, ka uz cilvēktiesībām balstīta pieeja iepirkumam arī mudina iestādes dot iespēju nelabvēlīgā situācijā esošām grupām pašām piedalīties iepirkuma procesos un paplašināt kritērijus, pēc kuriem iepirkuma procesos tiek vērtēti uzņēmumi; atgādina – lai noteiktu, vai ES līdzekļi ir izlietoti pareizi, sadarbībā ar pilsonisko sabiedrību ir jāuzrauga projektu rezultāti un jāsauc pie atbildības vietējās varas iestādes; mudina Komisiju nepiešķirt projektus tiem darbuzņēmējiem, kuru faktiskie īpašnieki nav zināmi vai kuriem ir tāda uzņēmuma struktūra, kas ļauj tiem viegli iesaistīties iekšējo cenu noteikšanā; |
7. |
mudina ES veicināt pārredzamību, atbalstot globālas sistēmas izveidi palīdzības solījumu izsekošanai, lai varētu likt līdzekļu devējām valstīm pildīt savus solījumus sniegt palīdzību un nodrošināt to pārskatatbildību par projektiem, iestādēm vai grupām, ko tās atbalsta; |
8. |
turklāt atgādina, ka, īstenojot ES finansētos projektus, cita starpā ir jānovērš korupcijas paņēmieni, piemēram, projekta izmaksu mākslīga palielināšana, maksājumi par fiktīviem projektiem un fiktīviem darbiniekiem, neadekvāta un korumpēta ekonomisko un/vai rūpniecisko kompensāciju izmantošana, valsts līdzekļu atklāta zagšana, pārāk lieli ceļa izdevumi un kukuļi; tādēļ uzstāj, ka ir jāuzrauga visa ES finansējuma ķēde, ietverot politikas veidošanu un regulēšanu, plānošanu un budžeta līdzekļu sadali, finansēšanu, finanšu pārvedumus, pārvaldību un programmu izstrādi, konkursa un iepirkuma procedūru, būvniecību, ekspluatāciju un apkopi un samaksu par pakalpojumiem; |
9. |
ierosina, lai Komisija publicē informāciju par OLAF ziņošanas mehānismiem attiecībā uz publiskā iepirkuma dalībnieku un ES palīdzības saņēmēju veikto ES līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu, un izstrādā politikas pamatnostādnes ziņotāju sniegtās informācijas apstrādei attiecībā uz šādu ļaunprātīgu izmantošanu trešās valstīs, nodrošinot pienācīgu kontroli un atgriezenisko saiti un pasargājot no atriebības, īpašu uzmanību pievēršot neaizsargātāko iedzīvotāju grupu un jo īpaši sieviešu stāvoklim daudzās jaunattīstības valstīs, jo šīs grupas ir īpaši pakļautas riskam kļūt par korupcijas mērķi un disponētas sadarboties korupcijas atmaskošanā, taču arī mazāk aizsargātas un pakļautas lielākam nosodījumam par sadarbošanos; |
10. |
uzsver, ka ES ir īpaši jāuzsver, ka ir svarīgi īstenot līdzdalības tiesības un tiesības piekļūt sabiedriskās pārskatatbildības informācijai un mehānismiem, piemēram, atklātiem datiem kā demokrātijas pamatprincipiem visās dialoga ar trešām valstīm platformās, tostarp divpusējās attiecībās un augstākajā līmenī; uzsver, ka šajā sakarībā būtiski svarīga ir preses un plašsaziņas līdzekļu brīvība gan tiešsaistē, gan bezsaistē; ierosina, lai ES finansē projektus trešās valstīs nolūkā atbalstīt šo principu piemērošanu, jo īpaši valstīs, kur notiek demokratizācijas procesi, nodrošinot dzimumu līdztiesības principa integrāciju un pilsoniskās sabiedrības un jo īpaši cilvēktiesību aizstāvju, arodbiedrību, sieviešu un neaizsargātāko iedzīvotāju līdzdalību un palīdzot izstrādāt tiesību aktus efektīvai ziņotāju aizsardzībai; |
11. |
šajā sakarībā atzīmē, ka ES ir jārāda piemērs; uzstāj, ka ES un tās dalībvalstīm vajadzētu aktīvi iesaistīties starptautiskās iniciatīvās lielākas budžeta pārredzamības nodrošināšanai, piemēram, atvērtas pārvaldības partnerībā un atvērtā budžeta iniciatīvā, lai veicinātu partnervalstu līdzdalību kā starptautisko cilvēktiesību standartu obligātu prasību; |
12. |
aicina Komisiju ierosināt, lai ES pamatnostādnēs par cilvēktiesību aizstāvjiem ietvertā cilvēktiesību aizstāvju definīcija tiktu paplašināta, tajā iekļaujot pretkorupcijas aktīvistus, pētnieciskos žurnālistus, un jo īpaši ziņotājus; |
13. |
norāda, ka ES kā vienai no pasaulē vadošajām līdzekļu devējām būtu jāievēro un jāpaplašina nesenā prakse, saistot ES ārējās palīdzības sniegšanu ar budžeta reformām nolūkā uzlabot pārredzamību, datu pieejamību un līdzdalības nodrošināšanu, un šajā sakarībā ar citiem līdzekļu devējiem jāsaskaņo pamatprincipi; uzskata, ka ES būtu jānosaka skaidri un atklāti kritēriji, izmantojot uz stimuliem balstītu pieeju un nodrošinot apmācības vai tehnisko palīdzību, lai saņēmējvalstu valdības padarītu savas budžeta procedūras atklātas un savā darbībā iekļautu pārredzamības, sabiedrības līdzdalības un pārraudzības elementus; mudina ES veicināt un atbalstīt labvēlīgas vides izveidi pārraudzības struktūrām jaunattīstības valstīs (tostarp parlamentiem, revīzijas palātām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un plašsaziņas līdzekļiem), lai tās varētu veikt savas pamatfunkcijas un līdz ar to apkarot korupciju; |
14. |
no otras puses, norāda, ka ES būtu jāizmanto pastiprinātas partnerības ar trešām valstīm, lai uz režīmiem, kurus skar iekšējā korupcija, izdarītu efektīvu spiedienu pieņemt reformas iepriekšminēto principu īstenošanai; uzskata, ka politiskajam dialogam, spiedienam un sadarbībai no ES puses attiecībā uz reformas nepieciešamību vajadzētu būt skaidram un pārredzamam un tajā būtu jāiekļauj piemēroti un vērienīgi uzraudzības mehānismi; uzskata, ka ES būtu publiski jānosoda tādu tiesību aktu stāšanās spēkā, kuri ierobežo plašsaziņas līdzekļu brīvību un pilsoniskās sabiedrības darbību, kas ir pārskatatbildības stūrakmeņi, un ka ES vajadzētu izstrādāt stratēģijas nolūkā pielāgot attiecības ar šīm valstīm tā, lai skaidri veicinātu reformas; uzsver, ka nolīgumos ar trešām valstīm ir vajadzīgas skaidri noteiktas cilvēktiesību klauzulas, kas jāievēro un kas ļautu pārtraukt jebkuru partnerības nolīgumu, ja tiktu būtiski pārkāptas cilvēktiesības; |
15. |
atbalsta lielāku pārredzamību lēmumu pieņemšanā par Eiropas publisko līdzekļu ieguldīšanu, jo īpaši EIB un ERAB projektos, kuriem var būt nelabvēlīga ietekme uz cilvēktiesībām; mudina EIB un ERAB spēcināt savu pretkrāpniecības un pretkorupcijas politiku, lai nodrošinātu ārpus Eiropas Savienības veikto ieguldījumu pilnīgu pārredzamību; uzsver, ka EIB un ERAB ir jāapstiprina sava vēlme izvairīties no riskantiem ieguldījumiem, jo īpaši izmantojot finanšu starpniekus, un papildus pienācīgām cilvēktiesību ievērošanas un godīguma pārbaudēm attiecībā uz visu savu klientu darbībām jāpieņem uz risku balstīta pieeja un uzlaboti novērtējumi par atbalstīto projektu ietekmi uz cilvēktiesībām; uzskata, ka būtu jāpievērš īpaša uzmanība sabiedrības līdzdalības nodrošināšanai, kā arī brīvām iepriekšējām un informētām apspriedēm ar iesaistītajām kopienām visos finansēto projektu plānošanas, īstenošanas, uzraudzības un novērtēšanas posmos; mudina ES dalībvalstis un Komisiju kā EIB ekskluzīvās dalībnieces un galvenās ERAB akcionāres izmantot savu ietekmi, lai minētajās iestādēs veicinātu nozīmīgas reformas nolūkā ieviest lielāku demokrātisko kontroli attiecībā uz šo iestāžu lēmumiem un pārskatatbildību; |
16. |
uzskata, ka starptautiskajām finanšu iestādēm, piemēram, SVF un Pasaules Bankas grupai, papildus novērtējumam par parādvalstīm ierosināto strukturālo pielāgojumu programmu pasākumu ietekmi uz cilvēktiesībām būtu jāveic arī attiecīgo pasākumu korupcijas riska novērtējums; uzskata, ka strukturālo pielāgojumu programmās būtu jāiekļauj reformas nolūkā uzlabot pārvaldību un pārredzamību; uzstājīgi aicina pēc programmu īstenošanas ieviest piemērotas, ar pietiekamiem resursiem nodrošinātas un neatkarīgas pārraudzības sistēmas regulāru auditu un pārbaužu veikšanai; piebilst, ka īpaša uzmanība būtu jāvelta zemes sagrābšanai, padzīšanai no mājām, iepirkumam aizsardzības jomā, atsevišķiem aizsardzības budžetiem un militāro un paramilitāro darbību finansēšanai parādniekvalstīs; aicina dalībvalstis izmantot savu ietekmi kā SVF un Pasaules Bankas dalībvalstīm un pieprasīt pārredzamības uzlabošanu un līdzdalības mehānismus strukturālo pielāgojumu programmu un citu finansēšanas programmu sarunās un veicināt lielāku demokrātisko kontroli attiecībā uz to lēmumiem un pārskatatbildību; |
17. |
aicina divpusējās un daudzpusējās finanšu iestādes, tostarp Pasaules Bankas grupu, SVF, reģionālās attīstības bankas, eksporta kredīta aģentūras un privātā sektora bankas, pieprasīt, lai ieguves rūpniecības uzņēmumi un valdības izpilda iniciatīvas “Publicē savus izdevumus” prasības un/vai EITI standartus attiecībā uz maksājumu pārredzamību kā priekšnoteikumu visu projektu atbalstam; |
18. |
atzinīgi vērtē G20 valstu Seulā pieņemto Pretkorupcijas rīcības plānu un uzskata, ka radītais impulss ir jāsaglabā, lai nodrošinātu saskaņotus starptautiskos centienus nolūkā apkarot korupciju galvenajās jomās; |
Korupcija un attīstības politika
19. |
uzsver, ka jaunattīstības valstu nabadzīgākajiem iedzīvotājiem, kas ir sevišķi atkarīgi no publiskajiem pakalpojumiem, nesamērīgi kaitē sīkā korupcija, cita starpā t. s. “klusā korupcija”, kad valsts ierēdņi nesniedz pakalpojumus vai ieguldījumu, par ko valdība tos atalgo (piemēram, gadījumos, kad skolotāji neierodas darbā valsts skolās vai ārsti neierodas darbā primārās veselības aprūpes iestādēs); |
20. |
uzsver, ka korupcija rada šķēršļus tiešajiem ārvalstu ieguldījumiem un attur ārējos dalībniekus no ekonomiskās sadarbības ar jaunattīstības valstīm; |
21. |
uzskata, ka korupcijas apkarošana, tostarp nodokļu oāžu, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un nelikumīgu kapitāla plūsmu apkarošana ir daļa no plašākiem pasākumiem labas pārvaldības veicināšanai, kas 2011. gada Pārmaiņu programmā (COM(2011)0637) ir noteikta par vienu no galvenajām prioritātēm, lai uzlabotu ES attīstības politikas efektivitāti; uzsver, ka nekavējoties un pilnībā ir jāpiemēro ANO Pretkorupcijas konvencija; |
22. |
norāda, ka visi korupcijas apkarošanas centieni būtu jāpapildina ar atbalstu programmām, kas paredzētas korupcijas novēršanai ar izglītību un informētības veicināšanas kampaņām; |
23. |
atgādina saistības, ko ES uzņēmusies Pusanas partnerattiecībās efektīvai sadarbībai attīstības jomā, un aicina ES un dalībvalstis šīs saistības izpildīt, lai pastiprinātu kopīgos centienus apkarot korupciju un nelikumīgas naudas plūsmas; |
24. |
uzskata, ka saskanīgas attīstības politikas nodrošināšana ir būtiski svarīga, lai apkarotu un izskaustu korupciju; turklāt uzsver, ka ir jāpalielina ar finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā un Eiropas Attīstības fondu sniegtais ES atbalsts nodokļu pārvaldības un nodokļu krāpniecības apkarošanas jomās; |
ES dalībvalstu jurisdikcijas uzlabošana
25. |
prasa dalībvalstīm vajadzības gadījumā grozīt savas krimināltiesības, lai noteiktu jurisdikciju attiecībā uz jebkuras valstspiederības personām, kas atrodas to teritorijā un ir veikušas kukuļošanas vai valsts līdzekļu izšķērdēšanas darbības, neatkarīgi no tā, kurā vietā noziegums izdarīts, ja vien ieņēmumi no šīm noziedzīgajām darbībām ir atrasti vai legalizēti attiecīgajā dalībvalstī vai personai ir cieša saistība ar šo dalībvalsti, proti, pilsonības, dzīvesvietas vai tāda uzņēmuma faktisko īpašumtiesību ziņā, kura centrālais birojs vai filiāles atrodas šajā dalībvalstī; |
26. |
tomēr norāda, ka dalībvalstīm, sniedzot trešām valstīm informāciju par korupcijā, izšķērdēšanā vai nodokļu nemaksāšanā apsūdzētiem indivīdiem, būtu jāizdara piesardzīgs spriedums, lai netaisnīgi neiesaistītu cilvēktiesību aizstāvjus, kā notika Ales Bialiatski gadījumā; |
27. |
uzskata, ka tiesību akti attiecībā uz goda aizskaršanu/neslavas celšanu var atturēt cilvēkus no ziņošanas par korupciju trešās valstīs; tādēļ mudina visas dalībvalstis rādīt piemēru un savās tiesību sistēmās dekriminalizēt goda aizskaršanu/neslavas celšanu, vismaz gadījumos, kad tiek izskatītas apsūdzības par organizēto noziedzību, korupciju un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju dalībvalstīs un ārvalstīs; |
28. |
saskaņā ar ANO Pretkorupcijas konvenciju mudina dalībvalstis pieņemt tiesiskos un citus pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai noteiktu, ka materiālā stāvokļa tīša, nelikumīga uzlabošana, tas ir, valsts amatpersonas līdzekļu ievērojams pieaugums, ko viņš vai viņa nevar saprātīgi pamatot ar saviem likumīgajiem ienākumiem, ir noziegums; |
Pretkorupcijas iestāžu spēju veidošana
29. |
atzinīgi vērtē 2012. gada novembrī Džakartā pieņemto paziņojumu par principiem pretkorupcijas aģentūrām; mudina ES un dalībvalstis darīt vairāk un panākt, lai starptautiskā līmenī tiktu pievērsta uzmanība tam, ka ir jārisina daudzās jaunattīstības valstīs izveidoto pretkorupcijas iestāžu efektivitātes trūkums korupcijas apkarošanā, ko galvenokārt izraisa šo iestāžu institucionālā kārtība, funkcionālā atkarība no izpildvaras, politiska atbalsta trūkums, finansējuma avoti, amatpersonu atlases un iecelšanas noteikumi un izpildes pilnvares; |
30. |
aicina ES un dalībvalstis starpvaldību līmenī uzsākt starptautisku standartu izstrādi attiecībā uz pretkorupcijas iestāžu neatkarību un efektivitāti, lai galīgajā variantā tos pieņemtu ANO Ģenerālā asambleja un tie būtu līdzvērtīgi Parīzes principiem valstu cilvēktiesību aizsardzības iestādēm un ar tikpat skaidru darbības jomu; uzsver, ka šie principi būtu jāizmanto kā pārskatatbildības kritēriji, veicot darbības rezultātu salīdzinošo izvērtēšanu; |
31. |
aicina Komisiju apvienot sadarbību ar citiem līdzekļu devējiem un Starptautisko augstāko revīzijas iestāžu organizāciju nolūkā attīstīt augstāko revīzijas iestāžu spējas palīdzības saņēmējās valstīs, lai augstākajām revīzijas iestādēm jaunattīstības valstīs piemērotu starptautiskos standartus; |
32. |
mudina ES un tās dalībvalstis veicināt un atbalstīt starptautiskas pretkorupcijas komisijas izveidi, pamatojoties uz starptautisku līgumu vai ANO Pretkorupcijas konvencijas protokolu, kas starptautiskai kriminālizmeklēšanas struktūrai, kurai piešķirtas tādas pašas tiesības kā valstu tiesībaizsardzības un kriminālvajāšanas iestādēm, ļautu parakstītājvalstu teritorijās izmeklēt korupcijas noziegumus un saukt par tiem pie atbildības, kā arī izvirzīt apsūdzību pret fiziskām personām valstu krimināltiesās; |
33. |
aicina ES dalībvalstis atbalstīt jauna amata izveidi – ANO īpašais referents finanšu noziegumu, korupcijas un cilvēktiesību jautājumos ar plašām pilnvarām, iekļaujot uz mērķiem vērstu plānu un valstu veikto pretkorupcijas pasākumu regulāru novērtēšanu; aicina tās dalībvalstis, kas parakstījušas, bet vēl nav ratificējušas Eiropas Padomes izstrādāto Krimināltiesību pretkorupcijas konvenciju, kura tika atvērta parakstīšanai 1999. gada 27. janvārī, to ratificēt pēc iespējas drīzāk; |
Korporatīvā atbildība
34. |
vērš uzmanību uz rokasgrāmatu, kam pamatā ir ESAO Konvencija par cīņu pret ārvalstu amatpersonu uzpirkšanu starptautiskos darījumos un kas ļauj uzņēmumiem veikt efektīvus iekšējās kontroles un ētiskuma un atbilstības nodrošināšanas pasākumus pārrobežu korupcijas novēršanai un atklāšanai; |
35. |
prasa visiem ES uzņēmumiem īstenot savu korporatīvo atbildību, lai atbilstīgi ANO pamatprincipiem nodrošinātu cilvēktiesību ievērošanu; atzinīgi vērtē Komisijas gatavību izstrādāt ieteikumus cilvēktiesību jomā maziem un vidējiem uzņēmumiem; aicina ES dalībvalstis izstrādāt savus valsts plānus ANO pamatprincipu īstenošanai un pieprasīt, lai arī partnervalstis ievērotu starptautiski atzītus korporatīvās sociālās atbildības standartus, piemēram, ESAO Pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem un SDO Trīspusējo deklarāciju par daudznacionāliem uzņēmumiem un sociālajai politikai piemērojamiem principiem; |
36. |
aicina izstrādāt efektīvākus pārredzamības un pārskatatbildības standartus ES tehnoloģiju uzņēmumiem saistībā ar tādu tehnoloģiju eksportu, kas var tikt izmantotas cilvēktiesību pārkāpumiem, korupcijas atbalstam vai darbībām, kas ir pretrunā ES drošības interesēm; |
37. |
atzīmē, ka vairums iniciatīvu, kas paredzētas korporatīvās prakses uzlabošanai trešās valstīs, jo īpaši konflikta zonās, piemēram, ANO Globālā līguma iniciatīva un ANO uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipi, neparedz kopēju pamatu un šo pamatprincipu pienācīgu ieviešanu, paļaujoties uz uzņēmumu brīvprātīgo iniciatīvu šīs iniciatīvas izpildīt; aicina ES uzņemties vadību starptautiskos centienos noteikt šos normatīvos standartus, vismaz ES jurisdikcijā, galveno uzmanību pievēršot transnacionālu korporāciju vadītāju pārskatatbildībai un cietušo personu tiesiskās aizsardzības mehānismiem; |
38. |
mudina Komisiju ierosināt tiesību aktus, saskaņā ar kuriem ES uzņēmumiem ir jānodrošina, lai to iepirkumi neatbalstītu korupcijā, konfliktos un smagos cilvēktiesību pārkāpumos vainīgās personas, proti, veicot pārbaudes un revīzijas izejvielu piegādes ķēdēs un publicējot rezultātus; uzskata, ka obligātā uzticamības pārbaude, kas ES uzņēmumiem jāveic saskaņā ar ESAO pamatnostādnēm, veicinātu Eiropas uzņēmumu izaugsmi un radītu saskaņotāku ES politiku cilvēktiesību un attīstības jomā, jo īpaši konfliktu skartajos apgabalos; |
39. |
atkārtoti uzver, ka ES un tās dalībvalstīm ir jāveic atbilstoši pasākumi, tostarp saskaņā ar krimināltiesībām, lai uzraudzītu un sodītu uzņēmumus, kas atrodas to teritorijā un ir iesaistīti korupcijā trešās valstīs; aicina Komisiju izveidot publisku sarakstu ar uzņēmumiem, kas ir atzīti par vainīgiem korupcijā vai kuru darbiniekiem ir izvirzīta apsūdzība koruptīvu darbību veikšanā dalībvalstīs vai trešās valstīs; uzskata, ka notiesāšanas gadījumā šāds saraksts uzņēmumiem liegtu piedalīties ES dalībvalstīs vai trešās valstīs rīkotajos publiskā iepirkuma procesos vai izmantot ES fondu līdzekļus, kamēr nav pieņemts tiesas galīgais lēmums par attaisnošanu; uzsver, ka “melnā saraksta” veidošana var efektīvi atturēt uzņēmumus no iesaistīšanās korupcijā un sniedz uzņēmumiem labu stimulu uzlabot un pastiprināt savas iekšējās ētikas procedūras; |
40. |
atzinīgi vērtē starp Eiropas Parlamentu un Padomi panāktās vienošanās, saskaņā ar kurām ieguves rūpniecības uzņēmumiem un pirmatnējo mežu cirtējiem ir jāatklāj informācija par valdībām veiktajiem maksājumiem sadalījumā pa valstīm un projektiem; mudina visu partnervalstu valdības pieprasīt, lai to jurisdikcijā reģistrētie vai finanšu tirgus sarakstā iekļautie starptautiskie uzņēmumi atklāj līdzvērtīgu informāciju par maksājumiem; mudina ES tās attiecībās ar partnervalstīm veicināt šo ziņošanas principu; uzskata, ka Komisijai, nākamreiz pārskatot attiecīgos tiesību aktus, būtu jāapsver iespēja paplašināt ziņošanas tvērumu sadalījumā pa valstīm, lai iekļautu visu nozaru starptautiskos uzņēmumus un saņemtu vairāk informācijas, piemēram, par apgrozījumu, aktīviem, darba ņēmējiem, peļņu un nodokļiem; |
Miera un stabilitātes nodrošināšanas operācijas
41. |
uzsver, ka ar korupciju bieži tiek finansēta noziedzība un tā veicina konfliktus un nestabilitāti, un uzskata, ka korupcijas apkarošanai būtu jāpiešķir lielāka nozīme ES pasākumos konfliktu novēršanai un darbībās nestabilu situāciju risināšanai; |
42. |
uzsver, ka izšķiroša nozīme ir augstiem ētikas standartiem ANO un ĀS miera uzturēšanas spēkos, jo īpaši saistībā ar Āfrikas Miera nodrošināšanas fondu; atbalsta prasību reformēt ANO ētikas pasākumu sistēmu, proti, vajadzību apvienot visas izmeklēšanas procedūras saistībā ar amatpersonu pieļautajiem pārkāpumiem, tostarp izmeklēšanu uz vietas, izveidojot vienu iekšējo pārraudzības struktūru; tādēļ aicina ANO veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka miera uzturētāju vajātajām personām ir tiesības uz savu tiesību aizsardzību, un lai uzlabotu ziņošanas mehānismus un ziņotāju aizsardzības politiku; |
43. |
uzsver, ka ir jāizstrādā un jāaktualizē ES KDAP misijām paredzētie vispārējie uzvedības standarti un rīcības kodekss, lai pienācīgi atspoguļotu pretkorupcijas centienus gan misijās, gan arī misiju zonās; aicina ES un tās dalībvalstis veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka ES miera un tiesiskuma misiju dalībnieku vajātajām personām ir tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību; mudina Padomi izveidot drošus un piemērotus ziņošanas mehānismus un efektīvu ziņotāju aizsardzības politiku; uzsver, ka šajos mehānismos ir jāņem vērā dzimumu īpatnības; |
44. |
atzinīgi vērtē tādas iniciatīvas kā Montrē dokuments un starptautiskais rīcības kodekss privātiem drošības pakalpojumu sniedzējiem; atzinīgi vērtē Eiropas Savienības neseno atbalstu Montrē dokumentam un ES dalībvalstu izsniegto indosamentu lielo un aizvien pieaugošo skaitu; tomēr uzver, ka noteiktie principi ir jāpiemēro labāk; aicina visas ES dalībvalstis turpināt savu tiesību aktu izstrādi saskaņā ar Montrē dokumentā noteiktajiem standartiem un iesaka tām un Eiropas Savienībai slēgt līgumus tikai ar tiem PMDU, kas atbalsta iniciatīvās noteiktos principus; aicina ES un tās dalībvalstis atbalstīt starptautiskā rīcības kodeksa pārraudzības mehānisma izveidi kā atbilstības uzraudzības struktūru, kas var izskatīt sūdzības un noteikt preventīvas sankcijas (tostarp līgumu grozījumus, nosakot papildu ierobežojumus, oficiālus brīdinājumus, finansiālas sankcijas un PMDU pagaidu vai pastāvīgu izslēgšanu no starptautiskā rīcības kodeksa sistēmas), lai nodrošinātu, ka PMDU ievēro starptautiskajā rīcības kodeksā noteiktās saistības un, galu galā, par tām atbild; |
45. |
prasa ES un tās dalībvalstīm atbalstīt starptautiskas sistēmas izveidi PMDU darbības regulēšanai, radot vienlīdzīgus konkurences apstākļus, lai uzņēmējvalstīm būtu tiesības regulēt PMDU darbību un līgumslēdzējas valstis varētu izmantot savu varu cilvēktiesību aizsardzībā un korupcijas novēršanā; uzsver, ka šādā sistēmā ir jāparedz preventīvas sankcijas par pārkāpumiem, pārkāpēju atbildība un efektīvas tiesību aizsardzības pieejamība cietušām personām, kā arī licencēšanas un uzraudzības sistēma, lai visi PMDU tiktu pakļauti neatkarīgām finanšu pārbaudēm un piedalītos visu darbinieku obligātajā apmācībā par cilvēktiesībām; |
Starptautiskā sadarbība un palīdzība
46. |
iesaka dalībvalstīm veicināt ANO Pretkorupcijas konvencijas IV nodaļas (“Starptautiska sadarbība”) un V nodaļas (“Līdzekļu atgūšana”) īstenošanu, lai uzlabotu trešo valstu pieprasītās savstarpējās tiesiskās palīdzības efektivitāti, jo īpaši interpretējot attiecīgās valsts likumus, kas atvieglo pieprasītās palīdzības sniegšanu, nodalot konfiskāciju no notiesājoša sprieduma pieprasījuma iesniedzējā valstī, lai nodrošinātu savstarpējo tiesisko palīdzību, un piešķirot to tiesu sistēmām cilvēku un finanšu resursus, kas nodrošinātu pareizu un ātru lietu izskatīšanu; mudina ES šo ļoti svarīgo jautājumu noteikt par prioritāti trešās valstīs, kur notiek demokratizācijas process, proti, novēršot juridiskus šķēršļus un pārvarot ES finanšu centru nevēlēšanos sadarboties, kas bieži ir par iemeslu tam, ka saglabājas neatsaucīgs un neefektīvs savstarpējās tiesiskās palīdzības režīms; |
47. |
uzskata, ka standarta cilvēktiesību klauzulā, kas ieviesta visos nolīgumos ar trešām valstīm, būtu jāiekļauj arī apņemšanās attiecībā uz labas pārvaldības aizsardzību un veicināšanu; |
48. |
mudina Komisiju nākamajā Kotonū nolīguma pārskatīšanā kā būtiski svarīgu nolīguma noteikumu ierosināt labas pārvaldības ievērošanu un paplašināt korupcijas definīcijas piemērošanas jomu, atļaujot noteikt sankcijas par labas pārvaldības klauzulas pārkāpumiem visās nozīmīgās situācijās un ne tikai saistībā ar ekonomikas vai nozaru politikas pamatnostādnēm un programmām, kurās Eiropas Savienība ir nozīmīgs partneris finansiālā atbalsta ziņā; |
49. |
atzinīgi vērtē ES un Ēģiptes un ES un Tunisijas darba grupu lēmumu pabeigt plānu tādu nelikumīgi iegūtu līdzekļu atgūšanai, kuri joprojām ir iesaldēti daudzās trešās valstīs; mudina ES un tās dalībvalstis pilnībā un stingri ievērot pastāvošos starptautiskos standartus, ar ko reglamentē līdzekļu atgūšanu, piemēram, ANO Pretkorupcijas konvencijas V nodaļu, līdzekļu atgūšanas rīcības plānu, kā tas izstrādāts G8 valstu Dovilas partnerībā ar pārejas stāvoklī esošajām arābu valstīm, un Padomes 2012. gada 26. novembrī izstrādāto jauno tiesisko regulējumu; uzskata, ka līdzekļu atgūšanas noteikumi atbalstīs valstu centienus labot korupcijas ļaunākās sekas, un mudina ES un tās dalībvalstis veikt nozīmīgus pasākumus ar mērķi atvieglināt iepriekšējo režīmu nelikumīgi piesavināto līdzekļu atdošanu arābu pavasara valstu iedzīvotājiem; uzsver uz cilvēktiesībām balstītas pieejas nozīmīgumu līdzekļu atgūšanas un valsts parāda jautājuma risināšanā attiecībā uz valstīm, kurās līdz šim pastāvējuši iekšēji korumpēti režīmi; atbalsta iniciatīvas ārējā un iekšējā valsts parāda revīzijai, lai noteiktu korupciju un tās ietekmi uz cilvēktiesībām; aicina dalībvalstis atbalstīt parāda revīzijas iniciatīvas; |
50. |
aicina ES un dalībvalstis sniegt tiesisku un tehnisku palīdzību jaunattīstības valstīm, kas vēlas atgūt nozagtus līdzekļus (vai līdzekļus, ko nelikumīgi uzkrājušas diktatūras), kuri tiek glabāti Eiropas Savienības teritorijā; |
51. |
norāda, ka korupcija ieroču tirdzniecībā veido lielu globālajos darījumos notiekošās korupcijas daļu; atzinīgi vērtē 2013. gada 2. aprīlī ANO Ģenerālajā asamblejā pieņemto Ieroču tirdzniecības līgumu, ar ko nosaka kopējus saistošus standartus un kritērijus starptautiskās ieroču tirdzniecības vērtēšanai; atzinīgi vērtē dalībvalstu apņemšanos pēc iespējas drīzāk parakstīt Ieroču tirdzniecības līgumu un aicina tās arī uzņemties vadību ANO centienos panākt Ieroču tirdzniecības līguma ātru ratifikāciju un īstenošanu visās ANO dalībvalstīs; mudina ES nodrošināt lielāku modrību attiecībā uz Eiropas ieroču ražotāju eksportu un apkarot pārredzamības trūkumu ieroču tirdzniecības nozarē, jo īpaši saistībā ar starpnieku un ekonomisko/rūpniecisko kompensāciju izmantošanu saskaņā ar Padomes 2008. gada 8. decembra Kopējo nostāju 2008/944/KĀDP, ar kuru nosaka kopīgus noteikumus, kas reglamentē militāru tehnoloģiju un ekipējuma eksporta kontroli; |
o
o o
52. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Ārējās darbības dienestam, ES dalībvalstu, kandidātvalstu un asociēto valstu valdībām un parlamentiem, Eiropas Padomei, Āfrikas Savienībai, Starptautiskajam Valūtas fondam, Pasaules Bankai, Eiropas Investīciju bankai, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankai, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijai. |
(1) Eiropas Savienības Padome, 2008.
(2) OV C 33 E, 5.2.2013., 165. lpp.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0470.
(4) Skatīt ANO Ģenerālās asamblejas rezolūciju A/RES/48/134.
(5) ESAO (2011), OECD Guidelines for Multinational Enterprises, OECD Publishing.
(6) Starptautiskā Darba organizācija, 2006 ISBN 92-2-119010-2 un 978-92-2-119010-3.
(7) Ņujorka, ANO galvenā mītne, 2000. gada 26. jūlijs.
(8) ANO Ģenerālā asambleja, A/CONF.217/2013/L.3.
(9) CleanGovBiz Initiative, ESAO, 2013.
(10) CleanGovBiz Initiative, ESAO, 2013.
(11) Illicit Financial Flows from Developing Countries Over the Decade Ending 2009, Global Financial Integrity.
(12) OLAF 2011. gada ziņojums.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/16 |
P7_TA(2013)0395
Turpmākās politikas plānošana un ilgtermiņa tendences: budžeta ietekme uz veiktspējas palielināšanu
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par turpmākās politikas plānošanu un ilgtermiņa tendencēm: budžeta ietekme uz veiktspējas palielināšanu (2012/2290(INI))
(2016/C 181/02)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības vispārējo budžetu 2013. finanšu gadam (1) un jo īpaši sagatavošanas darbību “Iestādēm kopīga sistēma ilgtermiņa tendenču noteikšanai” 2013. gada budžetā, |
— |
ņemot vērā Savienības vispārējam budžetam piemērojamo Finanšu regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012, jo īpaši tās 54. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu un 54. panta e) punktu, un tās piemērošanas noteikumus, |
— |
ņemot vērā ESPAS (Eiropas stratēģijas un politikas analīzes sistēmas) ziņojumu “Vispārējās tendences 2030. gadam – pilsoņi saistītā un policentriskā pasaulē”, ko sagatavojis Eiropas Savienības Drošības izpētes institūts (EUISS) (2), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu un Reģionālās attīstības komitejas un Konstitucionālo jautājumu komitejas atzinumus (A7-0265/2013), |
A. |
tā kā mēs dzīvojam straujas pārejas periodā – kas ir acīmredzams attiecībā uz varas, demogrāfisko izmaiņu, klimata pārmaiņu, urbanizācijas un tehnoloģiju dinamiku – un līdz ar to aizvien vairāk nepieciešams, lai politikas veidotāji visās jurisdikcijās ieguldītu lielākas pūles galveno pasaules tendenču pētījumos un uzraudzībā; |
B. |
tā kā 2010. gada ES budžetā pēc Parlamenta iniciatīvas tika paredzēts, ka Komisija veiks divus gadus ilgu izmēģinājuma projektu ar mērķi izpētīt iespēju izveidot “iestādēm kopīgu sistēmu, lai noteiktu ilgtermiņa tendences saistībā ar svarīgākajiem politikas jautājumiem, kas ir aktuāli ES”; |
C. |
tā kā 2012. gada ES budžetā tika atļauts pāriet uz projekta nākamo posmu, kas ir sagatavošanas darbība trīs gadu posmam no 2012. gada līdz 2014. gadam ar mērķi līdz 2014. gada beigām izveidot pilnībā funkcionējošu Eiropas stratēģijas un politikas analīzes sistēmu (ESPAS), kurā piedalās visas attiecīgās ES iestādes, sekmējot “ciešāku sadarbību starp pētniecības departamentiem dažādās ES iestādēs un struktūrās, kuras nodarbojas ar vidēja termiņa un ilgtermiņa politikas tendenču analīzi” (3); |
D. |
tā kā noturīgas iestādēm kopīgas sistēmas izveide administratīvā līmenī ar mērķi apzināt un noteikt galvenās tendences, kuras, ļoti iespējams, veidos nākotnes politikas kontekstu, atbalstītu ES iestādes un palīdzētu tām sagatavoties problēmām un reaģēt uz tām, kā arī noteikt saskaņotas stratēģiskās iespējas turpmākajiem gadiem; |
E. |
tā kā šāda labi izveidota un atzīta sistēma varētu kalpot par pamatu apsvērumiem saistībā ar ES budžeta sagatavošanu, ikgadējo un daudzgadu politisko prioritāšu noteikšanu un finanšu resursu ciešāku sasaisti ar politiskajiem mērķiem; |
F. |
tā kā pilnvērtīgas iespējas sievietēm nevar nodrošināt, neatzīstot un efektīvi neīstenojot viņu tiesības; tā kā ESPAS varētu sniegt arī reālu tādu problēmu analīzi, kas jāpārvar dzimumu līdztiesības veicināšanā – no politisko pilnvaru iegūšanas līdz sieviešu visu veidu diskriminācijas apkarošanai; |
G. |
tā kā pirmajā ESPAS sponsorētajā ziņojumā “Vispārējās tendences 2030. gadam – pilsoņi saistītā un policentriskā pasaulē”, ko veica EUISS, apzinātas vairākas vispārējās tendences, kuras, ļoti iespējams, veidos pasauli nākamajās desmitgadēs; |
H. |
tā kā šīs tendences konkrētāk ietver: indivīdu iespēju palielināšanos, ko daļēji sekmē tehnoloģiju attīstība; lielāku uzsvaru uz ilgtspējīgu attīstību pieaugoša resursu trūkuma un pastāvīgas nabadzības apstākļos, ko vēl vairāk saasina klimata pārmaiņu ietekme; tādas starptautiskas sistēmas veidošanos, ko raksturo varas pārbīde no valstīm, kā arī pārvaldības trūkumu palielināšanās, starpvalstu attiecību tradicionālajiem mehānismiem nepietiekami reaģējot uz sabiedrības prasībām, |
1. |
uzskata, ka saskaņota un efektīva ES politikas veidošana būs aizvien vairāk atkarīga no tā, cik savlaicīgi tiks apzinātas šīs ilgtermiņa vispārējās tendences, kuras ir saistītas ar problēmām un izvēlēm, ar ko saskaras Savienība, pasaulei kļūstot aizvien komplicētākai un tajā pieaugot savstarpējai atkarībai; |
2. |
uzsver, cik nozīmīga ir ES iestāžu efektīva sadarbība, pārraugot un analizējot šīs ilgtermiņa tendences, kā arī sadarbība un tīklu veidošana Eiropas Savienībā un ārpus tās ar citiem dalībniekiem, tostarp plašāku pētniecības aprindu pārstāvjiem, kas interesējas par līdzīgiem jautājumiem trešās valstīs; šajā saistībā uzsver, cik svarīgi ir turpināt efektīvas veiktspējas attīstības procesu, lai varētu sagatavot neatkarīgu un kvalitatīvu starpiestāžu analīzi un sniegt ieteikumus saistībā ar galvenajām tendencēm, ar ko saskaras politikas veidotāji ES sistēmā; |
3. |
norāda, ka saskaņā ar subsidiaritātes principu par ilgtermiņa sociāli ekonomisko stratēģiju izstrādi un politikas īstenošanu ES ir atbildīgas dažādas sabiedriskās organizācijas, piemēram, ES iestādes, valstu ministrijas, reģionālo un vietējo iestāžu dienesti un noteiktas aģentūras; uzsver, ka līdztekus dalībvalstu valsts pārvaldes iestādēm un ES iestādēm ilgtermiņa stratēģiju izstrādē piedalās arī ekonomiskie un sociālie partneri, nevalstiskās organizācijas un citas ieinteresētās personas; tādēļ uzsver, ka būtu jāizmanto daudzlīmeņu pārvaldības modelis; |
4. |
uzsver – tā kā kohēzijas politika ir daudzgadu, ilgtermiņa un horizontāla politika, nākotnes plānošanas aspekts tajā neapšaubāmi ir būtisks, un, ņemot vērā šai politikai paredzēto nozīmīgo ES budžeta daļu, tai ir jāieņem būtiska loma visā uz nākotni vērsta budžeta plānošanā; |
5. |
uzskata, ka kohēzijas politikas un citu jomu politikas izstrāde ir arvien lielākā mērā atkarīga no savlaicīgas ilgtermiņa globālo tendenču noteikšanas; saistībā ar to norāda uz dažādiem tālredzīgiem ziņojumiem, piemēram, “Projekts Europe 2030” (Pārdomu grupas pārskats Eiropadomei par ES nākotni 2030. gadā) un “Globālās tendences 2030 – pilsoņi savstarpēji saistītā un policentriskā pasaulē”, ko kā daļu no Eiropas stratēģijas un politikas analīzes sistēmas (ESPAS) projekta izstrādājis Eiropas Savienības Drošības izpētes institūts (EUISS); iesaka ciešāk koordinēt šādas ziņošanas iniciatīvas; |
6. |
aicina iekļaut dzimumu līdztiesības jautājumu ilgtermiņa vispārējo tendenču novērtējumā un turpmākajos ziņojumos kā līdzekli cilvēktiesību pārkāpumu, diskriminācijas un nabadzības apkarošanai; |
7. |
sevišķi atzinīgi vērtē līdzšinējos rezultātus, īstenojot administratīvā līmeņa izmēģinājuma projektu (2010–2011) un sagatavošanas darbību (2012–2014), kas paredzēta Eiropas Stratēģijas un politikas analīzes sistēmas (ESPAS) izveidošanai, lai palīdzētu apzināt ilgtermiņa tendences nozīmīgākajos jautājumos, ar ko saskaras Savienība, un uzstājīgi iesaka turpināt šo procesu pēc pašreizējās sagatavošanas darbības beigām; turklāt uzskata, ka šādā sistēmā būtu jāiesaista darbinieki no visām attiecīgajām ES iestādēm un struktūrām, tostarp no Reģionu komitejas; uzskata, ka ziņošanas mehānisms ir jāapspriež, piedaloties visām attiecīgajām ieinteresētajām grupām, uzņēmējiem un nevalstiskajām organizācijām; |
8. |
mudina tās četras iestādes un struktūras, kas pašreiz ir iesaistītas ESPAS procesā, – Komisiju, Parlamentu, Padomi un Eiropas Ārējās darbības dienestu – izstrādāt un parakstīt viena vai otra veida iestāžu nolīgumu, kas ideālā variantā tiktu noslēgts 2014. gada pavasarī, ar katru partneri, kurš apņemas nepārtraukti uzturēt no šī nolīguma izrietošās līgumattiecības un piedalīties tā īstenošanā; |
9. |
uzsver nepieciešamību iesaistītajām iestādēm un struktūrām vairāk personāla un finanšu līdzekļu novirzīt ESPAS sistēmai, pilnībā ievērojot Finanšu regulu un jo īpaši tās 54. panta e) punktu un saskaņā ar ikgadējo budžeta procedūru, lai nodrošinātu šo spēju attīstību turpmākajos gados, neietekmējot budžetu; uzsver, ka ES iestādēm ir jāiegulda personālā, kuram būtu īpašas zināšanas, lai pilnībā sekmētu globālo tendenču analīzi un uzraudzību, kā arī zināšanas, kas nepieciešamas, lai noteiktu iespējas un sniegtu politiskos ieteikumus attiecībā uz katras ES iestādes specifiskajām vajadzībām; |
10. |
neatlaidīgi prasa, lai ESPAS vadītu un pārraudzītu atbilstīgi nokomplektēta iestāžu pārstāvju valde, kas noteiktu ESPAS mandātu un prioritātes un ievēlētu direktoru vai citus darbiniekus un kurā Parlamentu – ja EP to vēlēsies – pārstāvēs tā deputāti, pieņemot, ka sava mandāta ietvaros, ESPAS varēs pilnībā neatkarīgi īstenot savus konkrētos uzdevumus; |
11. |
atzinīgi vērtē nodomu izmantot ESPAS procesu un tā vispārējo tīklu, lai izveidotu vispārēju tiešsaistes glabātavu dažādu avotu dokumentiem un materiāliem par vidēja termiņa un ilgtermiņa tendencēm, kas ir brīvi pieejama politikas veidotājiem un pilsoņiem visā pasaulē; |
12. |
atzinīgi vērtē to, ka, attīstot ciešāku administratīvo sadarbību ar ESPAS procesa palīdzību, ES iestādes sagatavošanas darbības gaitā iepazīstinās ar prognozējošu ziņojumu, kurā analizētas ilgtermiņa tendences un to ietekme uz problēmām un izvēlēm, ar ko Savienība saskarsies periodā no 2014. līdz 2019. gadam, un kurš ir jāiesniedz iestāžu nākamajiem priekšsēdētājiem 2014. gadā; uzskata, ka šāda rīcība ir sekmīga un ka tā pēc tam būtu jāatkārto vismaz ik pēc pieciem gadiem; |
13. |
uzskata, ka pastāvīgajā sistēmā, kas paredzēta regulārai analīzes sniegšanai ES iestādēm par vidēja termiņa un ilgtermiņa tendencēm, sekmējot stratēģiskāku pieeju lēmumu pieņemšanā, būtu jāiekļauj nosacījumi par ikgadēja stratēģisko tendenču ziņojuma iesniegšanu iestādēm pirms debatēm par Savienības stāvokli un Komisijas gada darba programmas publicēšanas, lai konstatētu un izvērtētu ilgtermiņa tendenču mainīgo attīstību un arī lai sniegtu konkrētu ieguldījumu budžeta iestādei, veicot sagatavošanas darbus attiecībā uz sarunām par daudzgadu finanšu shēmu (DFS) pēc 2020. gada, kā arī attiecībā uz 2014.–2020. gada DFS vidēja termiņa pārskatīšanu; |
14. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam. |
(2) 2012. gada 27. aprīlis; http://www.iss.europa.eu/uploads/media/ESPAS_report_01.pdf.
(3) http://europa.eu/espas/pdf/espas-preparatory-action-amendment_en.pdf.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/19 |
P7_TA(2013)0396
Starptautisko privāttiesību uzlabošana – nodarbinātībai piemērojamie jurisdikcijas noteikumi
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par starptautisko privāttiesību uzlabošanu – nodarbinātībai piemērojamie jurisdikcijas noteikumi (2013/2023(INI))
(2016/C 181/03)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 12., 15., 16., 27., 28., 30., 31. un 33. pantu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 45., 81. un 146. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumus lietā C-18/02 (1), lietā C-341/05 (2) un lietā C-438/05 (3), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A7-0291/2013), |
A. |
tā kā Briseles I regulas (4) pārskatīšana bija ļoti sekmīga, jo nodrošināja ievērojamu uzlabojumu veikšanu noteikumos par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās Eiropas Savienībā; |
B. |
tā kā pārstrādāšanas procedūrā netika iekļauti noteikti darba tiesību jautājumi; |
C. |
tā kā 2001. gada 28. novembra Iestāžu nolīgumā (5) ir paredzēts, ka attiecībā uz aktiem, kas bieži tiek grozīti, ir jāizmanto pārstrādāšanas tehnika; |
D. |
tā kā ir svarīgi nodrošināt saskanību starp noteikumiem, kuri reglamentē jurisdikciju strīdu gadījumos, un noteikumiem, kuri reglamentē strīdiem piemērojamos tiesību aktus; |
E. |
tā kā būtisks starptautisko privāttiesību uzdevums Eiropas līmenī ir novērst labvēlīgākas tiesas izvēli, jo īpaši gadījumos, kad tas var kaitēt vājākajai pusei, īpaši darba ņēmējiem, un nodrošināt pēc iespējas lielāku paredzamību attiecībā uz jurisdikciju; |
F. |
tā kā vispārējam principam vajadzētu būt tādam, ka lietai jābūt tās tiesas jurisdikcijā, kurai ir visciešākā saikne ar šo lietu; |
G. |
tā kā vairāki plašu sabiedrības uzmanību ieguvuši Eiropas tiesu procesi par jurisdikciju un piemērojamajiem tiesību aktiem saistībā ar individuālajiem darba līgumiem un kolektīvu rīcību ir radījuši bažas, ka Eiropas noteikumi varētu negatīvi ietekmēt valstu noteikumus par darba tiesībām, kas atsevišķos gadījumos var radīt situāciju, ka vienas dalībvalsts tiesību aktus piemēro citas dalībvalsts tiesa (6); |
H. |
tā kā, ņemot vērā darba tiesību lielo nozīmi saistībā ar dalībvalstu konstitucionālo un politisko identitāti, ir svarīgi, lai Eiropas tiesību aktos šajā jomā būtu ievērotas valstu tradīcijas; |
I. |
tā kā pareizas tiesvedības interesēs ir arī pēc iespējas labāk saskaņot noteikumus par jurisdikciju ar noteikumiem par piemērojamiem tiesību aktiem; |
J. |
tā kā būtu lietderīgi izvērtēt, vai ir nepieciešamas izmaiņas noteikumos par jurisdikciju darba tiesību jomā; |
K. |
tā kā jo īpaši attiecībā uz protesta akcijām jurisdikcijai vajadzētu būt tās dalībvalsts tiesu kompetencē, kurā protesta akcija tiks veikta vai kurā tā ir notikusi; |
L. |
tā kā attiecībā uz individuāliem darba līgumiem būtu līdz vēlamajam līmenim jānodrošina, ka jurisdikcija ir tās dalībvalsts tiesai, kurai ir ciešākā saikne ar konkrētajām darba attiecībām, |
1. |
uzteic iestādes saistībā ar sekmīgu Briseles I regulas pārskatīšanu; |
2. |
uzskata, ka Komisijai jāturpina izskatīt darba tiesību jautājumi, ņemot vērā iespējamu pārskatīšanu nākotnē; |
3. |
norāda, ka viens no galvenajiem starptautisko privāttiesību principiem attiecībā uz jurisdikciju ir vājākās puses aizsardzība un ka pašreizējos jurisdikcijas noteikumos ir noteikts darba ņēmēju aizsardzības mērķis; |
4. |
norāda, ka darba ņēmēji, ja tie ir atbildētāji lietās, kuras ierosinājuši darba devēji, kopumā ir labi aizsargāti atbilstīgi jurisdikcijas noteikumiem nodarbinātības jomā, ņemot vērā ekskluzīvo jurisdikcijas pamatojumu, kas paredzēts Briseles I regulā; |
5. |
mudina Komisiju novērtēt, vai pašreizējā tiesiskajā regulējumā saskaņā ar Briseles I regulu pietiekami ņemta vērā darbību specifika nodarbinātības jomā; |
6. |
aicina Komisiju īpašu uzmanību pievērst šādiem jautājumiem:
|
7. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai. |
(1) Tiesas (Sestās palātas) 2004. gada 5. februāra spriedums lietā C-18/02 Danmarks Rederiforening, kas rīkojas DFDS Torline A/S vārdā/LO Landsorganisationen i Sverige, kas rīkojas SEKO Sjöfolk Facket för Service och Kommunikation vārdā, Krājums, I-01417. lpp.
(2) Tiesas (virspalātas) 2007. gada 18. decembra spriedums lietā C-341/05 Laval un Partneri Ltd/Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning 1, Byggettan un Svenska Elektrikerförbundet, Krājums, I-11767. lpp.
(3) Tiesas (virspalātas) 2007. gada 11. decembra spriedums lietā C-438/05 International Transport Workers’ Federation un Finnish Seamen’s Union/Viking Line ABP un OÜ Viking Line Eesti, Krājums, I-10779. lpp.
(4) Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 351, 20.12.2012., 1. lpp.).
(5) Iestāžu nolīgums (2001. gada 28. novembris) par tiesību aktu pārstrādāšanas tehnikas strukturētāku izmantošanu (OV C 77, 28.3.2002., 1. lpp.).
(6) Jo īpaši skatīt apstākļus saistībā ar lietu C-438/05 International Transport Workers’ Federation un Finnish Seamen’s Union/Viking Line ABP un OÜ Viking Line Eesti, Krājums, I-10779. lpp.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/21 |
P7_TA(2013)0400
Pret dzimumu vērsts genocīds – sievietes, kuru nav?
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par pret dzimumu vērstu genocīdu – sievietes, kuru nav? (2012/2273(INI))
(2016/C 181/04)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. pantu, kurā uzsvērtas dalībvalstīm kopīgās vērtības, piemēram, plurālisms, nediskriminācija, tolerance, taisnīgums, solidaritāte un sieviešu un vīriešu līdztiesība, un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 8. pantu, kurā noteikts dzimumu vienlīdzības princips, jo šajā pantā ir minēts, ka Savienība visās savās darbībās cenšas novērst nevienlīdzību un sekmēt vienlīdzību starp sievietēm un vīriešiem, |
— |
ņemot vērā LESD 19. pantu par cīņu pret diskrimināciju dzimuma dēļ, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 23. pantu, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas 1979. gada 18. decembra Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW), |
— |
ņemot vērā Pekinas deklarāciju un rīcības platformu (1), ko 1995. gada 15. septembrī pieņēma Ceturtajā Pasaules sieviešu konferencē, un 2000. gada 18. maija, 2005. gada 10. marta (“Pekina + 10”) (2) un 2010. gada 25. februāra (“Pekina + 15”) rezolūciju (3), |
— |
ņemot vērā tūkstošgades attīstības mērķus (TAM), ko 2000. gada septembrī pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Tūkstošgades samitā, un jo īpaši TAM attiecībā uz dzimumu līdztiesības veicināšanu un sieviešu lomas stiprināšanu kā priekšnosacījumu bada, nabadzības un slimību pārvarēšanai, līdztiesības panākšanai visos izglītības līmeņos un visās nodarbinātības jomās, kā arī attiecībā uz resursu vienlīdzīgu pārvaldību un vienlīdzīgu līdzdalību sabiedriskajā un politiskajā dzīvē, |
— |
ņemot vērā Eiropas Dzimumu līdztiesības paktu 2011.–2020. gadam, ko 2011. gada martā pieņēma Eiropadome, |
— |
ņemot vērā Eiropas Konsensu attīstības jomā, |
— |
ņemot vērā Eiropas Konvenciju par cilvēktiesībām un biomedicīnu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības pamatnostādnes attiecībā uz atbilstības starptautiskajām humanitārajām tiesībām (SHT) veicināšanu, nāvessodiem, spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu izturēšanos vai sodīšanu un cilvēktiesību aizstāvjiem, kā arī attiecībā uz cilvēktiesību dialogu ar trešām valstīm, bērna tiesību veicināšanu un aizsardzību, vardarbību pret sievietēm un meitenēm un jebkuras pret sievietēm vērstas diskriminācijas apkarošanu, |
— |
ņemot vērā Padomes 1998. gada 2. decembra secinājumus, kuros paredz Pekinas rīcības platformas īstenošanas ikgadējā novērtēšanā par pamatu izmantot kvantitatīvus un kvalitatīvus rādītājus un kritērijus, |
— |
ņemot vērā Padomes 2005. gada 2. un 3. jūnija secinājumus, kuros dalībvalstis un Komisija tiek aicinātas stiprināt institucionālos mehānismus dzimumu līdztiesības veicināšanai un izveidot sistēmu Pekinas rīcības platformas īstenošanas novērtēšanai, lai nodrošinātu konsekventāku un sistemātiskāku progresa uzraudzību, |
— |
ņemot vērā Padomes 2007. gada 5. un 6. decembra secinājumus par pārskatu attiecībā uz ES iestāžu un dalībvalstu veikto Pekinas rīcības platformas īstenošanu, kā arī par pārskatam pievienoto Portugāles prezidentūras ziņojumu, kurā apstiprināti rādītāji attiecībā uz sievietēm un nabadzību, |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Sieviešu un vīriešu līdztiesības stratēģija 2010.–2015. gadam”, kas tika iesniegts 2010. gada 21. septembrī, un tam pievienoto Komisijas dienestu darba dokumentu par stratēģijas īstenošanas darbībām, |
— |
ņemot vērā Komisijas dienestu darba dokumentu attiecībā uz ES rīcības plānu par dzimumu līdztiesību un sieviešu emancipāciju attīstības jomā 2010.–2015. gadam, |
— |
ņemot vērā ES ministru 2005. gada 4. februāra kopējo deklarāciju par dzimumu līdztiesību attiecībā uz Pekinas rīcības platformas pārskatīšanu saistībā ar 10 gadu periodu, kurā cita starpā atkārtoti apliecināts stingrs atbalsts un apņemšanās pilnīgi un efektīvi īstenot Pekinas deklarāciju un rīcības platformu, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Sieviešu stāvokļa komisijas 57. sesijas 2013. gada 15. marta secinājumus, kuros pirmo reizi starptautiskā tiesību aktā ir īpaši minēta ar dzimumu saistītu slepkavību parādība jeb “pret sievietēm vērsts genocīds”, |
— |
ņemot vērā 2011. gada aģentūru paziņojumu “Tādas dzimuma atlases novēršana, kuras pamatā ir ar dzimumu saistīti aizspriedumi”, ko iesniedza ANO Augstā cilvēktiesību komisāra birojs (OHCHR), ANO Iedzīvotāju birojs (UNFPA), ANO Bērnu fonds (UNICEF), ANO Dzimumu līdztiesības un sieviešu iespēju veicināšanas iestāde (UN Women) un Pasaules Veselības organizācija (PVO), |
— |
ņemot vērā Kairas Starptautiskās konferences par iedzīvotājiem un attīstību (ICPD) 1994. gada deklarāciju un rīcības programmu, galvenos pasākumus tās turpmākai īstenošanai, kā arī ANO Ģenerālās asamblejas 2010. gada decembra Rezolūciju Nr. 65/234 par Starptautiskās konferences par iedzīvotājiem un attīstību turpināšanu pēc 2014. gada, |
— |
ņemot vērā tā 2008. gada 13. marta rezolūciju par dzimumu līdztiesību un sieviešu lomas pastiprināšanu attīstības sadarbībā (4), jo īpaši tās 37. punktu, |
— |
ņemot vērā 2010. gada 16. decembra rezolūciju par 2009. gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku cilvēktiesību jomā (5), jo īpaši tās 76. punktu, kurā ir uzsvērta vajadzība izskaust jebkādu diskrimināciju un vardarbību pret sievietēm un meitenēm, tostarp selektīvus abortus augļa dzimuma dēļ, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 13. decembra rezolūciju par 2011. gada ziņojumu par cilvēktiesībām un demokrātiju pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā (6), |
— |
ņemot vērā 2007. gada 11. oktobra rezolūciju par sieviešu slepkavībām Meksikā un Centrālamerikā un Eiropas Savienības lomu to apkarošanā (7), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0245/2013), |
A. |
tā kā pret dzimumu vērsts genocīds ir dzimumneitrāls termins, ar ko apzīmē sistemātisku un tīšu konkrēta dzimuma cilvēku masveida nogalināšanu dzimuma atlases mērķim, un tā ir problēma, kura aizvien palielinās, bet par kuru netiek ziņots vairākās valstīs un kuras sekas ir letālas; tā kā šajā ziņojumā ir jo īpaši iztirzāti iemesli, pašreizējās tendences, sekas un veidi, kā cīnīties pret dzimuma atlasi, kuras pamatā ir ar dzimumu saistīti aizspriedumi, kura izpaužas arī kā bērnu slepkavība un ar dzimuma atlasi saistīta vardarbība (lai apzīmētu sieviešu un meiteņu slepkavību kā visradikālāko pret sievietēm vērstas diskriminācijas un vardarbības veidu, tiek izmantoti citi jēdzieni, piemēram, “feminicīds”, attiecībā uz kuru jau ir pieņemts īpašs Parlamenta ziņojums (8)); |
B. |
tā kā, neskatoties uz nesen pieņemtiem tiesību aktiem, kas ir vērsti pret dzimuma atlasi, meitenes nesamērīgi cieš no cietsirdīgas diskriminācijas dzimuma dēļ, kura nereti tiek vērsta pret vēl nedzimušu sieviešu dzimuma augli, kam iepriekš noteikts dzimums un kas tiek abortēts, pamests vai nogalināts tikai tāpēc, ka tas ir sieviešu dzimuma; |
C. |
tā kā tiek lēsts, ka, jau sākot no 1990. gada, dzimuma atlases dēļ demogrāfiski pasaules iedzīvotāju skaitā “trūkst” vairāk nekā 100 miljoni sieviešu (9); tā kā saskaņā ar nesen veiktiem aprēķiniem pasaules iedzīvotāju skaitā “iztrūkstošo” sieviešu skaits ir pieaudzis līdz gandrīz 200 miljoniem (10); |
D. |
tā kā pret dzimumu vērsts genocīds ir globāla problēma, kas aktuāla ne tikai Āzijā un Eiropā, bet arī Ziemeļamerikā, Āfrikā un Latīņamerikā; tā kā pret dzimumu vērsts genocīds notiek visur, grūtnieces, tīši vai pakļaujoties spiedienam, izlemj nedzemdēt meitenes, jo meitenes tiek uzskatītas par nastu sabiedrībai; |
E. |
tā kā Āzijā, jo īpaši Ķīnā, Indijā un Vjetnamā, ir sevišķi izkropļota dzimumu attiecība; tā kā 2012. gadā Ķīnā uz katrām 100 meitenēm dzima 113 zēni, bet Indijā un Vjetnamā uz katrām 100 meitenēm — 112 zēni (11); |
F. |
tā kā dažās Eiropas valstīs ir sevišķi izkropļota dzimumu attiecība, ņemot vērā, ka 2012. gadā Albānijā, Armēnijā, Azerbaidžānā un Gruzijā uz katrām 100 meitenēm piedzima 112 zēni (12); |
G. |
tā kā pret dzimumu vērsta genocīda prakse visbiežāk ir dziļi iesakņojusies tajās kultūrās, kurās tiek kultivēts uzskats, ka dēls ir vēlamāks, un dzimumu nevienlīdzība un kurās joprojām pastāv meitu diskriminācija un pret viņām vērsti stereotipi, un dažos gadījumos valstīs, kurās piemēro valdības piespiedu politiku; |
H. |
tā kā uzskats, ka dēls ir vēlamāks, ir dziļi iesakņojies un ir daļa no senām tradīcijām, kas ir saistītas ar tādiem jautājumiem kā īpašuma mantošana, novecojošo vecāku paļaušanās uz dēliem saistībā ar ekonomisku atbalstu un drošību, dzimtas uzvārda pārņemšanu un dzimtas turpināšanu un vēlmi izvairīties no tradicionāli augstajām meitas pūra izmaksām, lai nenonāktu finansiālās grūtībās; |
I. |
tā kā nepietiekamas sociālā nodrošinājuma sistēmas, shēmas un apdrošināšanas iespējas ģimenēm vairākās kultūrās var maldinoši novest pie uzskata, ka dēls ir vēlamāks, kā arī pie dzimuma atlases prakses; |
J. |
tā kā dzimuma atlases prakse negatīvi ietekmē dzimumu līdzsvaru sabiedrībā, noved pie izkropļotas iedzīvotāju dzimumu attiecības, kā arī tai ir ekonomiskas un sociālas sekas; tā kā dzimumu nelīdzsvarotība ar vīriešu pārsvaru ietekmē ilgtermiņa sociālo stabilitāti, tādējādi radot noziedzības līmeņa, neapmierinātības, vardarbības, nelegālās tirdzniecības, seksuālās verdzības, ekspluatācijas, prostitūcijas un izvarošanas gadījumu vispārēju pieaugumu; |
K. |
tā kā patriarhālā kultūra, kurā joprojām valda uzskats, ka dēls ir vēlamāks, ne tikai turpina kultivēt stereotipus, demokrātijas trūkumu un dzimumu nevienlīdzību, bet arī diskriminē sievietes, tādējādi radot šķēršļus, kas apgrūtina tām iespējas pilnībā saņemt vienlīdzīgu attieksmi un izmantot vienlīdzīgas iespējas visās dzīves jomās; |
L. |
tā kā dzimuma atlases prakses gadījumu skaits, augstāks mirstības rādītājs ļoti jaunu meiteņu vidū un zemāks skolas gaitu uzsākšanas rādītājs meiteņu vidū salīdzinājumā ar zēniem var liecināt, ka dažās sabiedrībās dominē uzskats, ka dēls ir vēlamāks, ir svarīgi izpētīt un noteikt, vai šāds fenomens ir saistīts ar citām demokrātijas trūkuma izpausmēm attiecībā pret sieviešu dzimuma bērniem, piemēram, apgrūtinātu piekļuvi uzturam, izglītībai, veselības aprūpei, higiēnas iespējām, drošam ūdenim, medicīniskajai aprūpei un sociālajai palīdzībai, lai rastu veidus šā trūkuma novēršanai; |
M. |
tā kā problēmu, kas saistīta ar sieviešu demogrāfisko iztrūkumu, vairākās valstīs nevar risināt, jo trūkst ticamu statistikas datu par dzimšanas un miršanas pārraudzību; |
N. |
tā kā pilnvērtīgu iespēju nodrošināšana sievietēm atbalstītu paradumu maiņu un sociālās pārmaiņas, kas nepieciešamas, lai izskaustu dzimuma atlases praksi ilgtermiņā; |
O. |
tā kā dzimuma atlases prakses izskaušana ir sarežģīts process, kurā nepieciešams savstarpēji saistītu pieeju un metožu kopums, ieskaitot īpašu apmācību medicīnas darbiniekiem attiecībā uz konsultāciju sniegšanu un dzimuma atlases prakses novēršanu ES un visā pasaulē; |
P. |
tā kā aizstāvība, politikas pasākumi un labas prakses piemēri, piemēram, kampaņa Care for Girls Ķīnā, kuras mērķis ir izpratnes veidošana par meiteņu vērtību, un shēma Balika Samriddhi Yojana Indijā, kurā tiek sniegti naudas stimuli nabadzīgu ģimeņu meiteņu izglītošanai, ir svarīgi, lai mainītu izturēšanos pret meitenēm un sievietēm; |
Q. |
tā kā ir atzinīgi vērtējams veiksmīgais Dienvidkorejas piemērs, jo šī valsts ir spējusi mainīt izteikti izkropļoto dzimumu attiecību jaundzimušo vidū, kas 1994. gadā bija 114 vīrieši uz katrām 100 sievietēm, bet 2010. gadā – 107 vīrieši uz katrām 100 sievietēm (13), |
1. |
uzsver, ka pret dzimumu vērsts genocīds joprojām ir uzskatāms par noziegumu un nopietnu cilvēktiesību pārkāpumu, tāpēc ir nepieciešami efektīvi veidi, kā risināt un izskaust visus galvenos cēloņus, kas izraisa patriarhālu kultūru veidošanos; |
2. |
uzstāj, ka visām dalībvalstīm un valdībām ir jāveicina un jāaizsargā cilvēktiesības un jānovērš diskriminācija kā rīcības pamatojums, lai izskaustu jebkāda veida diskrimināciju pret sievietēm; |
3. |
aicina valdības izstrādāt un piemērot pasākumus, kas veicina padziļinātas izmaiņas mentalitātē un attieksmē pret sievietēm, lai tādējādi cīnītos pret negatīviem uzskatiem un rīcību, kas izraisa vardarbību pret sievietēm; |
4. |
aicina valdības noteikt feminicīdu vai pret dzimumu vērstu genocīdu kā īpašu nozieguma kategoriju, kā arī izstrādāt un piemērot leģislatīvus pasākumus, lai gadījumos, kad ir uzsākta izmeklēšana feminicīda lietā, varētu tiesāt uzbrucējus un izdzīvojušajām personām nodrošināt atvieglotu piekļuvi veselības aprūpes un ilgtermiņa atbalsta pakalpojumiem; |
5. |
uzsver, ka jebkāds ģimenes vai sabiedrības spiediens uz sievietēm attiecībā uz aborta izdarīšanu dzimuma atlases mērķim saskaņā ar Eiropas Padomes Konvenciju par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu un Pekinas deklarāciju un rīcības platformu ir uzskatāms par fiziskās un psiholoģiskās vardarbības veidu; |
6. |
norāda, ka ir sarežģīti izskaust darbības, kas tiek veiktas, lai izvēlētos bērna dzimumu, un šajā procesā ir jāpiemēro virkne savstarpēji saistītu pieeju un metožu, sākot ar pētījumiem par šādu darbību pamatcēloņiem un kultūras un sociāli ekonomiskajiem faktoriem, kas vērojami valstīs, kurās priekšroka tiek dota dēliem/vīriešu dzimuma pārstāvjiem, un beidzot ar kampaņām, kas veltītas meiteņu un sieviešu tiesību un statusa jautājumiem, un tiesību aktu un regulējuma ieviešanu; uzskata, ka, plašāk raugoties, vienīgais ilgtspējīgais veids, kā novērst to, ka joprojām notiek bērna dzimuma atlase, ir veicināt abu dzimumu līdzvērtību ikvienas valsts sabiedrībā; |
7. |
uzsver, ka ir jāveicina rūpīga zinātniskā izpēte par dzimuma atlases prakses cēloņiem ar mērķi veicināt tādu dažādu valstu paražu un tradīciju izpēti, kas var novest pie dzimuma atlases un dzimuma atlases radītām ilgtermiņa sociālajām sekām, un aicina Komisiju veicināt šo izpēti; |
8. |
prasa rūpīgi izanalizēt finansiālus un ekonomiskus iemeslus, uz kuriem pamatojoties tiek veikta bērna dzimuma atlase; turklāt aicina valdības aktīvi novērst šādus slogus, kas gulstas uz ģimenēm un kas var izraisīt vīriešu skaita pārsvaru sabiedrībā; |
9. |
uzsver – lai nodrošinātu ilgtspējīgu un visaptverošu šā jautājuma risinājumu, saglabājot dzimumu līdztiesību un sekmējot pilsoniskās sabiedrības aktīvu līdzdalību, ir svarīgi izstrādāt tiesību aktus pret bērnu dzimuma atlasi, veidojot tiesību aktu kopumu sociālās aizsardzības jomā sievietēm, nodrošinot labāku spēkā esošā regulējuma īstenošanas pārraudzību un pievēršot lielāku uzmanību šīs parādības iemesliem, kas saistīti ar kultūru vai sociāli ekonomisko situāciju; |
10. |
aicina valdības izskaust demokrātijas trūkumu un nepilnības tiesību aktos, apkarot joprojām pastāvošos šķēršļus, kas rada diskrimināciju pret sieviešu dzimuma bērniem, nodrošināt mantošanas tiesības sievietēm, piemērot valstu tiesību aktus, kas nodrošina sieviešu un vīriešu vienlīdzību likuma priekšā visās dzīves jomās, un nodrošināt meiteņu un sieviešu emancipāciju ekonomikā, izglītībā un politikā; |
11. |
aicina Komisiju ārējo attiecību, humānās palīdzības un dzimumu līdztiesības veicināšanas ietvaros atbalstīt un veicināt visu veidu iniciatīvas, kuru mērķis ir veicināt izpratnes veidošanos par diskrimināciju dzimumu līdztiesības jomā, ietverot genocīdu, kas vērsts pret dzimumu, un atrast efektīvus veidus tā apkarošanai, izstrādājot pamatnostādnes, sniedzot palīdzību, veidojot attiecīgu politiku un sniedzot pienācīgu finansējumu; |
12. |
norāda, ka, nesniedzot sievietēm un meitenēm iespējas, kā arī necenšoties mainīt sociālās normas un struktūras, tiek radītas nopietnas juridiskas, ētiskas, veselības un cilvēktiesību problēmas un iespējami smagas ilgtermiņa sekas, kas kaitē attiecīgajām sabiedrībām; |
13. |
uzsver, ka saskaņā ar vairāku pētījumu datiem dzimumu nelīdzsvarotība varētu novest pie tā, ka pieaug cilvēku tirdzniecība laulību vai seksuālās izmantošanas nolūkos, vardarbība pret sievietēm, bērnu laulības, pārāk agras un piespiedu laulības, kā arī HIV/AIDS un citu seksuāli transmisīvo slimību izplatība; uzsver, ka tādējādi dzimumu nelīdzsvarotība apdraud sabiedrības stabilitāti un drošību, un tādēļ aicina padziļināti izvērtēt to, kādas sekas šis strauji pieaugošais vīriešu pārsvars var radīt veselībai, ekonomikai un drošībai; |
14. |
atbalsta attiecīgas reformas, turpmāku dzimumu līdztiesības un nediskriminējošu tiesību aktu pārraudzību un efektīvu īstenošanu, jo īpaši valstīs ar zemiem vai vidējiem ienākumiem un pārejas valstīs; |
15. |
aicina Komisiju aktīvi strādāt, lai novērstu dzimuma atlasi, kuras pamatā ir ar dzimumu saistīti aizspriedumi, nevis nosakot ierobežojumus attiecībā uz reproduktīvās veselības pakalpojumu un tehnoloģiju pieejamību, bet veicinot to atbildīgu izmantošanu, izstrādāt un nostiprināt pamatnostādnes, nodrošināt medicīnas darbinieku īpašu apmācību attiecībā uz konsultāciju sniegšanu par dzimuma atlases praksi un tās novēršanu, izņemot atsevišķus gadījumus, kad tā ir pamatota saistībā ar dzimuma ceļā pārmantotām ģenētiskām slimībām, un novērst tādu tehnoloģiju izmantošanu un popularizēšanu, kas paredzētas dzimuma atlases un/vai peļņas gūšanas mērķiem; |
16. |
uzsver, ka tiesību aktiem, ar kuriem pārvalda vai ierobežo dzimuma atlasi, jāaizsargā sieviešu tiesības uz piekļuvi likumīgām seksuālās un reproduktīvās veselības tehnoloģijām un pakalpojumiem bez laulātā atļaujas, ka jānodrošina tiesību aktu efektīva īstenošana un ka personām, kuras pārkāpj tiesību aktus, tiek piemērotas attiecīgas sankcijas; |
17. |
mudina valdības un mediķus ciešāk iesaistīties un sadarboties un prasa noteikt stingrākas pamatnostādnes attiecībā uz klīniku un slimnīcu pašregulēšanu kā aktīvu pasākumu, lai novērstu, ka dzimuma atlase tiek veikta kā darbība, kuras mērķis ir finansiāla labuma gūšana; |
18. |
aicina Komisiju un dalībvalstis noteikt slimnīcas Eiropā, kas veic ar dzimuma atlasi saistītus abortus, nodrošināt statistiku par šādu praksi un izstrādāt paraugpraksi to novēršanai; |
19. |
atzīst, ka sieviešu un meiteņu tiesību nodrošināšana un veicināšana, piedāvājot viņām vienlīdzīgas iespējas, jo īpaši izglītības un nodarbinātības jomā, ir svarīga, lai cīnītos pret dzimumu aizspriedumiem un nodrošinātu tādas sabiedrības veidošanu, kurā vīriešu un sieviešu līdztiesības principa ievērošana ir realitāte; uzsver – lai mēģinātu izskaust bērnu dzimuma atlasi, sākot ar abortiem un beidzot ar bērnu slepkavībām, sasniegtu vispārēju ekonomisko izaugsmi jaunattīstības valstīs un samazinātu nabadzību, ir ļoti būtiski uzlabot izglītības līmeni, nodarbinātības iespējas un integrētu veselības aprūpi, tai skaitā sieviešu seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumus; uzsver, ka iespēju sniegšana sievietēm un vīriešu iesaistīšana ir svarīgi elementi, kas vajadzīgi, lai cīnītos pret dzimumu nelīdztiesību un veicinātu bērnu dzimuma atlases izskaušanai nepieciešamās uzvedības un sabiedrības izmaiņas; |
20. |
šajā saistībā aicina Komisiju veicināt tādas izglītības un sociālas vides izveidi, kurā pret abiem dzimumiem būtu vienlīdzīga cieņa un attieksme un kurā abi dzimumi saņem atzinību par to spējām un potenciālu bez stereotipiem un diskriminācijas, vienlaikus nostiprinot dzimumu līdztiesību, vienlīdzīgas iespējas un vienlīdzīgu līdzdalību; |
21. |
aicina Komisiju un mudina attiecīgās starptautiskās organizācijas atbalstīt izglītības programmas, kas ir vērstas uz sieviešu emancipāciju un veicina viņu pašcieņas veidošanos, zināšanu ieguvi, lēmumu pieņemšanas spējas un atbildības uzņemšanos par savu dzīvi, veselību un nodarbinātību, kā arī dod iespēju tām dzīvot finansiāli neatkarīgu dzīvi; |
22. |
aicina Komisiju, EĀDD un trešo valstu valdības izstrādāt informēšanas un sabiedrības izpratnes veidošanas kampaņas, lai popularizētu vīriešu un sieviešu līdztiesības principu un informētu iedzīvotājus par abu pāra pušu cilvēktiesību savstarpējo ievērošanu, jo īpaši attiecībā uz piekļuvi īpašumtiesībām, darba tiesībām, atbilstīgai veselības aprūpei, tiesai un izglītībai; |
23. |
atgādina par Tūkstošgades attīstības mērķiem (TAM) un uzsver, ka piekļuve izglītībai un veselības aprūpei, ietverot seksuālo un reproduktīvo veselību un tiesības, ir cilvēka pamattiesības; uzsver, ka dialogos un ziņojumos par TAM un citos starptautiskos pieredzes apmaiņas forumos jāizdara īpaša un konkrēta atsauce uz problēmām, kas saistītas ar genocīdu, kurš vērsts pret dzimumu, un dzimuma atlasi; |
24. |
uzsver, ka sieviešu iespējas īstenot tiesības nenoliedzami ir atkarīgas no lēmumiem, ko viņas pašas pieņem neatkarīgi no dzīvesbiedra, tādēļ ir svarīgi nodrošināt sievietēm piekļuvi izglītībai, darbam, veselības aprūpei, kā arī kontracepcijas un bankas konta vienkāršu pieejamību bez cita cilvēka atļaujas; |
25. |
aicina partnervalstu valdības samazināt veselības aprūpes izmaksas bērnu, jo īpaši meiteņu, ārstēšanai, jo viņas dažkārt iet bojā sliktas vai nepietiekamas aprūpes dēļ; |
26. |
aicina valdības uzlabot sieviešu piekļuvi veselības aprūpei, jo īpaši pirmsdzemdību un pēcdzemdību aprūpei, izglītībai, lauksaimniecībai, kredītiem un mikrokredītiem, saimnieciskās darbības iespējām un īpašumam; |
27. |
aicina pievērst īpašu uzmanību tam, lai jaunattīstības valstīs tiktu izveidoti solidaritāti veicinoši apstākļi, cita starpā izveidojot pensiju fondus, lai samazinātu ekonomisko slogu, kas gulstas uz ģimenēm un indivīdiem, tādējādi samazinot to paļaušanos uz vīriešu dzimuma bērniem un lielāku labvēlību pret tiem; |
28. |
norāda, ka dzimuma atlases prakse joprojām tiek īstenota pat pārtikušos reģionos ar izglītotiem iedzīvotājiem; |
29. |
mudina izstrādāt sieviešu un ģimeņu atbalsta mehānismus, ar kuriem varētu sniegt informāciju un konsultācijas sievietēm par briesmām un kaitējumu, ko nodara dzimuma atlases prakse, kā arī nodrošināt padomu sniegšanu to sieviešu atbalstam, uz kurām, iespējams, tiek izdarīts spiediens attiecībā uz sieviešu dzimuma augļa likvidāciju; |
30. |
mudina pilsoniskās sabiedrības un valsts organizācijas kopīgi rīkoties, lai veicinātu informēšanas un sabiedrības izpratnes veidošanas kampaņas par negatīvajām sekām, ko uz māti atstāj dzimuma atlases prakse; |
31. |
aicina Komisiju sniegt tehnisku un finansiālu atbalstu inovatīvām darbībām un izglītības programmām, kuru mērķis ir veicināt debates un izpratni par zēnu un meiteņu vienādu vērtību, izmantojot visus pieejamos plašsaziņas līdzekļus un sociālos tīklus, orientējoties uz jauniešiem, reliģiskajiem un garīgajiem līderiem, skolotājiem, kopienu vadītājiem un citām ietekmīgām personām, kā arī iesaistot minētās personas, lai attiecīgajā sabiedrībā censtos mainīt kultūrā pastāvošos uzskatus par dzimumu līdztiesību un uzsvērt vajadzību nepieļaut diskrimināciju; |
32. |
aicina ES visās partnerībās un apspriedēs ar jaunattīstības valstīm iekļaut dzimumu jautājumiem veltītu spēcīgu komponentu un koncentrēšanos uz sieviešu iespēju palielināšanu, kā prasīts Eiropas konsensā par attīstību; turklāt uzskata, ka ir nepieciešams integrēt dzimumu līdztiesības aspektu visos budžeta atbalsta posmos, cita starpā veicinot dialogu ar sieviešu apvienībām jaunattīstības valstīs un nosakot pa dzimumiem dalītus rādītājus; |
33. |
aicina attiecīgo valstu iestādes uzlabot uzraudzību un statistikas datu vākšanu par dzimumu attiecību un rīkoties, lai risinātu iespējamo līdzsvara trūkumu; šajā sakarībā aicina veidot ciešāku sadarbību starp ES, ANO aģentūrām un citiem starptautiskajiem partneriem un partnervalstu valdībām; |
34. |
aicina Komisiju un visas attiecīgās ieinteresētās personas īstenot nepieciešamos tiesiskos pasākumus vai citus pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu, ka par krimināli sodāmiem tiktu atzīti piespiedu aborti un ar dzimuma atlasi saistīta ķirurģiskā iejaukšanās, kas tiek veikta ar mērķi pārtraukt grūtniecību bez iesaistītās sievietes iepriekšējas un informētas piekrišanas vai izpratnes par procedūru; |
35. |
aicina valdības un visas ieinteresētās personas nodrošināt, ka tiesību akti, kas attiecas uz dzimuma atlasi, tiek efektīvi īstenoti un ka personām, kuras pārkāpj tiesību aktus, tiek piemērotas attiecīgas sankcijas; |
36. |
aicina Komisiju uzlabot sadarbību ar citām starptautiskajām organizācijām un struktūrām, piemēram, ANO, PVO, UNICEF, OHCHR, UNFPA un UN Women, lai novērstu dzimuma atlases praksi un apkarotu tās cēloņus visās valstīs, un veidot tīklus ar valdībām, parlamentiem, dažādām ieinteresētajām personām, plašsaziņas līdzekļiem, nevalstiskajām organizācijām, sieviešu organizācijām un citām kopienas struktūrām, lai palielinātu izpratni par genocīdu, kas vērsts pret dzimumu, kā arī tā novēršanas iespējām; |
37. |
aicina Komisiju un EĀDD sadarboties ar iepriekš minētajām starptautiskajām organizācijām, lai novērstu dzimuma atlases praksi un apkarotu tās cēloņus visās valstīs, un veidot tīklus ar valdībām, parlamentiem, dažādām ieinteresētajām personām, plašsaziņas līdzekļiem, nevalstiskajām organizācijām, sieviešu organizācijām un citām kopienas struktūrām, lai palielinātu izpratni par genocīdu, kas vērsts pret dzimumu, kā arī tā novēršanas iespējām; |
38. |
aicina Komisiju un EĀDD, apspriežot humānās palīdzības paketes, jautājuma risināšanu par pret dzimumu vērstu genocīdu noteikt par prioritāti attiecīgajām trešām valstīm, prasot, lai tās apņemas pret dzimumu vērsta genocīda apkarošanai piešķirt prioritāti, palielināt informētību šajā jautājumā un uzstāt uz šāda genocīda novēršanu; |
39. |
aicina ES un tās partnervalstis ar attīstības sadarbības palīdzību uzlabot uzraudzību un datu vākšanu jaundzimušo dzimumu attiecības rādītāju jomā un nekavējoties rīkoties, lai novērstu iespējamo nelīdzsvarotību; uzsver, ka arī cilvēktiesību klauzulas, kas saistītas ar dzimumu diskrimināciju, vajadzētu ietvert starptautiskajos tirdzniecības un sadarbības nolīgumos; |
40. |
aicina Eiropas Savienību nodrošināt uz tiesībām balstītu pieeju, kas ietver visas cilvēktiesības, un iekļaut lielākas uzmanības pievēršanu sieviešu un meiteņu tiesību, tostarp to seksuālo un reproduktīvo tiesību un dzimumu līdztiesības, veicināšanai, ievērošanai un izpildei kā priekšnosacījumam pret dzimumu vērsta genocīda apkarošanai attīstības politikas darba kārtībā laikposmam pēc 2015. gada kā vienu no galvenajiem jautājumiem; |
41. |
apgalvo, ka, īstenojot Kairas Starptautiskajā konferencē par iedzīvotājiem un attīstību noteikto ietekmēšanas vai piespiešanas konkrēto aizliegumu seksuālās un reproduktīvās veselības jomā, kā arī juridiski saistošus starptautiskos cilvēktiesību instrumentus, acquis communautaire un Savienības politikas kompetences jomas šajā jautājumā, Savienības palīdzību nedrīkstētu sniegt nevienai iestādei, organizācijai vai programmai, kas atbalsta un veicina tādas darbības vai iesaistās tādu darbību pārvaldībā, kuras saistītas ar tādiem cilvēktiesību pārkāpumiem kā piespiedu aborti, sieviešu un vīriešu piespiedu sterilizācija vai augļa dzimuma noteikšana, lai veiktu prenatālo dzimuma atlasi vai jaundzimušo nogalināšanu; |
42. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām. |
(1) OV C 59, 23.2.2001., 258. lpp.
(2) OV C 320 E, 15.12.2005., 247. lpp.
(3) OV C 348 E, 21.12.2010., 11. lpp.
(4) OV C 66 E, 20.3.2009., 57. lpp.
(5) OV C 169 E, 15.6.2012., 81. lpp.
(6) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0503.
(7) OV C 227 E, 4.9.2008., 140. lpp.
(8) Eiropas Parlaments 2007. gada 11. oktobrī pieņēma rezolūciju par sieviešu slepkavībām (feminicīdu) Meksikā un Centrālamerikā un Eiropas Savienības (ES) lomu to apkarošanā. Parlaments tā jaunākajā 2010. gada decembrī pieņemtajā gada ziņojumā par cilvēktiesībām pasaulē atkārtoti nosodīja feminicīdu. Feminicīds ir minēts arī Eiropas Savienības Padomes 2008. gada decembrī pieņemtajās pamatnostādnes par vardarbību pret sievietēm. ES prezidentvalsts 2009. gada aprīlī sniedza paziņojumu, kurā atzinīgi novērtēja Amerikas Cilvēktiesību tiesas (IACtHR) sākto lietas izskatīšanu, savukārt ES augstā pārstāve Catherine Ashton 2010. gada jūnijā nāca klajā ar ES vārdā sniegtu deklarāciju, kurā pauda bažas par feminicīdu Latīņamerikā un nosodīja visus ar dzimumu saistītas vardarbības veidus un zemisko feminicīda noziegumu”, un atzinīgi novērtēja IACtHR spriedumu.
(9) Amartya Sen, “More Than 100 Million Women Are Missing”, The New York Review of Books, 37. sēj., Nr. 20, (1990. gada 20. decembris), pieejams: http://www.nybooks.com/articles/3408
(10) ANO faktu lapa: “2007. gada Starptautiskā sieviešu diena”, pieejama http://www.un.org/events/women/iwd/2007/factsfigures.shtml
(11) Pasaules karte, kurā attēlota jaundzimušo dzimumu attiecība: http://en.worldstat.info/World/List_of_countries_by_Sex_ratio_at_birth
(12) http://en.worldstat.info/World/List_of_countries_by_Sex_ratio_at_birth
(13) UNFPA, Report of the International Workshop on Skewed Sex Ratios at Birth: Addressing the Issue and the Way Forward, 2011. gada oktobris.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/29 |
P7_TA(2013)0401
Reģionālo un vietējo pašvaldības iestāžu budžeta ierobežojumu ietekme uz ES struktūrfondu izdevumiem dalībvalstīs
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par reģionālo un vietējo pašvaldības iestāžu budžeta ierobežojumu ietekmi uz ES struktūrfondu izdevumiem dalībvalstīs (2013/2042(INI))
(2016/C 181/05)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā 2012. gada 28. un 29. jūnija Eiropadomes secinājumus (1), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 14. un 15. marta Eiropadomes secinājumus (2), |
— |
ņemot vērā pašlaik notiekošās iestāžu sarunas par kohēzijas politikas nākotni un daudzgadu finanšu shēmu, |
— |
ņemot vērā Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulu (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 20. novembra rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par Eiropadomes, Eiropas Komisijas, Eiropas Centrālās bankas un Eurogrupas priekšsēdētāju ziņojumu “Virzība uz patiesu ekonomikas un monetāro savienību” (3), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 23. jūnija rezolūciju par Eiropas pilsētvides attīstības plānu un tā nākotni saistībā ar kohēzijas politiku (4), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 12. marta nostāju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu pārraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (5), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 12. marta nostāju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kuras apdraud finansiālās stabilitātes grūtības (6), |
— |
ņemot vērā 2009. gada 11. marta rezolūciju par kohēzijas politiku: ieguldījums reālajā ekonomikā (7), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 13. marta rezolūciju par Eiropadomes 2013. gada 7. un 8. februāra secinājumiem attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu (8), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2013. gada 6. marta atzinuma projektu “Sinerģija starp privātā sektora ieguldījumiem un publisko finansējumu vietējā un reģionālajā līmenī – partnerība ekonomikas izaugsmei un labklājībai”, |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2013. gada 1. februāra atzinumu “ES, valstu un pašvaldību budžetu savstarpējās sinerģijas padziļināšana”, |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2012. gada atgādinājumu “Budžeta taupības ietekme uz vietējām finansēm un ieguldījumiem”, |
— |
ņemot vērā Eiropas Investīciju bankas 2012. gada 14. decembra ziņojumu “2008.–2009. gada lejupslīdes ietekme uz ES reģionālo konverģenci” (9), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada decembra īpašo pētījumu “ES publisko izdevumu kvalitāte” (10), |
— |
ņemot vērā SVF 2012. gada oktobra pārskata ziņojumu par pasaules ekonomiku; |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumus (A7-0269/2013), |
A. |
tā kā pasaules ekonomikas un finanšu krīze vājināja ES sociālo, ekonomisko un teritoriālo kohēziju, izraisot lielāku bezdarbu, mazinot IKP un palielinot reģionālās atšķirības un budžeta deficītu valsts, reģionu un vietējā līmenī; |
B. |
tā kā krīzes norises laiks un tās smagums ES reģionos bija lielā mērā atšķirīgs, pastiprinot iepriekšējās strukturālās nepilnības un izraisot nopietnu lejupslīdi IKP izaugsmē, rekordaugstus bezdarba rādītājus, visneaizsargātāko sabiedrības kategoriju nonākšanu nopietnā trūkumā un uzņēmējdarbības klimata pasliktināšanos, kā arī mazinot patērētāju uzticību; |
C. |
tā kā bankas un finanšu tirgi arvien negribīgāk piešķir aizdevumus, jo valstu un vietējo pašvaldību nosacītā kredītspēja ir samazinājusies; |
D. |
tā kā fiskālais pakts ir izrādījies nederīgs saskarē ar krīzes problēmām un tiek plānots izaugsmes pakts, kas ļautu veikt būtiskus ieguldījumus Kopienas mērogā kā visdzīvotspējīgākais risinājums, jo pašlaik valda vienota izpratne par to, ka fiskālā taupība un budžeta samazinājumi bez ieguldījumiem neatjaunina ekonomiku un neradīs labvēlīgus nosacījumus darbavietu radīšanai un ekonomikas izaugsmei; |
E. |
tā kā Eiropas struktūrfondi un investīciju fondi ir paredzēti ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas veicināšanai visā ES, samazinot reģionālās atšķirības, ar ienesīgu ieguldījumu palīdzību veicinot konverģenci un stimulējot attīstību, nodarbinātību un sociālo progresu; |
F. |
tā kā Eiropas struktūrfondi un investīciju fondi vienlīdz ir arī līdzekļi, kas paredzēti gudras, iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes un konkurētspējas atbalstam un tādējādi pozitīvai ietekmei uz deficīta attiecības pret IKP saucēju; |
G. |
tā kā visas publisko finanšu sistēmas sabrukums, ko radīja valsts parādu krīze, izraisīja plašu taupības politikas izplatīšanos, tā kā tās ietekme uz vietējām finansēm ir bijusi graujoša, liekot vairākas budžeta pozīcijas samazināt vai ierobežot un nopietni apdraudot valsts, reģionālo un vietējo pašvaldības iestāžu spējas finansēt/līdzfinansēt ienesīgus ieguldījumus; |
H. |
tā kā tikai dažas valstis turpināja atbalstīt vietējos ieguldījumus, bet pārējās, saskaroties ar valsts parādu krīzi, nolēma iesaldēt vai samazināt finanšu atbalstu vietējo pašvaldības iestāžu ieguldījumiem, pastiprinot tendenci centralizēt vai ieviest iekšējās stabilitātes pakta noteikumus, kas paredz stingri samazinātus ieguldījumus; |
I. |
tā kā ievērojami budžeta samazinājumi nozīmīgās jomās un nozarēs ir viena no galvenajām problēmām, ar ko pašlaik saskaras vietējās un reģionālās iestādes; |
J. |
tā kā vietējās pašvaldības ir galvenie reģionālās attīstības dalībnieki – tās pārstāv 60 % publiskā ieguldījuma un 38 % konsolidēto valdības tēriņu “ekonomikas vajadzībām”, tādējādi ietverot lielāko daļu izdevumu, kas var ietekmēt reģionālo attīstību, piemēram, izdevumus komerciālajai vai darbaspēka jomai, lauksaimniecībai, transportam vai pētniecībai un izstrādei; |
K. |
tā kā Eiropas Savienībā divās no katrām trim valstīm ieguldījumi ir bijuši pielāgojamais mainīgais, daļēji to centienu dēļ, kas 2009. gadā tika veltīti krīzes apkarošanai, tā kā salīdzinājumā ar 2010. gadu 2011. gadā tiešie ieguldījumi 27 dalībvalstīs samazinājās un 2011. gadā desmit dalībvalstīs (Austrijā, Latvijā, Čehijā, Slovākijā, Bulgārijā, Grieķijā, Portugālē, Ungārijā un Spānijā) tie samazinājās par vairāk nekā 10 %; tā kā ieguldījumu samazināšanās, kas sākās 2010. gadā (centrālo valdību ieguldījumi subsīdijās samazinājās par -8,7 %), turpinās un šķiet, ka iestājas negatīvs spirāles efekts; |
L. |
tā kā vietējo pašvaldību parādu līmenis ir daudz zemāks par valsts līmeņa dalībnieku parāda līmeni; |
M. |
tā kā vietējo pašvaldību iestādēm ir uzdots iesaistīties konsolidācijas centienos un samazināt savu deficītu un parādus, bet vienlaikus ir pasliktinājušies aizņēmuma nosacījumi finansiāli vājākām vietējām pašvaldībām; |
N. |
tā kā publiskajiem ieguldījumiem ir svarīga nozīme sociālās iekļaušanas jomā un tie ir būtiski nepieciešami daudzās izšķirīgi svarīgās ES ekonomikas nozarēs, piemēram, darba tirgū, infrastruktūrā, pētniecībā un inovācijās, un MVU; |
O. |
tā kā pēc pieaugošas konverģences perioda ES laikposmā no 2000. līdz 2007. gadam konverģence būtiski palēninājās lejupslīdes laikā, tā kā visvairāk tika skarti reģioni, kuros bija ilgtspējības ziņā negatīvi un spekulatīvi ieguldījumi, kā arī tie, kuros bija spēcīgas eksporta ražošanas nozares; |
P. |
tā kā Savienības struktūrfondu apgūšanas mehānisms ļauj Komisijai vienīgi atlīdzināt starpposma maksājumus, par pamatu ņemot izdevumu deklarācijas par dalībvalstīs jau izmaksātiem līdzekļiem; |
Q. |
tā kā ES-27 struktūrfondu valsts publiskais līdzfinansējums 2007.–2013. gada plānošanas periodā ir palielinājies gandrīz līdz EUR 132 miljardiem un tā kā šāds apjoms ir priekšnoteikums šo fondu parastai apgūšanai, kā arī ieguldījumu kvalitātei, palielinot neatkarību un atbildību ES fondu izmantošanā; |
R. |
tā kā ar kohēzijas politiku atbalstīto programmu publisko līdzfinansēšanu var apdraudēt elastības trūkums Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) piemērošanā, kas ierobežo kohēzijas politikas ieguldījumu konkurētspējas uzlabošanā un pašreizējās krīzes pārvarēšanā. |
Vispārīgi apsvērumi
1. |
ar lielām bažām konstatē skaidro reģionālās nevienlīdzības palielināšanās tendenci mūsdienu ES ar daudziem samērā nabadzīgiem reģioniem jaunajās dalībvalstīs un Dienvideiropā un lielākoties bagātiem reģioniem Centrāleiropā un Ziemeļeiropā, un pat dalībvalstīs un to reģionos; šajā sakarībā uzsver, ka kohēzijas politika ir viens no galvenajiem ieguldījumu instrumentiem ES konverģences un ilgtspējīgas attīstības jomā; |
2. |
uzsver, ka vietēja saimnieciska darbība ir nozīmīgs faktors kopienu atlabšanā un ka tam ir liela nozīme pašreizējā krīzes situācijā; šajā sakarībā uzsver sociālās ekonomikas saimniecisko un sociālo ietekmi uz sociālās kohēzijas uzlabošanu vietējā līmenī; aicina dalībvalstis nodrošināt sociālās ekonomikas finansēšanas iespējas 2014.–2020. gadam paredzētajos struktūrfondos; |
3. |
atkārtoti uzsver kohēzijas politikas kā Savienības galvenā ieguldījumu instrumenta vadošo nozīmi krīzes apkarošanā, nevienlīdzības ierobežošanā un ES un tās reģionu ilgtspējīgas izaugsmes veicināšanā; uzsver Eiropas Sociālā fonda (ESF) īpašo lomu sociālu ieguldījumu atbalstīšanā un stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanā, it īpaši veicinot augstu ilgtspējīgas nodarbinātības un darba ražīguma līmeni un vienlaikus efektīvi cīnoties pret nabadzību un sociālo atstumtību un veicinot sociālo kohēziju; tādēļ uzsver, ka, risinot sarunas par DFS, ir svarīgi nodrošināt pietiekamus budžeta noteikumus struktūrfondiem un ieguldījumu fondiem, jo īpaši atzīmējot, ka tie nodrošina lielāko daļu ieguldījumu tādās jomās kā nodarbinātība, inovācijas, ilgtspējīga attīstība, zemas oglekļa emisijas ekonomiks un atbalsts MVU; |
4. |
norāda, ka kohēzijas politika ir pierādījusi noturību krīzes apstākļos, pielāgojot savas programmas un finansēšanas instrumentus un tādējādi nodrošinot lielāku elastību, un sniedzot izšķirīgu devumu jomās, kurās ieguldījumi ir vajadzīgi ekonomikas modernizācijai un uzlabotai konkurētspējai, lai samazinātu ģeogrāfisko apstākļu izraisītas atšķirības; |
ES reģionu finansēšanas spēja un sinerģija reģionu, valstu un ES līmenī
5. |
uzsver vairāku vietējo pašvaldību iestāžu nozīmi budžeta līdzsvara atgūšanā, uzturot publisko ieguldījumu līmeni un līdzfinansējot jaunus projektus, kā arī nodrošinot sviras efektu, jo īpaši situācijā, kad privāto ieguldījumu līmenis ir zems; uzsver to, ka lejupslīdes un vājas izaugsmes posmā ilgstpējīgs publiskais iepirkums un spēja piešķirt līdzfinansējumu un uzņemties saistības par ieguldījumiem ir būtiski, lai saglabātu izaugsmes potenciālu; |
6. |
pauž bažas par to, ka ieilgušie taupības pasākumi un stingrā ekonomikas pārvaldība, kas tika īstenota 2011. un 2012. gadā, radot lielāku spiedienu uz publisko budžetu un tā samazinājumu, var ierobežot vietējās politikas pasākumu, kas vērsti uz “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu, apjomu; |
7. |
uzsver vajadzību atjaunot un uzlabot vietējo pašvaldību finansiālo spēju garantēt pietiekamu tehnisko atbalstu, jo īpaši īstenojot vietējā līmenī vadītus, sarežģītus un kopīgus projektus, lai nodrošinātu publiskos ieguldījumus programmām un projektiem, kuru mērķis ir palielināt ilgtspējīgu izaugsmi, apkarot sociālo atstumtību, atjaunot sociālo struktūru, sniegt pienācīgus sabiedriskos un veselības pakalpojumus un nodrošināt darbavietas, jo īpaši reģionālā un vietējā līmenī; norāda, ka uz īpašo papildu piešķīrumu attālākajiem reģioniem nevajadzētu attiecināt nelielu skaitu prioritāšu un to izmantot, lai kompensētu papildu izmaksas, kas saistītas ar LESD 349. pantā minētajām īpatnībām un grūtībām, ar kurām saskaras attālākie reģioni; turklāt norāda, ka īpašo papildu piešķīrumu drīkst arī izmantot, lai palīdzētu finansēt darbības atbalstu un izdevumus, ar ko sedz sabiedrisko pakalpojumu saistības un līgumus attālākajos reģionos; |
8. |
uzsver, ka ir vairāk jānostiprina vietējo un reģionālo iestāžu administratīvās spējas un jāpieliek pūles, lai samazinātu birokrātiju, kas skar arī šīs iestādes kā saņēmējas un ierobežo to spējas īstenot Eiropas Savienības finansētos projektus; |
9. |
aicina iestādes uzlabot spēkā esošos noteikumus, lai reģioni atsevišķās dalībvalstīs, kuras īpaši smagi skārusi finanšu krīze, varētu vēl vairāk uzlabot spēju apgūt strukturālos un kohēzijas fondus un tiktu novērsta paredzamā apropriāciju atcelšana lielā apjomā; |
10. |
prasa vēl vairāk vienkāršot noteikumus un palielināt elastību un pārredzamību struktūrfondu līdzekļu izlietojuma plānošanā un pārvaldībā, kas ļautu labāk īstenot projektus un ātrāk un atbilstošāk reaģēt uz sociālajām problēmām un apdraudējumiem; |
11. |
atzinīgi vērtē Komisijas 2012. gada pārskatu par Ekonomikas un monetārās savienības (EMS) publiskajām finansēm un jo īpaši nodaļu par fiskālo decentralizāciju ES, kurā uzsvērta fiskālās federācijas modeļa, kas paredz atbildību par nodokļu iekasēšanu un izdevumu pārvaldīšanu nodot vietējām pašvaldībām, pamatotība; aicina Komisiju nākamā gada paziņojumā par EMS publiskajām finansēm ietvert šādu nodaļu par vietējo pašvaldību publisko finanšu stāvokli un reformām; |
12. |
uzsver lielākas sinerģijas nepieciešamību starp valstu, vietējo pašvaldību un Eiropas publisko izdevumu budžetiem, skaidri nosakot dažādu budžeta iestāžu uzdevumus un atbildību ES, dalībvalsts un vietējās pašvaldības līmenī, tostarp skaidri nosakot un īsi izklāstot ES politikas un finansējuma intervences nozīmi un būtību, ievērojot maksājumu periodus, kas noteikti Maksājumu kavējumu direktīvā 2011/7/ES, ievērojot subsidiaritāti un vietējo un reģionālo pašvaldību iestāžu tiesības budžeta jomā (to nozīmi lēmumu pieņemšanā un pārbaudē), t. i., to demokrātisko pārskatatbildību kopienām, kas tās ievēlējušas, un nodrošinot katra pārvaldības līmeņa autonomiju prioritāšu un izdevumu noteikšanā; aicina Komisiju sniegt skaidru un konkrētu informāciju par to, kā būtu iespējams pastiprināt ES budžeta lomu ieguldījumu veicināšanā dažādos līmeņos; |
13. |
stingri atbalsta budžeta procesu lielāku pārredzamību un vienkāršošanu visos pārvaldības līmeņos (ietverot ES finansējuma avotu skaidru noteikšanu valsts un vietējo pašvaldību budžetos), kā arī datu pieejamības nodrošināšanu ES līmenī par ES finansēto programmu izdevumu profiliem reģionos (ciktāl tas ir iespējams), un skaidrojumus, kā prioritātes un finansējums ES, dalībvalstu un vietējo pašvaldību līmenī ir pielāgots apstiprinātajām ES līmeņa prioritātēm; |
14. |
uzsver, ka ir svarīgi pielāgoties pašreizējiem budžeta ierobežojumiem visā Eiropā, vienlaikus turpinot ieguldīt nākotnē; atgādina dalībvalstīm, ka uzdevums ir nevis tērēt vairāk, bet tērēt efektīvāk; |
15. |
atzinīgi vērtē to, ka finanšu instrumentu izmantošana kohēzijas politikā tiek paplašināta, ietverot visus tematiskos mērķus un visus Eiropas struktūrfondos un investīciju fondos ietilpstošos fondus; aicina Komisiju sagatavot detalizētu analīzi par izaugsmes ieguldījumu atbalstam paredzēto jauno finansēšanas avotu un līdzekļu, piemēram, vērtspapīru tirgus, riska dalīšanas instrumenta un inovatīvu finanšu instrumentu, izmantošanas iespējām; aicina Komisiju un Eiropas Investīciju banku (EIB) nākt klajā ar inovatīviem veidiem, kā finansēt vietējo un reģionālo pašvaldību ilgtermiņa ieguldījumus, tostarp piesaistot privāto kapitālu; uzsver EIB aizdevumu piešķiršanas shēmu īpaši būtisko nozīmi Eiropas nozīmes projektu finansēšanā un aicina nodrošināt labāku koordināciju un sinerģiju starp šīm shēmām un struktūrfondiem; |
16. |
uzsver iniciatīvas Jessica nozīmi, lai atbalstītu pilsētu ilgtspējīgu attīstību un ar finanšu inženierijas mehānismiem īstenotu pilsētu teritoriju atveseļošanu, un prasa pastiprināt šīs iniciatīvas izmantošanu turpmākajā plānošanas periodā; |
ES ekonomikas pārvaldība un ieguldījumi izaugsmei un darbavietām
17. |
uzsver ietekmi, ko vietējās un reģionālās pašvaldības iestādes varētu īstenot, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus gudras, ilgtspējības un iekļaujošas izaugsmes jomā; atgādina partnerattiecību nozīmi starp centrālajām iestādēm un reģionālajām un vietējām iestādēm, nosakot prioritātes un sniedzot vajadzīgo līdzfinansējumu programmu īstenošanai kā priekšnoteikumu, lai ar ierobežotiem resursiem sasniegtu maksimālu rezultātu, cenšoties īstenot šos mērķus; šajā sakarībā uzsver, cik svarīgs ir sabiedrības virzītai vietējai attīstībai paredzētais jaunais instruments, kas ļautu vietēja līmeņa rīcības grupām izstrādāt un īstenot vietēja līmeņa gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas stratēģijas; aicina dalībvalstis pašreizējā plānošanas procesā nodrošināt šādas iespējas, lai izmantotu vietēju rīcības grupu lielo potenciālu inovāciju jomā; uzsver reģionālo un vietējo pašvaldības iestāžu nozīmi un attiecīgā gadījumā sociālo partneru un citu attiecīgu partneru ietekmi struktūrfondu līdzekļu plānošanā, izlietošanā, uzraudzībā un izvērtēšanā, kā arī partnerattiecību nolīgumu sagatavošanā, kas nodrošinātu labāku saikni starp ES, valstu, reģionālajām un vietējām stratēģijām; |
18. |
uzskata, ka katrā jomā ir jākoncentrējas uz nelielu skaitu prioritāšu; tomēr uzsver, ka ir vajadzīga elastība, lai dalībvalstis un reģioni varētu visefektīvāk strādāt kopēju mērķu sasniegšanai, vienlaikus ņemot vērā teritoriālās, ekonomiskās un sociālās īpatnības; |
19. |
atkārtoti stingri iebilst pret makroekonomisku nosacījumu ieviešanu kohēzijas politikā 2014.–2020. gadam, ar ko tiktu sodīti jau tā krīzes novājinātie reģioni un sociālās grupas, atceļot tiem domātos maksājumus un tādējādi, iespējams, neproporcionāli ietekmējot vairākas dalībvalstis un jo īpaši reģionus to centienos līdzsvarot publisko budžetu, un kas vienīgi vājinātu finanšu grūtībās esošas valstis un kavētu solidaritātes centienus, kuri ir īpaši svarīgi, lai saglabātu makroekonomisko līdzsvaru Savienībā; turklāt uzskata, ka šādu sodu varētu neizprast Eiropas sabiedrība un ka tas varētu palielināt neizticēšanos brīdī, kad iedzīvotājus jau ir smagi skārusi krīze un taupības politikas ietekme; |
20. |
uzskata, ka publiskā finansējuma ierobežojumu laikā papildināmības princips būtu jāpārskata, lai nodrošinātu saskaņotu piemērošanu ar Eiropas ekonomikas pārvaldības shēmu, un aicina diskutēt par šo jautājumu sarunās par kohēzijas politiku pēc 2013. gada; |
21. |
pieņem zināšanai SVF nesenos konstatējumus, saskaņā ar kuriem taupības pasākumi vājina valstis, kurās tie tiek piemēroti mehāniski; uzskata, ka pasaules novājinātās ekonomikas kontekstā valsts budžeta ātra konsolidācija rada slogu uz īstermiņa atveseļošanos, samazinot nodokļu ieņēmumus un līdz ar to vēl vairāk padziļinot deficītu; piekrīt SVF, ka ir jāliek uzsvars uz līdzsvara atjaunošanu starp konsolidāciju un izaugsmi un ne tikai attiecībā uz publisko finanšu konsolidāciju; |
22. |
atzinīgi vērtē vairāku dalībvalstu iesniegto priekšlikumu sarunās par DFS ietvert kontu pārskatīšanas klauzulu 2015. un 2016. gadā, kas ļautu palielināt kārtējo budžetu īpaši būtisku jomu, piemēram, jauniešu nodarbinātības un MVU, labā; |
23. |
aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot visas elastības rezerves, ko nodrošina Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) preventīvie pasākumi, lai līdzsvarotu ienesīgu un ilgtspējīgu publisko ieguldījumu vajadzības ar fiskālās disciplīnas mērķiem; uzskata, ka tas būtu paveicams, neattiecinot Stabilitātes un izaugsmes pakta ierobežojumus uz kopējo struktūrfondu un Eiropas ieguldījumu valsts līdzfinansējuma līmeni vai arī, piemēram, aprēķinos saistībā ar paktu ņemot vērā valsts neto un nevis bruto pašfinansējuma vajadzības, t. i., nodokļu, ko piemēro faktiskajām izmaksām (īpaši ņemot vērā PVN), vajadzības, vai piemērojot atšķirīgu pielāgojumu diviem šo programmu finansējuma avotiem (Eiropas un valsts), ļaujot pilnībā izmantot Eiropas fondu līdzekļus programmas darbības pirmajos gados un pilnībā izmantot valsts avotu programmas darbības pēdējos gados, pieņemot, ka attiecīgā dalībvalsts tomēr panāks taustāmus rezultātus ar savu parādu līmeņa pārvaldības politiku; |
24. |
prasa Komisijai, lai publiskie izdevumi, ko saistībā ar struktūrfondu līdzfinansētajām programmām atbalsta dalībvalstis, netiktu ietverti strukturālajos, publiskajos vai asimilētajos izdevumos, kas tiek ņemti vērā partnerības nolīgumā Stabilitātes un izaugsmes pakta ievērošanas kontrolei tiktāl, cik tas attiecas uz pienākumu, kurš tieši izriet no papildināmības principa ievērošanas, kas ir īpaši būtisks princips kohēzijas politikā; tādēļ prasa, lai publiskie izdevumi saistībā ar struktūrfondu un investīciju fondu līdzfinansētu programmu īstenošanu tiktu pilnībā izslēgti no SIP strukturālā deficīta noteikšanas, jo tie ir izdevumi, kas paredzēti konkurētspējas, izaugsmes un darbavietu radīšanas atbalstam, jo īpaši jauniešiem paredzētu darbavietu izveidei; |
25. |
aicina Komisiju sniegt pārskatu par iespējamās rīcības apjomu pašreizējās ES fiskālās shēmas robežās, lai turpmāk pievērstos pašreizējo tēriņu un ieguldījumu nošķiršanas problēmai budžeta deficīta aprēķinos un tādējādi novērstu, ka publiskie ieguldījumi ar ilgtermiņa neto ieguvumiem tiek aprēķināti kā negatīvi; |
26. |
mudina Komisiju un dalībvalstis notiekošajās sarunās par Ekonomikas un monetārās savienības nākotni ņemt vērā visas elastības rezerves makroekonomikas pārvaldības shēmā, lai piesaistītu ienesīgus ieguldījumus, un jo īpaši jāpārvērtē ienesīgu publisko ieguldījumu nozīme Stabilitātes un izaugsmes pakta kontekstā, izslēdzot tos publiskos izdevumus, kas paredzēti struktūrfondu un investīciju fondu līdzfinansēto programmu īstenošanai ar izaugsmei labvēlīgu politiku, no budžeta uzraudzības noteikumiem Stabilitātes un izaugsmes paktā; |
o
o o
27. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) Skatīt http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131388.pdf.
(2) Skatīt http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/136151.pdf.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0430.
(4) OV C 390 E, 18.12.2012., 10. lpp.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0070.
(6) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0069.
(7) OV C 87 E, 1.4.2010., 113. lpp.
(8) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0078.
(9) Skatīt http://www.eib.org/infocentre/publications/all/econ-note-2012-regional-convergence.htm.
(10) Skatīt http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/occasional_paper/2012/pdf/ocp125_en.pdf.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/35 |
P7_TA(2013)0402
Visaptveroša ES zivsaimniecības stratēģija attiecībā uz Klusā okeāna reģionu
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par visaptverošu ES zivsaimniecības stratēģiju attiecībā uz Klusā okeāna reģionu (2012/2235(INI))
(2016/C 181/06)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD), |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvenciju, |
— |
ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas rezolūcijas par zivsaimniecību un jo īpaši Rezolūcijas Nr. 66/68 157. punktu par industrializēto valstu saistībām pret vismazāk attīstītajām valstīm un mazajām salu jaunattīstības valstīm, |
— |
ņemot vērā 1995. gada Nolīgumu par ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu saistībā ar transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību, |
— |
ņemot vērā ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (PLO) Starptautisko rīcības plānu zvejas kapacitātes pārvaldībai (IPOA–Capacity), ko PLO Padome apstiprināja 2000. gada novembrī, |
— |
ņemot vērā Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (NNN zveja) (1), |
— |
ņemot vērā FAO konferences 36. sesijā 2009. gada 22. novembrī apstiprināto FAO Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 22. novembra rezolūciju par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 21. marta Kopīgo paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Ceļā uz atjauninātu ES un Klusā okeāna valstu partnerību attīstības jomā” (3), |
— |
ņemot vērā Konvenciju par tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību Klusā okeāna rietumu un centrālajā daļā, kuras līgumslēdzēja puse ir ES kopš 2005. gada 25. janvāra saskaņā ar Padomes Lēmumu 2005/75/EK (4), |
— |
ņemot vērā Padomes 2006. gada 22. maija Lēmumu 2006/539/EK par Konvencijas Amerikas Tropisko tunzivju komisijas (IATTC) stiprināšanai, kas izveidota ar Amerikas Savienoto Valstu un Kostarikas Republikas 1949. gada Konvenciju, noslēgšanu Eiropas Kopienas vārdā (5), |
— |
ņemot vērā Konvenciju par tāljūras zvejas resursu saglabāšanu un pārvaldību Klusā okeāna dienvidu daļā (6), kura Eiropas Savienības vārdā apstiprināta saskaņā ar Padomes Lēmumu 2012/130/ES (7) un ar kuru izveido Klusā okeāna dienvidu daļas reģionālās zvejniecības pārvaldības organizāciju (SPRFMO), |
— |
ņemot vērā Padomes 2011. gada 15. februāra Lēmumu 2011/144/ES par partnerattiecību pagaidu nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Klusā okeāna valstīm, no otras puses (8), |
— |
ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (9) (Kotonū nolīgums), |
— |
ņemot vērā Padomes 2008. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 215/2008 par Finanšu regulu, ko piemēro 10. Eiropas Attīstības fondam (10), |
— |
ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par zveju Mikronēzijas Federatīvajās Valstīs (11), |
— |
ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Kiribati Republiku, no otras puses (12), |
— |
ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Zālamana Salām (13), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 15. novembra Lēmumu par to trešo valstu paziņošanu, kuras Komisija uzskata par tādām, kuras varētu tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (14), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0297/2013), |
A. |
tā kā, lai saskaņotu politiku attīstības jomā, tā ES politika, kas ietekmē zvejniecību Klusā okeāna reģiona ĀKK valstīs – t. i., zvejniecību, tirdzniecību un attīstības politiku —, ir jāīsteno tā, lai šī politika sekmētu ilgtspējīgas zivsaimniecības attīstības mērķu sasniegšanu, kurus ir izvirzījušas Klusā okeāna reģiona ĀKK valstis; tā kā šāda pieeja ir jāiekļauj nākamajā Kotonū nolīguma atjauninātajā redakcijā vai instrumentos, kas varētu sekot minētajam nolīgumam; |
B. |
tā kā Eiropas Savienībai ir jācenšas saskaņot politiku attīstības jomā, pamatojoties uz LESD 208. panta 1. punktu, ar kuru saskaņā “politikā, kas var iespaidot jaunattīstības valstis, Savienība ievēro mērķus, kas noteikti sadarbībai attīstības jomā”; |
C. |
tā kā Eiropas Savienība pēc Austrālijas ir otrā lielākā atbalsta sniedzēja šajā reģionā un piešķir atbalstu, izmantojot Eiropas Attīstības fondu (EAF), un tā kā, neraugoties uz to, ka zvejas resursi ir Klusā okeāna reģiona ĀKK valstu galvenais labklājības avots un vienīgais šo valstu kopīgais resurss, un lai gan Klusā okeāna rietumu un centrālās daļas valstis ir atkārtoti paudušas nolūku padarīt tunzivju zveju par šā reģiona sociālekonomiskās attīstības dzinējspēku, tikai 2,3 % no 10. EAF atbalsta ir paredzēti ar zvejniecību saistītām darbībām; |
D. |
tā kā pirms ar ES tiek risinātas sarunas par divpusējo un daudzpusējo tirdzniecības nolīgumu noslēgšanu būtu jāveic ietekmes novērtējums, jo īpaši attiecībā uz jūras dzīvo resursu saglabāšanu un šādu nolīgumu ietekmi uz vietējiem iedzīvotājiem; tā kā šādiem divpusējiem un daudzpusējiem nolīgumiem ir jābalstās uz attiecīgo ietekmes novērtējumu secinājumiem; |
E. |
tā kā pašreizējās sarunās par ekonomisko partnerattiecību nolīgumu (EPN) starp ES un ĀKK valstīm nolūkā pielāgot PTO noteikumiem vispārējo preferenču sistēmu, kas izriet no Kotonū nolīguma, zvejniecības produktiem ir izšķiroša nozīme gan attiecībā uz piekļuvi Eiropas tirgiem, gan resursiem, kā arī zvejniecības labas pārvaldības nodrošināšanā, lai panāktu ilgtspējīgu attīstību; |
F. |
apzinoties apdraudējumu, ko rada atkāpšanās no izcelsmes noteikumiem, kas paredzēti partnerattiecību pagaidu nolīgumam starp Eiropas Kopienu un Klusā okeāna valstīm pievienotā II protokola par izcelsmes noteikumiem 6. panta 6. punktā, un riskus, kas līdz ar to izriet no negodīgas konkurences Eiropas zvejniecības produktu tirgū; |
G. |
tā kā ES ir ieinteresēta veicināt attiecības ar šo Klusā okeāna reģionu un sadarboties, lai sasniegtu attīstības mērķi, par pamatu nosakot zvejas resursu saglabāšanu, zvejniecības ilgtspējīgas attīstības veicināšanu un zvejniecības pārvaldības pārredzamības sekmēšanu; |
H. |
tā kā gandrīz puse tunzivju visā pasaulē tiek nozvejotas Klusā okeāna rietumu un centrālajā daļā, no kurām 80 % tiek nozvejotas salu valstu ekskluzīvajās ekonomiskajās zonās (EEZ) un tikai 20 % – starptautiskajos ūdeņos; |
I. |
tā kā jaunākie krājumu novērtējumi, ko 2012. gadā veica WCPFC Zinātniskā komiteja, neliecina, ka pārmērīgi tiktu nozvejotas svītrainās tunzivis (Katsuwonus pelamis) vai dzeltenspuru tunzivis (Thunnus albacares) to parastajā zvejas teritorijā, taču liecina, ka pārmērīgi tiek nozvejotas lielacu tunzivis (Thunnus obesus); tā kā nopietnas bažas rada lielacu tunzivju mazuļu mirstība, ko izraisa zvejošana ar riņķvadiem, īpaši tiem, kuri saistīti ar zivju pievilināšanas ierīcēm; |
J. |
tā kā, lai gan Klusā okeāna reģionā ir panākti nelieli zvejas pārraudzības, novērošanas un uzraudzības uzlabojumi, ir konstatēts, ka seineru skaita pieaugums (galvenokārt no Āzijas un salu valstīm), zvejas piepūles palielinājums un nelegālā zveja apdraud šā reģiona resursu ilgtspējību; |
K. |
tā kā ar Eiropas Savienības pieeju zivsaimniecības jomā Klusā okeāna reģionā ir aktīvi jāatbalsta pašreizējie reģionālie centieni risināt jaudas pārpalikuma problēmu un uzlabot zvejas pārvaldību; |
L. |
tā kā Klusā okeāna reģionā tradicionāli pastāv reģionālās aģentūras un struktūras, kas pārvalda tunzivju zveju, piemēram, Klusā okeāna salu foruma zvejniecības aģentūra (FFA) un Nauru nolīguma pušu (PNA) apakšreģionālā struktūra; |
M. |
tā kā Nauru nolīguma puses 2008. gadā ieviesa kuģa zvejas dienu shēmu (VDS), mēģinot pārvaldīt piekļuvi PNA ūdeņiem, ierobežot zvejas piepūli šajos ūdeņos un palielināt zvejniecības radīto ieguvumu Klusā okeāna mazo salu jaunattīstības valstīs; |
N. |
tā kā pušu pārmērīga zvejas piepūle ir realitāte, līdz ar to WCPFC ietvaros notiek sarunas par jauniem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem turpmākajos gados, un tiek risināts jautājums par zvejas piepūles limitiem; |
O. |
tā kā ASV kopš 1988. gada ir daudzpusējs nolīgums ar Klusā okeāna valstīm un tā kā minētais nolīgums, par kuru pašlaik notiek atkārtotas sarunas, garantē piekļuvi aptuveni 20 % no zvejas dienu kopskaita šajā reģionā; |
P. |
tā kā kuģa zvejas dienu shēmai (VDS) ir jābūt pilnīgi pārredzamai, un tās noteikumi ir jāuzlabo un jāievēro visiem shēmas dalībniekiem, lai sasniegtu shēmas mērķus un nodrošinātu pilnīgu saderību ar pasākumiem, ko veic gan EEZ, gan tāljūrā; |
Q. |
tā kā ir sagaidāms, ka turpmākajos gados būtiski pieaugs tāljūras zvejas flotu izmaksas, ņemot vērā, ka šāda zveja ir būtisks reģiona valstu ienākumu avots; tā kā PNA ikgadējā sanāksmē tika noteikts, ka 2014. gadā zvejas dienas minimālās izmaksas ir USD 6 000; |
R. |
tā kā ES – tostarp ar Klusā okeāna reģiona valstīm – parakstīto partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē pamatā tradicionāli ir bijis kuģu skaita ierobežojums, nosakot indikatīvo tilpību tonnās, un līdz ar to ir radusies neatbilstība, kas izriet no PNA valstu ieviestās VDS un vēlmes šo shēmu attiecināt uz partnerattiecību nolīgumiem ar ES; |
S. |
tā kā pienācīgi izstrādāta un pareizi ieviesta kuģa zvejas dienu shēma var būt līdzeklis, ar ko novērst turpmāku zvejas piepūles pieaugumu šajā reģionā; |
T. |
tā kā Eiropas Savienība attiecībās ar trešām valstīm ir izveidojusi sadarbību un atbilstību prasībām NNN zvejas izskaušanas jomā, kas ir priekšnoteikums partnerattiecību nolīgumu noslēgšanai zivsaimniecības nozarē; tā kā Regulas (EK) Nr. 1005/2008 par NNN zvejas izskaušanu 38. panta 9. punktā ir noteikts, ka Komisija neuzsāk sarunas, kuru gaitā paredzēts noslēgt zvejniecības nolīgumus, ar tām valstīm, kas nesadarbojas šajā jomā; |
U. |
tā kā EPN ir jāiekļauj īpaša atsauce uz regulas par NNN zvejas izskaušanu īstenošanu, nevis vienkārši vispārējs formulējums par nepieciešamību izskaust NNN zveju, un šāds nolīgums nav jāslēdz ar tām trešām valstīm, kas ir noteiktas kā “nesadarbīgas valstis”; |
V. |
tā kā Komisija 2012. gada 15. novembra lēmumā kā NNN regulas nozīmē iespējami nesadarbīgas valstis cita starpā ir noteikusi Fidži un Vanuatu, jo šīs valstis nav ieviesušas preventīvus pasākumus un sodus kuģiem, kas zvejo ar šo valstu karogiem un nodarbojas ar NNN zveju, kā arī nav ieviesti ieteikumi, ko sniegušas reģionālās zivsaimniecības organizācijas; |
W. |
tā kā vēsturiski Eiropas seineru flote zvejo galvenokārt Klusā okeāna centrālajā daļā – gan starptautiskajos ūdeņos, gan Kiribati EEZ, kā arī Tuvalu, Tokelau un Nauru EEZ saskaņā ar privātā sektora līgumiem; |
X. |
tomēr, tā kā papildus partnerattiecību nolīgumam zivsaimniecības nozarē ar Kiribati ES ir arī apspriedusi šādus nolīgumus ar atsevišķām Klusā okeāna rietumu daļas valstīm, taču šie nolīgumi nav stājušies spēkā, jo nolīgumu ar Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm neratificēja to parlaments un no 2012. gada ir apturētas sarunas par nolīguma atjaunošanu ar Zālamana salām; |
Y. |
tā kā Eiropas Komisija ir pabeigusi sākotnējos novērtējumus attiecībā uz Kuka salām un Tuvalu, lai sāktu sarunas par zivsaimniecības nolīgumiem ar šīm valstīm, un tā kā ir parakstīti attiecīgie saprašanās memorandi kā pirmie pasākumi, lai Padomei pieprasītu sarunu pilnvaras; |
Z. |
tā kā Eiropas Ārējās darbības dienestā līdz šim nebija amatpersonas, kas Fidži delegācijā būtu atbildīga par zivsaimniecības jautājumiem, |
Vispārējā stratēģija
1. |
mudina Komisiju nodrošināt saskaņu starp visām Savienības politikas jomām, kas attiecas uz Klusā okeāna reģionu, kā tas prasīts LESD 208. pantā, jo īpaši zivsaimniecības, tirdzniecības un attīstības jomā, un mudina palielināt sinerģijas potenciālu, lai panāktu daudzpusēju ietekmi, kas palielina priekšrocības gan Klusā okeāna reģiona valstīm, gan ES dalībvalstīm, vienlaikus sekmējot starptautisko dimensiju, palielinot ES stratēģisko klātbūtni, vairojot ES ietekmi Klusā okeāna rietumu un centrālajā daļā un veicinot Klusā okeāna resursu ilgtspējīgu izmantošanu; |
2. |
uzskata, ka pēc Kotonū nolīguma termiņa beigām turpmākajās attiecībās ar Klusā okeāna ĀKK valstīm zivsaimniecības stratēģijai jābūt orientētai uz reģioniem, stiprinot ES pozīcijas un nozīmi Klusā okeāna rietumu un centrālajā daļā; |
3. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka 11. EAF tiek ņemta vērā šī stratēģija, kā arī atspoguļota iespēja procentuāli palielināt nozaru atbalstu zvejnieku kopienu vajadzībām (tostarp sekmējot to ieguldījumu vietējā nodrošināšanā ar pārtiku), un aicina izveidot zivsaimniecības infrastruktūru lomu izkraušanai un pārstrādei uz vietas, jo zvejniecība ir viens no svarīgākajiem šā reģiona ekonomikas resursiem; |
4. |
atzinīgi vērtē amata izveidi ES delegācijā Fidži, kas būs īpaši paredzēts zivsaimniecības jautājumiem, un cer, ka tas palīdzēs izveidot pastāvīgu un īpašu saikni ar šā reģiona valstīm zvejniecības jomā; |
5. |
prasa arī nodrošināt labāku koordināciju un papildināmību ar citiem dalībniekiem reģionā attīstības palīdzības jomā saskaņā ar Kērnsas 2009. gada augusta līgumu; atzinīgi vērtē 2012. gada 12. jūnijā notikušo ES un Klusā okeāna salu foruma ministru otro sanāksmi, kas nostiprināja politisko dialogu starp ES un Klusā okeāna reģiona valstīm, jo īpaši zivsaimniecības un attīstības jomā, tādējādi nodrošinot ES un šā reģiona valstu pasākumu efektivitāti minētajās jomās; |
6. |
uzsver, ka tāljūras zvejas flotēm sadarbībā ar Klusā okeāna reģiona valstīm ir jāsekmē tropisko tunzivju krājumu nozvejas samazināšana, tostarp būtiski samazinot lielacu tunzivju mazuļu mirstību, jo šo zivju krājumiem ir liela ekonomiskā nozīme reģionā un tās pašlaik tiek pārzvejotas; |
Zvejas stratēģija
A. Pasākumi īstermiņā
7. |
uzsver, cik būtiski ir izstrādāt zvejas stratēģiju Klusā okeāna rietumu un centrālajai daļai, ņemot vērā šā reģiona svarīgumu no zivsaimniecības viedokļa un vērtību, kādu tas kā resurss nodrošina Savienības flotei un zivju pārstrādes rūpniecībai, kā arī šāda stratēģija nodrošinātu juridisko noteiktību kuģiem, kuri darbojas šajā reģionā; |
8. |
norāda, ka ES stratēģija par piekļuvi šā reģiona valstu EEZ resursiem, pamatojoties uz sadarbības nolīgumiem zivsaimniecības nozarē, nav darbojusies pareizi (izņemot attiecībā uz Kiribati), un uzskata, ka ir vajadzīgs jauns satvars ciešu un izdevīgu attiecību nodrošināšanai starp dažādajām iesaistītājām pusēm nolūkā atjaunot un konsolidēt šos nolīgumus; |
9. |
norāda, ka daļa problēmu izriet no tā, ka ES ir neveiksmīgi risinājusi sarunas ar valstīm Klusā okeāna rietumu daļā, kurā atrodas Zālamana salu un Mikronēzijas Federatīvo Valstu EEZ, nevis centusies strādāt ar valstīm Klusā okeāna centrālajā daļā, kurā tradicionāli ir zvejojusi Savienības seineru flote; |
10. |
ļoti atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir pabeigusi sākotnējos novērtējumus attiecībā uz Kuka salām un Tuvalu, lai sāktu sarunas par partnerattiecību nolīgumiem zivsaimniecības nozarē ar šīm valstīm, un ka ir parakstīti attiecīgie saprašanās memorandi kā pirmie pasākumi, lai Padomei pieprasītu sarunu pilnvaras; |
11. |
uzskata, ka šī jaunā sarunu risināšanas pieeja labāk atbilst reģionālajai stratēģijai, ko īstenot vairākkārt prasījis Parlaments, jo īpaši attiecībā uz tālu migrējošo sugu zveju; aicina Komisiju nodrošināt saskaņu ar WCPFC noteikumiem gadījumā, ja notiek sarunas starp PNA pusēm un citām Klusā okeāna ĀKK valstīm; |
12. |
norāda, ka ar ES pieeju Klusā okeāna reģionam ir jāpalīdz jaunattīstības valstīm un jo īpaši mazo salu jaunattīstības valstīm, lai tās saņemtu lielākas priekšrocības, ko nodrošina transzonālo un tālu migrējošo zivju krājumu ilgtspējīga izmantošana, kā arī jāstiprina reģionālie centieni ilgtspējīgi saglabāt šādus krājumus un pārvaldīt to zveju, kā tas tika aicināts UNFSA pārskatīšanas konferencē; |
13. |
pauž bažas par NNN zveju šajā apgabalā, un, lai gan atzīst, ka ir panākti zināmi uzlabojumi zvejniecības pārvaldībā, uzskata, ka progress joprojām ir nepietiekams, jo īpaši attiecībā uz pamatinstrumentu ieviešanu nolūkā izskaust NNN zveju; |
14. |
aicina Komisiju EPN nosacījumos, kas tiek apspriesti ar Klusā okeāna valstīm, iekļaut skaidru atsauci uz Regulu (EK) Nr. 1005/2008 (NNN regula); |
15. |
aicina ĀKK valstis arī turpmāk aktīvi piedalīties reģionālajās zvejniecības pārvaldības organizācijās, kā arī regulāri informēt savu valstu pilsonisko sabiedrību un sociāli profesionālās organizācijas par zivsaimniecības jomā pieņemtajiem lēmumiem; |
B. Pasākumi vidējā termiņā un ilgtermiņā
16. |
aicina Komisiju nodrošināt iespēju izstrādāt ilgtermiņa stratēģiju, ar ko reglamentēt ES flotes piekļuvi šo valstu EEZ, pamatojoties uz reģionālu pamatnolīgumu starp ES un Klusā okeāna rietumu un centrālās daļas valstīm, kurš tiktu noslēgts ar Zivsaimniecības foruma aģentūru (FFA) un kurā kā galvenie tiktu ietverti šādi aspekti:
|
17. |
uzsver, ka šā procesa pēdējā posmā galvenā uzmanība ir jāpievērš tieši reģioniem, t. i., jānoslēdz daudzpusējs sadarbības nolīgums zivsaimniecības nozarē ar EPN parakstītājām valstīm, kas Savienības flotei ļautu piekļūt šo valstu EEZ; |
18. |
iesaka Komisijai ņemt vērā šo zivsaimniecības stratēģiju Klusā okeāna reģionā, kā arī salu valstu īpatnības, pārskatot Kotonū nolīgumu; |
19. |
uzsver, ka Parlamentam saskaņā ar LESD noteikumiem ir jābūt pienācīgi iesaistītam divpusēju nolīgumu izstrādes un apspriešanas procesā un to darbības ilgtermiņa pārraudzībā; prasa, lai Parlamentu tāpat kā Padomi nekavējoties un pilnībā informētu visos ar partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē saistītās procedūras posmos saskaņā ar LESD 13. panta 2. punktu un 218. panta 10. punktu; atgādina savu pārliecību par to, ka Parlamentam ir jābūt pārstāvētam Apvienotās komitejas sanāksmēs, kas paredzētas zivsaimniecības nolīgumos, un prasa, lai šajās sanāksmēs kā novērotāji piedalītos arī pilsoniskās sabiedrības pārstāvji, tostarp ES un trešo valstu zivsaimniecības nozares pārstāvji; |
o
o o
20. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam. |
(1) OV L 286, 29.10.2008., 1. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0461.
(3) JOIN(2012)0006.
(4) OV L 32, 4.2.2005., 1. lpp.
(5) OV L 224, 16.8.2006., 22. lpp.
(6) OV L 67, 6.3.2012., 3. lpp.
(7) OV L 67, 6.3.2012., 1. lpp.
(8) OV L 60, 5.3.2011., 2. lpp.
(9) OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.
(10) OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.
(11) OV L 151, 6.6.2006., 3. lpp.
(12) OV L 205, 7.8.2007., 3. lpp.
(13) OV L 190, 22.7.2010., 3. lpp.
(14) OV C 354, 17.11.2012., 1. lpp.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/41 |
P7_TA(2013)0403
Vidusjūrā un Melnajā jūrā noteiktie zvejas ierobežojumi un teritoriālie ūdeņi – iespējamie konfliktu risināšanas veidi
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par Vidusjūrā un Melnajā jūrā noteiktajiem zvejas ierobežojumiem un teritoriālajiem ūdeņiem – iespējamiem konfliktu risināšanas veidiem (2011/2086(INI))
(2016/C 181/07)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā 1982. gada 10. decembra Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS), |
— |
ņemot vērā 1995. gada Nolīgumu par Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību, |
— |
ņemot vērā Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksu, ko FAO konference pieņēma 1995. gada oktobrī, |
— |
ņemot vērā Konvenciju par Melnās jūras aizsardzību pret piesārņojumu, ko parakstīja 1992. gada aprīlī Bukarestē, |
— |
ņemot vērā Konvenciju par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību un tās protokolus, ko parakstīja 1976. gada februārī Barselonā un grozīja 1995. gada jūnijā Barselonā, |
— |
ņemot vērā Melnās jūras vides aizsardzības un sanācijas stratēģisko rīcības plānu, ko pieņēma 2009. gada aprīlī Sofijā, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvu 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva) (1), |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas un integrētās piekrastes pārvaldības sistēmu (COM(2013)0133), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes […] Regulas (ES) Nr. […]/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku (2) [VII daļu – ārpolitika], |
— |
ņemot vērā 2011. gada 20. janvāra rezolūciju par ES stratēģiju attiecībā uz Melno jūru (3), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 13. septembra rezolūciju par Melnās jūras zvejniecības pašreizējo un turpmāko pārvaldību (4), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 22. novembra rezolūciju par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju (5), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 10. oktobra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Integrēta Eiropas Savienības jūrniecības politika” (COM(2007)0575), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 21. oktobra rezolūciju par integrēto jūrniecības politiku (IJP) – sasniegtā progresa novērtēšanu un jauniem uzdevumiem (6), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 11. septembra paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam “Ceļā uz integrētu jūrniecības politiku labākai pārvaldībai Vidusjūras reģionā” (COM(2009)0466), |
— |
ņemot vērā Eiropas kaimiņattiecību politiku un ar to saistītos finansēšanas instrumentus, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 8. septembra paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei “Zināšanas par jūru 2020 – jūras dati un novērojumi pārdomātai un ilgtspējīgai izaugsmei” (COM(2010)0461), |
— |
ņemot vērā EKPI pārrobežu sadarbības programmu “Vidusjūras baseins” 2007.–2013. gadam, ko Komisija pieņēma 2008. gada 14. augustā, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 13. septembra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Jūras nozaru izaugsme un izaugsmes noturību veicinošas iespējas” (COM(2012)0494), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0288/2013), |
A. |
tā kā līdz 2025. gadam urbanizācijas līmenis Vidusjūras reģionā var sasniegt 60 %, trešajai daļai iedzīvotāju koncentrējoties piekrastes teritorijās, tādējādi dubultojot pieprasījumu pēc ūdens un zivju resursiem; |
B. |
tā kā Vidusjūrā notiek 30 % no pasaules jūras satiksmes; |
C. |
tā kā Vidusjūrai un Melnajai jūrai no okeanogrāfijas, zvejniecības, vides un sociāli ekonomiskā viedokļa ir īpašas iezīmes; |
D. |
tā kā jūras un piekrastes teritoriju pārvaldība ir sarežģīta un tajā ir iesaistītas dažādas privātā un valsts sektora iestādes; |
E. |
tā kā Vidusjūras un Melnās jūras baseiniem ir ļoti zems ūdens apmaiņas līmenis (attiecīgi 80–90 un 140 gadu), un tāpēc tās ir ārkārtīgi jutīgas pret jūras piesārņojumu; |
F. |
tā kā aptuveni 75 % Vidusjūras zivju krājumu tiek izmantoti pārmērīgi, |
G. |
tā kā tiesiskais regulējums, kas reglamentē kuģu piekļuvi valstu zvejniecībai, ir atšķirīgs atkarībā no kuģa valstiskās piederības, |
1. |
pauž bažas par lielāku konkurenci uz samazinātiem zivju krājumiem un jūras resursiem, kas var novest pie reģionāliem saspīlējumiem un iespējamiem piekrastes valstu strīdiem par jūras teritorijām; šajā sakarībā aicina palielināt centienus reģionālajā, valstu un ES līmenī pastiprināt regulējumu, kas nosaka piekļuvi resursiem; |
2. |
mudina visas piekrastes valstis pastiprināt centienus, lai panāktu, ka tiek izbeigta pārzveja Vidusjūrā un Melnajā jūrā, jo zivju krājumu izsīkšana palielina konfliktu iespēju šajā reģionā; |
3. |
ir pārliecināts, ka miermīlīgs konfliktu risinājums attiecībā uz jūras teritorijām un jūras robežu noteikšanu saskaņā ar dalībvalstu un trešo valstu tiesībām un pienākumiem, kas paredzēti ES un starptautiskajās tiesībās, jo īpaši ANO Jūras tiesību konvencijā, ir okeānu labas pārvaldības būtisks aspekts; |
4. |
uzskata, ka jūras vides pārvaldībai Vidusjūrā un Melnajā jūrā ir vajadzīga lielāka politiskā kohēzija un sadarbība starp attiecīgajām piekrastes valstīm; uzsver divpusējās sadarbības un starptautisko nolīgumu svarīgo lomu, jo vairums Melnās jūras un Vidusjūras reģiona valstu nav ES dalībvalstis un tām nav pienākuma ievērot ES tiesību aktus; |
5. |
atzinīgi vērtē Komisijas nozīmi stabilāka un strukturētāka dialoga vecināšanā ar valstīm, kas nepieder pie Eiropas Savienības un robežojas ar Vidusjūru un Melno jūru, par kopēju zivju krājumu apsaimniekošanu šajos baseinos; mudina Komisiju, izmantojot reģionālu pieeju, palielināt centienus šā mērķa sasniegšanai; |
6. |
uzskata, ka jūras vides apsaimniekošana Vidusjūras un Melnās jūras reģionos sniedz starptautisku attiecību un efektīvas reģiona pārvaldības iespējas; |
7. |
uzsver, ka konkurence par samazinātajiem zivju krājumiem un jūras resursiem var kļūt par iemeslu konfliktiem ar trešām valstīm; mudina ES un dalībvalstis sadarboties, lai kopīgi garantētu piekrastes un teritoriālo ūdeņu, ekskluzīvu ekonomikas zonu (EEZ), kontinentālā šelfa un jūras infrastruktūras, un jūras resursu uzraudzību, kontroli, drošību un drošumu; norāda, ka ES šim jautājumam jāpievērš lielāka uzmanība un jācenšas novērst starptautiskus konfliktus; |
8. |
mudina ES izmantot savus diplomātiskos resursus, lai veicinātu dialogu starp dalībvalstīm un trešām valstīm un nodrošinātu, ka tās ievēro ES kopējās zivsaimniecības politikas principus, un uzraudzītu, kā tiek pildīti tās noteikumi; uzsver, ka jo īpaši tām valstīm, kas kandidē uz pievienošanos ES, ir jāievēro ES zivsaimniecības politikas principi, kā arī attiecīgās ES un starptautiskās tiesības, ko piemēro zvejas darbībām; |
9. |
norāda, ka no 21 Vidusjūras reģiona valsts trīs valstis nav parakstījušas un nav ratificējušas UNCLOS; pieprasa, lai Komisija mudina valstis, jo īpaši ES kandidātvalstis, pievienoties konvencijai un īstenot ANO Jūras tiesību konvencijas principus kā ES jūrlietu tiesiskā regulējuma neatņemamu daļu; |
10. |
aicina Komisiju un trešās valstis pieņemt reģionālu pieeju zivju saglabāšanai un zvejniecībai Vidusjūras un Melnās jūras ūdeņos, ņemot vērā zvejniecības pārrobežu dimensiju un dažu zivju sugu migrāciju; šajā sakarībā uzsver Vidusjūras Vispārējās zivsaimniecības komisijas (GFCM) lielo nozīmi godīgas konkurences nosacījumu nodrošināšanā un – kā reģionālajam forumam – ilgtspējīgas zvejniecības nodrošināšanā Melnajā jūrā; |
11. |
uzsver vajadzību aizsargāt vidi un nodrošināt ilgtspējīgu attīstību šajos baseinos, kā arī palielināt centienus pārvaldīt un kontrolēt jūras vidi saskaņā ar starptautiskajām tiesībām – jo īpaši ar UNCLOS —, tādējādi veicinot piekrastes zonu un jūras vides pastiprinātu aizsardzību; |
12. |
uzskata, ka integrētajai jūrniecības politikai un jo īpaši jūras teritoriālajai plānošanai var būt centrālā loma, novēršot konfliktus ES dalībvalstu starpā, kā arī trešās valstīs; |
13. |
mudina dalībvalstis ieviest integrētu piekrastes zonas pārvaldību un jūras darbību plānošanu – piekrastes vēja ģeneratoru darbību, zemūdens kabeļu un cauruļvadu izbūvi, jūras transportu, zivsaimniecību un akvakultūru un krājumu palielināšanas zonu izveidi – zilās izaugsmes stratēģijas ietvaros un saskaņā ar pastāvošajiem nolīgumiem ar kaimiņvalstīm, ieskaitot trešās valstis, kas atrodas pie tās pašas reģiona jūras; |
14. |
mudina izveidot jūras zonas, jo īpaši ekskluzīvas ekonomikas zonas un aizsargājamās jūras teritorijas, kas ne tikai palīdzēs saglabāt zvejniecību un uzlabot tās pārvaldību ārpus teritoriālajiem ūdeņiem, bet arī veicinās ilgtspējīgus zivju resursus, sekmēs kontroli un cīņu pret NNN (nelegālu, nereģistrētu un neregulētu) zveju, kā arī uzlabos jūras vides apsaimniekošanu šajos baseinos; uzsver, ka ES šajā jautājumā jāsniedz dalībvalstīm pienācīgi norādījumi, koordinācija un atbalsts; |
15. |
aicina Komisiju izskatīt šos jautājumus, lai nodrošinātu attiecīgo ES politikas jomu saskaņu, jo īpaši kopējās zivsaimniecības politikas un integrētās jūrniecības politikas saskaņu, un veicināt šo saskaņu un vienādus konkurences apstākļus gan ES ietvaros, gan ar kaimiņvalstīm, izmantojot uzlabotu sadarbību un dialogu; |
16. |
uzsver zivju krājumu novērtēšanas nozīmi un aicina zinātniskos institūtus abos baseinos ciešāk sadarboties, tostarp apmainoties ar zinātniskiem datiem un informāciju; uzskata, ka ES ir jāveicina, jāstimulē un jāatvieglo ES zinātnieku grupu, kā arī viņu kolēģu no iesaistītajām valstīm, kas nepieder pie ES, sadarbība un kopīgs darbs; šajā sakarībā atzinīgi vērtē iniciatīvu “Zināšanas par jūru 2020”, kas vērsta uz to, lai datus par jūras vidi darītu plaši pieejamus potenciāli ieinteresētajām pusēm, ieskaitot valsts, rūpniecības, izglītības un pētniecības iestādes un pilsonisko sabiedrību; |
17. |
aicina pastiprināt zvejas darbību uzraudzības, kontroles un novērošanas sistēmu integrētā perspektīvā uzlabot ekosistēmas aizsardzību abos baseinos saskaņā ar ES un starptautiskajām tiesībām, jo īpaši UNCLOS, tādējādi ilgtermiņā veicinot ilgtspējīgu zivju krājumu izmantošanu un efektīvāk apkarojot NNN zveju; |
18. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) OV L 164, 25.6.2008., 19. lpp.
(2) Sk. Padomes dokumentu Nr. …
(3) OV C 136 E, 11.5.2012., 81. lpp.
(4) OV C 51 E, 22.2.2013., 37. lpp.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0461.
(6) OV C 70 E, 8.3.2012., 70. lpp.
Trešdiena, 2013, 9 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/45 |
P7_TA(2013)0411
ES un Ķīnas sarunas par divpusēju nolīgumu ieguldījumu jomā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra rezolūcija par ES un Ķīnas sarunām par divpusēju nolīgumu ieguldījumu jomā (2013/2674(RSP))
(2016/C 181/08)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 2., 3., 6. un 21. pantu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 153., 191., 207. un 218. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 12., 21., 28., 29., 31. un 32. pantu, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 25. jūnija ES stratēģisko satvaru un rīcības plānu par cilvēktiesībām un demokrātiju, |
— |
ņemot vērā 2001. gada 23. novembra protokolu par Ķīnas Tautas Republikas pievienošanos Pasaules Tirdzniecības organizācijai, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 23. maija rezolūciju par iespējamu līdzsvara trūkumu ES un Ķīnas tirdzniecībā (1) un Ārpolitikas ģenerāldirektorāta 2011. gada jūlija ziņojumu par tirdzniecību un ekonomiskajām attiecībām ar Ķīnu, |
— |
ņemot vērā 2013. gada 14. marta rezolūciju par ES un Ķīnas attiecībām (2), |
— |
ņemot vērā vispārēji pieņemtos principus un prakses (GAPP) jeb tā dēvētos Santjago principus, ko 2008. gada oktobrī pieņēma Starptautiskā Valūtas fonda starptautiskā darba grupa valsts ieguldījumu fondu jautājumos, |
— |
ņemot vērā kopīgo paziņojumu, ko pieņēma ES un Ķīnas 13. augstākā līmeņa sanāksmē, kas notika Briselē 2012. gada 20. septembrī, |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Tirdzniecība, izaugsme un pasaules norises. Tirdzniecības politika kā stratēģijas “Eiropa 2020” galvenā sastāvdaļa” (COM(2010)0612) un Parlamenta 2011. gada 27. septembra rezolūciju par jaunu Eiropas tirdzniecības politiku atbilstīgi stratēģijai “Eiropa 2020” (3), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 13. decembra rezolūciju par šķēršļiem tirdzniecībai un ieguldījumiem (4), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 6. aprīļa rezolūciju par turpmāko Eiropas starptautisko ieguldījumu politiku (5), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 25. novembra rezolūcijas par uzņēmumu sociālo atbildību starptautiskos tirdzniecības nolīgumos (6), cilvēktiesībām un sociāliem un vides standartiem starptautiskajos tirdzniecības nolīgumos (7) un starptautiskās tirdzniecības politiku klimata pārmaiņu diktēto prasību kontekstā (8), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “ES un Ķīna – ciešāki partneri, arvien lielāki pienākumi” (COM(2006)0631) un tam pievienoto politikas dokumentu par ES un Ķīnas tirdzniecību un ieguldījumiem – konkurence un partnerība (COM(2006)0632), |
— |
ņemot vērā 2009. gada 5. februāra rezolūciju par Eiropas mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) lomas pastiprināšanu starptautiskajā tirdzniecībā (9), |
— |
ņemot vērā Parlamenta neseno lēmumu, ar ko ieguves un mežistrādes nozarēs nosaka publicēšanas prasības par valdībām veiktajiem maksājumiem (10), |
— |
ņemot vērā ES un Ķīnas kopējo lēmumu, kas pieņemts 2012. gada februārī Pekinā notikušajā ES un Ķīnas 14. samitā, uzsākt sarunas par divpusēju ieguldījumu nolīgumu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā ES un Ķīnas savstarpējā tirdzniecība pēdējo trīs dekāžu laikā ir strauji un nepārtraukti pieaugusi, 2012. gadā sasniedzot maksimālo kopējo tirdzniecības apjomu EUR 433,8 miljardu apmērā, un tā kā kopš 1997. gada divpusējā tirdzniecībā pastāv līdzsvara trūkums par labu Ķīnai; tā kā tirdzniecības deficīts 2012. gadā sasniedza EUR 146 miljardus salīdzinājumā ar EUR 49 miljardiem 2000. gadā; |
B. |
tā kā 2011. gadā ES ārvalstu ieguldījumu apjoms Ķīnā bija EUR 102 miljardi, savukārt Ķīnas ārvalstu ieguldījumu apjoms Eiropas Savienībā tajā pašā gadā bija EUR 15 miljardi; tā kā 2006. gadā Ķīnas ārvalstu ieguldījumu apjoms Eiropas Savienībā bija tikai EUR 3,5 miljardi; |
C. |
tā kā ar Lisabonas līgumu Savienībai tika piešķirta ekskluzīva kompetence attiecībā uz tiešajiem ārvalstu ieguldījumiem (FDI); |
D. |
tā kā 26 ES dalībvalstis ir noslēgušas ar Ķīnu individuālus divpusējus ieguldījumu nolīgumus, kuri ir spēkā; tā kā ES vēl nav izstrādājusi noturīgu ilgtermiņa rūpniecības politiku, kas noteiktu ES aktīvās un pasīvās intereses tās jaunās ārvalstu ieguldījumu politikas jomā; |
E. |
tā kā, lai arī darbaspēka izmaksas pēdējo gadu laikā ir pieaugušas par 10 % gadā, attiecībā uz ieguldījumiem Ķīna joprojām ir viena no trijiem galvenajiem tirgiem pasaulē; |
F. |
tā kā attīstības mērķi, kas izklāstīti attiecīgi Ķīnas 12. piecgades plānā un stratēģijā “Eiropa 2020”, atbilst daudzām kopīgām interesēm un kopējiem izaicinājumiem; tā kā augstāks integrācijas un savstarpējas tehniskās apmaiņas līmenis starp ES un Ķīnas tautsaimniecībām varētu radīt sinerģiju un abpusējas priekšrocības; |
G. |
tā kā privātajiem un valsts uzņēmumiem vajadzētu būt vienlīdzīgos konkurences apstākļos; |
H. |
tā kā šis ieguldījumu nolīgums ir pirmais, par kuru ES saskaņā ar savu vispārējo kompetenci veiks sarunas pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā; tā kā sarunas par šo ieguldījumu nolīgumu, tostarp piekļuvi tirgum, var radīt gan lielu interesi, gan iespējamas bažas sabiedrībā un tādēļ tās būtu jāveic, ievērojot augstāko iespējamo pārredzamības līmeni, lai nodrošinātu nepieciešamo parlamentāro uzraudzību, tādējādi izpildot vienu no priekšnosacījumiem, lai Eiropas Parlamenta sniegtu nepieciešamo piekrišanu sarunu rezultātiem; |
I. |
tā kā ieguldītājiem ir jāievēro gan uzņēmējas valsts tiesību akti, gan jebkura tāda nolīguma noteikumi, kas noslēgts starp ES un Ķīnu, tiklīdz tas stājas spēkā, lai pilnībā izmantotu labāko iespējamo aizsardzību saviem ieguldījumiem; |
J. |
tā kā dažu sociālo un darba pamattiesību, kā arī vides standartu, kuri tomēr ir starptautiski atzīti, vāja īstenošana vai neīstenošana Ķīnā ir viens no cēloņiem pašreizējam līdzsvara trūkumam tirdzniecības plūsmā starp ES un Ķīnu un plašākas ieguldījumu attiecības šādu līdzsvara trūkumu var pastiprināt vēl vairāk, ja netiek panākts progress minēto tiesību un standartu īstenošanā; tā kā šim ieguldījumu nolīgumam tāpēc nevajadzētu izraisīt turpmāku sociālo un vides standartu pazemināšanu Ķīnā, bet tam kā priekšnosacījumam līdzsvarotākām un abpusēji izdevīgām tirdzniecības un ieguldījumu attiecībām gluži pretēji būtu jāveicina uzlabojumi šajā jomā; |
K. |
tā kā ieguldījumu nolīgumā būtu jāiekļauj arī noteikumi par ieguldītāja pienākumiem, tostarp attiecībā uz arodbiedrību un citu darba tiesību ievērošanu, pārredzamību un vides aizsardzību, kā noteikts katras puses tiesību aktos, un tas būtu jāslēdz atbilstoši Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem un citiem saistītajiem starptautiskajiem nolīgumiem un pamatkonvencijām, ko puses parakstījušas un ratificējušas; tā kā ieguldījumu nolīgumiem nebūtu jāaptver ieguldījumi īpaši izveidotās zonās, kas ļauj apiet darba tiesības un standartus un citu tiesību aktu prasības; |
L. |
tā kā ieguldījumus, kas veikti saskaņā ar šo divpusējo ieguldījumu nolīgumu, nevajadzētu izmantot eksportam uz ES paredzētajām precēm, kuras ražotas piespiedu darba nometnēs, piemēram, nometnēs, kas izveidotas piespiedu pāraudzināšanas darbu sistēmas ietvaros un plašāk pazīstamas ar nosaukumu Laogai; |
M. |
tā kā Komisija un Padome ir apņēmušās nodrošināt, ka ES ieguldījumu politikā tiek ņemti vērā Savienības ārējās darbības principi un mērķi, tostarp cilvēktiesības, un ir apņēmušās to nodrošināt no 2013. gada; |
N. |
tā kā, ņemot vērā, ka ieguldījumu nolīgums ar Ķīnu būtiski uzlabos ES un Ķīnas ekonomiskās attiecības, tam būtu arī jāveicina ES un Ķīnas politiskā dialoga uzlabošanās, jo īpaši, tādos jautājumos kā cilvēktiesības – efektīva un uz rezultātiem vērsta cilvēktiesību dialoga ietvaros – un tiesiskums, lai politiskās un ekonomiskās attiecības uzturētu paralēli un saskaņā ar stratēģiskās partnerības principu; |
O. |
tā kā ieguldītājiem un ieguldījumiem būtu jāorientējas uz to, lai ar to pārvaldības politiku un praksi tiktu sekmēti uzņēmēju valstu un to vietējo valdības līmeņu attīstības mērķi, kur notiek ieguldījumu veikšana, |
1. |
atzinīgi vērtē ES un Ķīnas ekonomisko attiecību uzlabošanu; aicina ES un Ķīnu sekmēt līdzsvarotas attiecības, kuru pamatā ir partnerība, regulārs augsta līmeņa dialogs un abpusējs izdevīgums, nevis iesaistīties konfrontējošā konkurencē; |
2. |
norāda, ka Ķīnai, kura kopš 2001. gada ir pievienojusies PTO, būtu vairāk jāuzsver virzība uz tirdzniecības liberalizāciju un tās tirgus atvēršanu, lai nodrošinātu vienlīdzīgākus konkurences apstākļus, un būtu jāpaātrina to mākslīgo šķēršļu novēršana, ar kuriem uzņēmumi saskaras piekļuvē Ķīnas tirgum; |
3. |
norāda, ka Eiropas uzņēmēji pauž nožēlu par to, ka Ķīnas tirgū pastāv vairāki ar tarifiem saistīti un ar tiem nesaistīti šķēršļi, piemēram, daži diskriminācijas veidi pret ārvalstu uzņēmējiem, tarifu sistēmas sarežģītība un tehniskie šķēršļi tirdzniecībai; |
4. |
atzinīgi vērtē tirgus piekļuves iekļaušanu sarunu pilnvarās; uzskata, ka Ķīnas puses sniegtajai pārliecībai par to, ka jautājums par piekļuvi tirgum būs iekļauts sarunās, vajadzētu būt priekšnosacījumam to uzsākšanai; |
5. |
uzsver vajadzību sarunu procesā skaidri iekļaut gan ārvalstu tiešos ieguldījumus, gan portfeļieguldījumus; |
6. |
norāda, ka Ķīnas uzņēmēji uzskata, ka Savienībā kopumā ir stabila ieguldījumu vide, tomēr šie uzņēmumi pauž nožēlu par, viņuprāt, joprojām pastāvošajām ES eksporta subsīdijām Eiropas lauksaimniecības produktiem un to, ka attiecībā uz piekļuvi ES tirgum pastāv daži tirdzniecības šķēršļi, piemēram, tehniski tirdzniecības šķēršļi un barjeras, kas izveidotas, lai bloķētu trešo valstu ieguldījumus dažās dalībvalstīs, un norāda uz to, ka minētie uzņēmumi prasa novērst vēl pastāvošos nepamatotos šķēršļus un atvieglot ieguldījumu veikšanu dalībvalstīs; tomēr atgādina, ka Ķīnā nesen ir izveidots drošības pārskata mehānisms ārvalstu ieguldījumu pārbaudei un ka šādu mehānismu izmantošanai abām pusēm var būt likumīgi iemesli; norāda, ka ES un Ķīnai var būt pamatotas bažas par drošību, kas attaisno pilnīgu vai daļēju īslaicīgu vai ilgtermiņa ārvalstu ieguldījumu aizliegumu dažās nozarēs; |
7. |
norāda, ka pašlaik galvenais atļautais ārvalstu uzņēmumu darbības uzsākšanas veids Ķīnā ir kopuzņēmuma mehānisms, kurš bieži ir saistīts ar stratēģisku tehnoloģiju pārvešanu, kas ļauj veicināt Ķīnas konkurētspējas attīstību, kaitējot Eiropas rūpniecībai; pauž pārliecību – turpmāka atvērtības nodrošināšana Ķīnā attiecībā uz citiem tiesiskajiem regulējumiem, kas ļautu ārvalstu ieguldītājiem uzsākt darbību, kā arī pienācīga intelektuālā īpašuma tiesību (IĪT), rūpnieciskā īpašuma, preču zīmju un produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība Ķīnā ir svarīga un būtu abpusēji izdevīga, kā arī tiktu veicināts augstāks Eiropas un Ķīnas tautsaimniecību integrācijas līmenis, pamatojoties uz stratēģiskāku pieeju ekonomiskajai sadarbībai, kas vērsta uz videi nekaitīgām tehnoloģijām un inovāciju; |
8. |
pauž pārliecību, ka labāka IĪT aizsardzība un efektīva saistīto noteikumu īstenošana Ķīnā ievērojami sekmētu ES un citu ārvalstu ieguldītāju mērķi veikt ieguldījumus, dalīties ar jaunām tehnoloģiskajām iespējām un atjaunināt pašreizējās tehnoloģijas Ķīnā, jo īpaši videi nekaitīgu tehnoloģiju jomā; |
9. |
atzinīgi vērtē centienus, ko Ķīnas iestādes veikušas kopš Ķīnas iestāšanās PTO, lai uzlabotu IĪT ievērošanu; tomēr joprojām pauž nožēlu par to nepietiekamo aizsardzību un Eiropas uzņēmumiem, jo īpaši MVU, pieejamo līdzekļu trūkumu, lai efektīvi apkarotu IĪT pārkāpumus; |
10. |
pauž bažas par uzticamības trūkumu Ķīnas tiesu sistēmai, kas neveicina līgumsaistību ievērošanu, un pārredzamības un vienotības trūkumu reglamentējošā režīma, ar ko pārvalda ieguldījumus, piemērošanā; |
11. |
mudina Komisiju risināt sarunas par vērienīgu un līdzsvarotu ES un Ķīnas ieguldījumu nolīgumu ar mērķi ES ieguldītājiem Ķīnā un Ķīnas ieguldītājiem ES radīt labvēlīgākus apstākļus, tostarp uzlabot piekļuvi tirgum, lai palielinātu abpusēju kapitālu plūsmu apjomus, un nodrošināt pārredzamību attiecībā uz to uzņēmumu – gan valstij piederošo, gan privāto – pārvaldību, kuri veic ieguldījumus partnera ekonomikā; iesaka kā atsauces dokumentu izmantot Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) pamatnostādnes; uzsver arī, ka ir nepieciešama labāka tiesībaizsardzība, lai nodrošinātu godīgu konkurenci starp publiskajiem un privātajiem dalībniekiem, samazinātu korupciju un veicinātu uzņēmējdarbības apstākļu juridisko noteiktību un paredzamību Ķīnā; |
12. |
uzsver, ka, īstenojot šo nolīgumu, ir svarīgi izveidot priekšnosacījumus godīgai konkurencei starp ES un Ķīnu; šajā nolūkā iesaka Komisijai panākt vienošanos par spēcīgiem un saistošiem noteikumiem attiecībā uz pārredzamību un godīgu konkurenci, lai vienlīdzīgi konkurences apstākļi tiktu attiecināti arī uz valsts uzņēmumiem un valsts ieguldījumu fondu ieguldījumu praksēm; |
13. |
prasa, lai nolīgumā, par kuru pašlaik notiek sarunas, vienlīdz tiktu risināta gan piekļuve tirgum, gan ieguldītāju aizsardzība; |
14. |
uzsver, ka ieguldījumu nolīgumā nekas nedrīkst ierobežot pušu politikas telpu un to spēju pieņemt tiesību aktus, lai ievērotu likumīgus un pamatotus sabiedriskās politikas mērķus, vienlaicīgi cenšoties neatcelt no pušu saistībām izrietošos ieguvumus; uzsver, ka tiesiskuma garantēšanai visiem ES un Ķīnas ieguldītājiem un iedzīvotājiem arī turpmāk jābūt prioritātei; |
15. |
aicina Komisiju nodrošināt pilnīgu valsts ieguldījumu fondu pārredzamību; |
16. |
norāda, ka būtu jānosaka skaidrs sarunu grafiks un jāapsver saprātīgi un atbilstoši pārejas periodi; |
17. |
uzskata, ka ieguldījumu nolīgums ar Ķīnu būtu jāpamato uz dalībvalstu pieredzē gūto labāko praksi, tam vajadzētu sekmēt labāku saskaņotību un tajā vajadzētu iekļaut šādas normas:
|
18. |
atkārtoti apstiprina, ka veiksmīgas sarunu noslēgšanas nolūkā kvalitātei vienmēr jābūt noteicošākai par ilgumu; |
19. |
norāda, ka ieguldījumu aizsardzības nolīgumā būtu jāiekļauj skaidras aizsargājamo ieguldījumu un aizsargājamā ieguldītāja definīcijas un nav jāaizsargā tikai spekulatīvi ieguldījumu veidi; |
20. |
prasa nodrošināt šā nolīguma atbilstību daudzpusējiem pienākumiem, kas noteikti saskaņā ar vispārējo vienošanos par pakalpojumu tirdzniecību (GATS), lai izpildītu ekonomiskās integrācijas nolīguma kritērijus; |
21. |
atzinīgi vērtē to, ka paredzētā juridiskās noteiktības uzlabošana palīdzēs MVU ieguldīt ārvalstīs, un uzsver, ka sarunās ir jāuzklausa MVU viedoklis (iesaistot arī jauno ES MVU centru Ķīnā, ES Palīdzības dienestu MVU intelektuālā īpašuma tiesību jautājumos un ES Tirdzniecības palātu Ķīnā), lai nolīgums, kuru paredzēts noslēgt, veicinātu to MVU starptautisko darbību, kuri vēlas piekļūt otras puses tirgum; |
22. |
uzsver – kā priekšnosacījums nolīguma noslēgšanai būtu jāiekļauj stingra pušu apņemšanās saistībā ar ieguldījumiem orientēties uz ilgtspējīgu un iekļaujošu attīstību ekonomikas, sociālajā un vides jomā, lai veidotu līdzsvarotākas tirdzniecības un ieguldījumu attiecības starp ES un Ķīnu, kuru pamatā nav tikai zemas darbaspēka izmaksas un vāji vides standarti Ķīnā; |
23. |
uzsver, ka ES noslēgtie ieguldījumu nolīgumi nedrīkst būt pretrunā ar pamatvērtībām, kuras ES vēlas veicināt ar ārpolitikas palīdzību, un nedrīkst mazināt valsts intervences spēju, jo īpaši tad, ja jāņem vērā sabiedriskās politikas mērķi, piemēram, sociālie un vides kritēriji, cilvēktiesības, viltošanas apkarošana, drošība, darba ņēmēju un patērētāju tiesības, sabiedrības veselība un drošība, rūpniecības politika un kultūras daudzveidība; prasa nolīgumā ietvert attiecīgās konkrētās klauzulas, kas būtu saistošas; |
24. |
prasa, lai sabiedrisko pakalpojumu aizsardzība, līdzīgi kā citos Savienības noslēgtajos tirdzniecības nolīgumos, arī turpmāk būtu pamatprincips šā nolīguma ietvaros; |
25. |
uzsver, ka ES un Ķīnas ieguldījumu nolīguma turpmākās attīstības pamatā jābūt abpusējai uzticībai un pilnīgai PTO saistību ievērošanai; pauž nožēlu par augstajiem publiskās subsidēšanas līmeņiem atsevišķās izaugsmes potenciāla nozarēs, tostarp saules enerģijas paneļu nozarē, un aicina Komisiju nodrošināt, ka šāda dempinga un subsidēšanas kaitējumu radoša ietekme tiek pilnībā novērsta, lai paātrinātu sarunu norisi; |
26. |
iesaka – attiecībā uz piekļuvi tirgum abas puses var noteikt piemērotus pakāpeniskas ieviešanas periodus un pārejas mehānismus dažām nozarēm, lai atvieglotu to pilnīgu vai daļēju liberalizāciju; atzīst arī, ka abām pusēm var nebūt iespēju uzņemties saistības konkrētās nozarēs; šajā sakarībā prasa kultūras un audiovizuālo pakalpojumu nozares izslēgt no sarunām par tirgus piekļuvi saskaņā ar attiecīgajiem Eiropas līgumu noteikumiem; uzsver, ka ir jānovērš rūpniecības intervences politika, nepietiekama intelektuālā īpašuma tiesību (IĪT) aizsardzība, neskaidrības par noteikumu būtību un piemērošanu, kā arī citi ar tarifiem nesaistīti un tehniski tirdzniecības šķēršļi; |
27. |
uzskata, ka, ņemot vērā grūtības piekļūt Ķīnas tirgum, jo to aizpilda valsts uzņēmumi, nolīgums, lai tas būtu līdzsvarots, būtu jāizmanto kā īpaša iespēja izveidot vienlīdzīgus konkurences apstākļus valsts un privātajiem uzņēmumiem; |
28. |
uzsver vajadzību nolīgumā nodrošināt ES spēju neiekļaut atsevišķas stratēģiskas nozares ieguldītājiem no Ķīnas; |
29. |
uzsver, ka nolīguma noteikumos būtu jāparedz iespēja pusēm (Savienības gadījumā – tās dalībvalstīm) noteikt un īstenot galvenās politiskās nostādnes kultūras daudzveidības veicināšanai un aizsardzībai; |
30. |
uzsver, ka nolīgumam ir jāveicina ilgtspējīgi, iekļaujoši un videi nekaitīgi ieguldījumi, jo īpaši ieguves rūpniecības jomās, kā arī jāveicina labas kvalitātes darba apstākļi uzņēmumos, kuros tiek veikti ieguldījumi; |
31. |
aicina iekļaut klauzulu par to, ka ieguldītājam potenciālajai uzņēmējas valsts pusei ir jāsniedz jebkāda informācija, kāda šai pusei var būt nepieciešama attiecībā uz attiecīgajiem ieguldījumiem, lēmuma pieņemšanai par šiem ieguldījumiem vai tikai statistikas mērķiem, savukārt puse aizsargā jebkādu konfidenciālu komerciālu informāciju no tās izpaušanas, kas varētu ietekmēt attiecīgā pakalpojumu sniedzēja konkurences stāvokli; |
32. |
uzver nepieciešamību turpmākajā nolīgumā iekļaut noteikumus par pārredzamību un pārvaldību valsts uzņēmumos un valsts ieguldījumu fondos, pamatojoties uz Santjago principiem, kas pieņemti SVF vadībā un nosaka principus saistībā ar valsts ieguldījumu fondu pārvaldību un iestāžu struktūru, kā arī to ieguldījumu stratēģiju pārredzamību; |
33. |
atgādina par savu prasību attiecībā uz saistošu uzņēmumu sociālās atbildības klauzulu, kurai jābūt saskaņā ar ANO uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipiem; piekrīt, ka ieguldītājiem būtu attiecīgi jāpiemēro SDO Trīspusējā deklarācija par daudznacionāliem uzņēmumiem un sociālo politiku un ESAO Pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem, kā arī starptautiska līmeņa īpaši vai nozares standarti atbildīgai praksei, ja tādi ir; prasa nodrošināt saistošas sociālās un vides klauzulas pilnībā izstrādātas ilgtspējīgas attīstības nodaļas ietvaros, uz kuru attiecas strīdu izšķiršanas mehānisms; aicina abas puses īstenot ilgtspējīgu un iekļaujošu ieguldījumu stratēģiju, kurā būtu iekļauta uzņēmumu sociālās atbildības klauzula ar konkrētām pamatnostādnēm ieguldītājiem, kā arī efektīva novērtēšanas metodika publiskā sektora iestādēm, kuras pārrauga veiktos ieguldījumus saistībā ar to sociālo ietekmi un ietekmi uz vidi; |
34. |
uzsver, ka nolīgumā Ķīnas ieguldītājiem Eiropas Savienībā jānosaka pienākums ievērot Eiropas sociālos standartus un sociālā dialoga noteikumus; |
35. |
uzsver, ka ES un Ķīnas divpusējam ieguldījumu nolīgumam ir jānodrošina rezultāti gan ilgtspējīgas izaugsmes, gan darbvietu radīšanas jomā, kā arī jāveicina sinerģija un labvēlīga plašāka ietekme ar citiem reģionālās tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumiem, kurus ES vai Ķīna ir noslēgusi; |
36. |
aicina Komisiju papildināt savu ietekmes novērtējumu, novērtējot arī ES un Ķīnas ieguldījumu nolīguma ietekmi uz cilvēktiesībām, kā tā ir apņēmusies darīt saskaņā ar Stratēģisko satvaru un Rīcības plānu par cilvēktiesībām un demokrātiju; |
37. |
uzskata, ka nolīgumā ir jāiekļauj noteikums, paredzot, ka visiem ieguldītājiem ir pilnībā jāievēro uzņēmējas puses tiesību akti vietējā, reģionālā, valsts un, vajadzības gadījumā, starptautiskā līmenī, un ieguldītāji, kas neievēros tiesību normas, tiks saukti pie civiltiesiskās atbildības attiecīgās jurisdikcijas tiesu procesā par jebkādām nelikumīgām darbībām vai lēmumiem saistībā ar ieguldījumiem, jo īpaši gadījumos, ja šādas darbības vai lēmumi rada būtisku kaitējumu videi, miesas bojājumus vai izraisa personas nāvi; |
38. |
prasa nolīgumā iekļaut klauzulu, kas liedz sociālās un vides tiesību aktu nozīmīguma pazemināšanu, lai piesaistītu ieguldījumus, un nodrošina to, ka neviena puse nevar izvairīties no attiecīgo tiesību aktu efektīvas īstenošanas, veicot ilglaicīgas vai regulāras darbības vai neveicot tās, nolūkā veicināt izveidot, iegādāties, paplašināt vai saglabāt tās teritorijā ieguldījumu; |
39. |
uzsver, ka ES un Ķīnas divpusējam ieguldījumu nolīgumam ir jāatbilst ES tiesību aktu kopumam, tostarp spēkā esošajiem sociālajiem un vides tiesību aktiem, un ka neviena puse nevar izvairīties no savu tiesību aktu efektīvas īstenošanas šajās jomās, lai visi šā nolīguma noteikumi veicinātu ieguldījumu likumīgu izveidi, iegādi, paplašināšanu vai saglabāšanu attiecīgajā abu pušu teritorijā, kā arī uzņēmējdarbības paraugpraksi un godīgu darbību; |
40. |
uzsver vajadzību nolīgumā pieprasīt, lai ārvalstu ieguldītāji ievērotu ES datu aizsardzības standartus; |
41. |
pauž dziļas bažas saistībā ar starptautisko šķīrējtiesnešu rīcības brīvību plaši interpretēt ieguldītāju aizsardzības klauzulas, tādējādi izslēdzot leģitīmus valsts noteikumus; prasa, lai strīdu gadījumos pušu izraudzītie šķīrējtiesneši būtu neatkarīgi un neitrāli un šķīrējtiesa būtu atbilstīga rīcības kodeksam, kura pamatā ir vai nu ANO Starptautiskās tirdzniecības tiesību komisijas (UNCITRAL), vai arī Starptautiskā Investīciju strīdu risināšanas centra (ICSID) pieņemtie noteikumi, vai jebkādas citas konvencijas un starptautiskie standarti, kurus puses ir atzinušas un par kuriem tās ir vienojušās; |
42. |
uzskata, ka nolīgumā kā viena no galvenajām prioritātēm būtu jāiekļauj efektīvi starpvalstu un ieguldītāja un valsts strīdu izšķiršanas mehānismi, lai, no vienas puses, novērstu situācijas, kad nepamatotas prasības izraisa nepamatotu to izskatīšanu šķīrējtiesā, un, no otras puses, nodrošinātu, ka visiem ieguldītājiem ir piekļuve taisnīgai tiesai, kurai nekavējoties seko visu šķīrējtiesas nolēmumu izpilde; |
43. |
uzskata, ka nolīgumā būtu jāparedz starpvalstu strīdu izšķiršanas procedūras, kā arī ieguldītāju un valsts strīdu izšķiršanas mehānismi, kas iekļaujas atbilstošā tiesiskajā sistēmā un uz kuriem attiecas stingri pārredzamības kritēriji; |
44. |
aicina ES un Ķīnu kopīgi izveidot savlaicīgas brīdināšanas mehānismu, lai nodrošinātu sev iespēju proaktīvi novērst jebkādus paredzamus strīdus par tirdzniecību vai ieguldījumiem strīdu agrīnākajā iespējamā posmā, izmantojot visus attiecīgos pasākumus, tostarp maigo varu un tirdzniecības diplomātiju; |
45. |
turklāt uzskata, ka nolīgumā būtu jāietver noteikumi par strīdu izšķiršanu ārpustiesas kārtībā, lai veicinātu ātru, pieņemamu un miermīlīgu strīdu izšķiršanu starp pusēm, kuras brīvi izvēlas šādu iespēju izmantot; |
46. |
ierosina nolīgumā precīzi paredzēt elastīgus strīdu izšķiršanas mehānismus, piemēram, mediāciju, attiecībā uz, piemēram, ilgumu, izmaksām un pušu apstiprināto risinājumu īstenošanu; |
47. |
pauž uzskatu, ka pēc ES un Ķīnas ieguldījumu nolīguma noslēgšanas un pilnīgas ratifikācijas tam būtu jāaizstāj visi spēkā esošie divpusējie ieguldījumu nolīgumi starp atsevišķām ES dalībvalstīm un Ķīnu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem; |
48. |
iesaka neuzsākt sarunas, kamēr Ķīnas Valsts lietu padome iepriekš nav paudusi oficiālu piekrišanu tirgus piekļuves iekļaušanai ieguldījumu nolīgumā; |
49. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 264 E, 13.9.2013., 33. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0097.
(3) OV C 56 E, 26.2.2013., 87. lpp.
(4) OV C 168 E, 14.6.2013., 1. lpp.
(5) OV C 296 E, 2.10.2012., 34. lpp.
(6) OV C 99 E, 3.4.2012., 101. lpp.
(7) OV C 99 E, 3.4.2012., 31. lpp.
(8) OV C 99 E, 3.4.2012., 94. lpp.
(9) OV C 67 E, 18.3.2010., 101. lpp.
(10) 2013. gada 12. jūnijā pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0261 un 0262.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/52 |
P7_TA(2013)0412
ES un Taivānas tirdzniecības attiecības
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra rezolūcija par ES un Taivānas tirdzniecības attiecībām (2013/2675(RSP))
(2016/C 181/09)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā 2011. gada 17. februāra rezolūciju par stratēģiju “Eiropa 2020” (1), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punktu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 7. pantu, ar kuriem attiecīgi nosaka, ka “attiecībās ar citām pasaules daļām Savienība […] atbalsta […] starptautisko tiesību normu stingru ievērošanu un attīstību” un ka “Savienība nodrošina savu dažādo politiku un darbību savstarpēju konsekvenci”, |
— |
ņemot vērā 2011. gada 11. maija rezolūciju par Padomes gada ziņojumu Eiropas Parlamentam par kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) galvenajiem aspektiem un pamatvirzienu izvēli 2009. gadā (2), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 12. septembra rezolūciju par Padomes ikgadējo ziņojumu Eiropas Parlamentam par kopējo ārpolitiku un drošības politiku (3), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 14. marta rezolūciju par ES un Ķīnas attiecībām (4), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 25. novembra rezolūciju par cilvēktiesībām un sociāliem un vides standartiem starptautiskajos tirdzniecības nolīgumos (5), |
— |
ņemot vērā 2009. gada 5. februāra rezolūciju par Eiropas mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) lomas pastiprināšanu starptautiskajā tirdzniecībā (6), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2008. gada 18. decembra rezolūciju par viltošanas ietekmi uz starptautisko tirdzniecību (7), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 4. septembra rezolūciju par pakalpojumu tirdzniecību (8), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 20. maija rezolūciju par tirdzniecību ar izejvielām un neapstrādātām precēm (9), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 19. februāra rezolūciju par ES stratēģiju, lai Eiropas uzņēmumiem nodrošinātu piekļuvi tirgum (10), |
— |
ņemot vērā 2007. gada 22. maija rezolūciju “Eiropa globalizācijas kontekstā – konkurētspējas ārējie aspekti” (11), |
— |
ņemot vērā 2005. gada 7. jūlija rezolūciju par ES attiecībām ar Ķīnu un Taivānu un drošību Tālajos Austrumos (12) |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Tirdzniecība, izaugsme un pasaules norises. Tirdzniecības politika kā stratēģijas “Eiropa 2020” galvenā sastāvdaļa” (COM(2010)0612), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Globālā Eiropa. Konkurence pasaulē. Ieguldījums ES izaugsmes un nodarbinātības stratēģijā” (COM(2006)0567), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 28. februārī publicēto paziņojumu “Šķēršļi tirdzniecībai un ieguldījumiem” (COM(2013)0103), |
— |
ņemot vērā jautājumu Komisijai par ES un Taivānas tirdzniecības attiecībām (O-000093/2013 – B7-0509/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā uz noteikumiem balstīta daudzpusējā tirdzniecības sistēma, ko izveidoja Pasaules Tirdzniecības organizācija (PTO), joprojām ir vispiemērotākā struktūra, lai panāktu atklātu un taisnīgu tirdzniecību visā pasaulē; tā kā tomēr ir svarīgi saprast, ka divpusējie nolīgumi arī ir daļa no tā paša kopējā starptautisko attiecību instrumentu kopuma; |
B. |
tā kā ES joprojām pilnībā apņemas panākt līdzsvarotu un taisnīgu rezultātu Dohas attīstības programmā (DAP), kas ir pieeja, kurai tā dod priekšroku, un tā kā vienlaicīga divpusējās tirdzniecības nolīgumu slēgšana ar citām rūpnieciski attīstītajām valstīm arī ir derīga iespēja; |
C. |
tā kā divpusējās tirdzniecības kopējais apjoms starp ES un Taivānu pēdējās divās desmitgadēs ir palielinājies vairāk nekā 12 reižu, 2011. gadā pārsniedzot EUR 40 miljardus; |
D. |
tā kā Taivāna ir ES septītā lielākā tirdzniecības partnere Āzijā un ES 23. lielākā tirdzniecības partnere pasaulē; |
E. |
tā kā 2010. gadā ES ir veikusi 31,5 % no visas ārvalstu tiešo ieguldījumu plūsmas un tai pieder 21 % no ārvalstu tiešo ieguldījumu apjoma Taivānā, un tā ir lielākā ārvalstu ieguldītāja Taivānā; |
F. |
tā kā pašlaik kopējās tirdzniecības attiecības starp ES un Taivānu ir tālu no maksimālo iespēju īstenošanas; |
G. |
tā kā atvērta un godīga tirdzniecība ir iedarbīgs līdzeklis, lai sekmētu izaugsmi un labklājību, pamatojoties uz katras ekonomikas salīdzinošajām priekšrocībām un iespējamo sinerģiju, kas rodas no lielākas ekonomiskās integrācijas un jauniem ieguldījumiem uz zināšanām balstītā ekonomikā; |
H. |
tā kā nodokļu līmenis starp abiem tirdzniecības partneriem kopumā jau pašlaik ir ļoti zems; tā kā ES un Taivāna rīko regulāru strukturētu dialogu, izskatot kopīgi risināmus tirdzniecības un ieguldījumu jautājumus; tā kā tā ietvaros ir izveidotas četras darba grupas, kuru uzdevums ir strādāt ar intelektuālo tiesību aizsardzību, tehniskajiem tirdzniecības šķēršļiem un vienoto maksājumu shēmu saistītiem jautājumiem, kā arī jautājumiem saistībā ar farmācijas nozari; |
I. |
tā kā, neskatoties uz salīdzinoši zemajiem tarifiem, divpusējās tirdzniecības apjomi starp ES un Taivānu atpaliek no tiem, kurus ES īsteno ar citiem svarīgākajiem tirdzniecības partneriem; |
J. |
tā kā intelektuālā īpašuma tiesību jomai ir augsta pievienotā vērtība un piemīt izaugsmes potenciāls gan ES, gan Taivānā, jo īpaši saistībā ar viedo produktu un pakalpojumu izstrādi; |
K. |
tā kā ES un Taivāna var turpmāk padziļināt savas ekonomiskās attiecības tā, lai tās būtu savstarpēji izdevīgas arī attiecībā uz kopējo sabiedrības problēmu risināšanu; |
L. |
tā kā Taivāna kopš 2002. gada ir pilntiesīga Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) locekle un ir arī pilntiesīga Āzijas un Klusā okeāna ekonomiskās sadarbības (APEC) un Āzijas Attīstības bankas locekle; |
M. |
tā kā Taivānas pievienošanās PTO valsts iepirkuma nolīgumam (VIN) 2009. gada jūlijā bija nozīmīgs un pozitīvs solis, kas ne vien mudinās Taivānu gūt labumu no valsts iepirkuma nolīguma tirgu atvēršanas, bet arī uzlabos efektivitāti savā tirgū; |
N. |
tā kā Taivāna un Ķīnas Tautas Republika ir pieņēmušas konstruktīvu pieeju, sekmējot 19 nolīgumu noslēgšanu starp Taivānas šauruma tirdzniecības fondu Taivānas vārdā un Asociāciju Attiecībām Taivānas šaurumā ĶTR vārdā; tā kā šie nolīgumi ietver pamatnolīgumu par ekonomisko sadarbību (ECFA) starp abām Taivānas šauruma pusēm un intelektuālā īpašuma tiesību nolīgumu, kas tika parakstīts 2010. gada 29. jūnijā, kā arī ieguldījumu nolīgumu un muitas sadarbības nolīgumu, kas tika parakstīts 2012. gada 9. augustā; |
O. |
tā kā citas konstruktīvas alternatīvas ir ļāvušas Taivānai noslēgt 31 divpusējo ieguldījumu nolīgumu ar trešām valstīm, tostarp ar Japānu 2011. gada 22. septembrī un ekonomiskās sadarbības nolīgumu ar Jaunzēlandi 2013. gada 10. jūlijā, lai atsāktu sarunas par tirdzniecības un ieguldījumu pamatnolīgumu (TIFA) ar Amerikas Savienotajām Valstīm 2013. gada 10. martā un pašlaik īstenotu sarunas par ieguldījumu nolīgumu ar Korejas Republiku, kā arī brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Singapūru un Jaunzēlandi; |
P. |
tā kā Taipejas ekonomikas un kultūras pārstāvja birojs Amerikas Savienotajās Valstīs un Amerikas Institūts Taivānā ir vienojušies par kopīgiem paziņojumiem attiecībā uz starptautisko ieguldījumu un IKT pakalpojumu principiem; tā kā Taivāna līdzīgi ir noslēgusi visaptverošus ienākumu nodokļa nolīgumus ar 25 valstīm, tostarp 9 ES dalībvalstīm; |
Q. |
tā kā ciešākas ekonomiskās saites ar Taivānu nav nekādi pretrunā ar ES “vienas Ķīnas” politiku, ņemot vērā, ka Ķīna un Taivāna 1991. gadā attiecīgi pievienojās APEC un 2002. gadā – PTO; |
1. |
uzskata, ka daudzpusējā tirdzniecības sistēma, ko iemieso PTO, neapšaubāmi joprojām ir visefektīvākā sistēma atvērtas un godīgas tirdzniecības sasniegšanai pasaules mērogā; uzskata, ka ES un Taivānai ir jāsniedz ieguldījums divpusējo tirdzniecības attiecību veicināšanā; |
2. |
uzskata – lai gan ES strādā pie ekonomisko attiecību atjaunošanas ar Ķīnu, tai būtu jāapsver iespēja rīkoties tāpat arī attiecībā uz Taivānu nolūkā konsekventi turpināt atbalstīt Taivānas demokrātisko sistēmu, sociālo plurālismu un gūtos panākumus cilvēktiesību ievērošanā un tiesiskuma nodrošināšanā; |
3. |
tādēļ uzskata, ka ES būtu pozitīvi jāreaģē uz Taivānas gatavību uzsākt paralēlas sarunas par ieguldījumu aizsardzības un tirgus piekļuves divpusējiem nolīgumiem ar mērķi turpmāk stiprināt ieguldījumu juridisko noteiktību un palielināt ieguldījumu plūsmu apjomu un kvalitāti; |
4. |
uzskata, ka lēmums uzsākt šādas sarunas ar Taivānu būtu jābalsta uz ekonomiskiem apsvērumiem un ka tas nebūtu jāsaista ar ES un Ķīnas Tautas Republikas attiecību novērtējumu; |
5. |
uzsver, ka Parlaments atbalsta nolīgumus par ieguldījumu aizsardzību un tirgus piekļuvi ar Taivānu, un tam vajadzētu padziļināt pašreizējās ekonomiskās attiecības starp ES un Taivānu; |
6. |
uzskata, ka ar ES un Taivānas nolīgumiem par ieguldījumu aizsardzību un tirgus piekļuvi var patiesi nodrošināt savstarpēji izdevīgu situāciju, kas sniegs labumu abu pušu ekonomikai; |
7. |
norāda, ka ikvienā nolīgumā vajadzētu pienācīgi ņemt vērā MVU un uzlabot to spēju ieguldīt ārvalstīs; |
8. |
arī atgādina, ka ES un Taivānai jau ir veiksmīgi integrētas ekonomiskās attiecības, kopumā zemas muitas nodevas abām pusēm un pienācīgi strukturēts dialogs, kas ietver regulāras tikšanās, lai risinātu divpusējos tirdzniecības un ieguldījumu jautājumus; |
9. |
uzsver, ka nolīgumā būtu jāiekļauj stingra pušu apņemšanās saistībā ar ieguldījumiem orientēties uz ilgtspējīgu un iekļaujošu attīstību ekonomikas, sociālajā un vides jomā; |
10. |
uzsver, ka ES noslēgtajos ieguldījumu nolīgumos ir jārespektē publiskās intervences spēja, jo īpaši attiecībā uz sabiedrības politikas mērķiem, piemēram, sociālajiem un vides standartiem, cilvēktiesībām, drošību, darba ņēmēju un patērētāju tiesībām, sabiedrības veselību un drošību un kultūras daudzveidību; prasa nolīgumos iekļaut īpašas klauzulas attiecībā uz šiem nolūgumiem; |
11. |
ierosina – attiecībā uz piekļuvi tirgum abas puses dažām nozarēm var nepiemērot liberalizācijas saistības, lai aizsargātu valsts stratēģiskās intereses; |
12. |
atgādina par savu prasību attiecībā uz efektīvu uzņēmumu sociālās atbildības klauzulu un efektīvām sociālās un vides klauzulām; |
13. |
uzsver, ka nolīgumam ir jāliek ārvalstu ieguldītājiem ES ievērot Eiropas sociālos standartus un sociālā dialoga prasības; |
14. |
aicina Komisiju uzsākt sarunas par šādiem nolīgumiem starp ES un Taivānu; |
15. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Taivānas valdībai un Taivānas Likumdošanas juaņam. |
(1) OV C 188 E, 28.6.2012., 42. lpp.
(2) OV C 377 E, 7.12.2012., 35. lpp.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0334.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0097.
(5) OV C 99 E, 3.4.2012., 31. lpp.
(6) OV C 67 E, 18.3.2010., 101. lpp.
(7) OV C 45 E, 23.2.2010., 47. lpp.
(8) OV C 295 E, 4.12.2009., 67. lpp.
(9) OV C 279 E, 19.11.2009., 5. lpp.
(10) OV C 184 E, 6.8.2009., 16. lpp.
(11) OV C 102 E, 24.4.2008., 128. lpp.
(12) OV C 157 E, 6.7.2006., 471. lpp.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/56 |
P7_TA(2013)0414
ES un dalībvalstu veiktie pasākumi Sīrijas konflikta izraisīto bēgļu plūsmu problemātikas risināšanai
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra rezolūcija par ES un dalībvalstu pasākumiem Sīrijas konflikta radīto bēgļu plūsmu pārvaldīšanā (2013/2837(RSP))
(2016/C 181/10)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas par Sīriju, jo īpaši 2012. gada 16. februāra (1), 2012. gada 13. septembra (2), 2013. gada 23. maija (3) un 2013. gada 12. septembra (4) rezolūciju, un par iedzīvotājiem, kuri bēg no bruņotiem konfliktiem, |
— |
ņemot vērā Ārlietu padomes 2013. gada 23. janvāra, 18. februāra, 11. marta, 22. aprīļa, 27. maija, 24. jūnija, 9. jūlija un 22. jūlija secinājumus par Sīriju, ņemot vērā Eiropadomes 2013. gada 8. februāra secinājumus par Sīriju, |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Ketrinas Eštones 2013. gada 21. augusta paziņojumu par jaunākajiem ziņojumiem par ķīmisko ieroču izmantošanu Damaskā, 2013. gada 23. augusta paziņojumu par lielo steidzamību Sīrijas konfliktam rast politisku risinājumu (kurā atspoguļota 2013. gada 7. septembrī pieņemtā ES vienotā nostāja attiecībā uz Sīriju), 2013. gada 10. septembra paziņojumu par priekšlikumu nodot Sīrijas rīcībā esošos ķīmiskos ieročus starptautiskajā kontrolē un 2013. gada 14. septembra paziņojumu, kas sniegts pēc ASV un Krievijas panāktās vienošanās par Sīrijas ķīmiskajiem ieročiem, kā arī Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves paziņojumus, kas sniegti 2013. gada 11. septembrī Strasbūrā notikušās Parlamenta plenārsēdes debašu laikā, |
— |
ņemot vērā par starptautisko sadarbību, humāno palīdzību un reaģēšanu krīzes situācijās atbildīgās komisāres Kristalīnas Georgijevas paziņojumus par Sīrijas bēgļiem un ES reakciju, jo īpaši viņas 2013. gada 3. septembra paziņojumu par jaunākajiem datiem attiecībā uz iedzīvotāju skaitu, kuri bēg no Sīrijas krīzes, un ņemot vērā Humānās palīdzības un civilās aizsardzības (ECHO) ģenerāldirektorāta ziņojumus un faktu lapas par situāciju Sīrijā, |
— |
ņemot vērā ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos António Guterres piezīmes Tieslietu un iekšlietu padomes neoficiālajā sanāksmē, kas notika Viļņā 2013. gada 18. jūlijā (5), |
— |
ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra vietnieces humānās palīdzības jautājumos un ārkārtas palīdzības koordinatores Valerie Amos izdotos ANO Drošības padomes informatīvos paziņojumus par Sīriju, jo īpaši 2013. gada 18. aprīļa paziņojumu, |
— |
ņemot vērā ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos 2013. gada 4. septembrī rīkotās Sīrijas robežvalstu ministru sanāksmes kopīgo paziņojumu, |
— |
ņemot vērā ANO Cilvēktiesību padomes iepriekšējās rezolūcijas par Sīriju, |
— |
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju, |
— |
ņemot vērā 1948. gadā pieņemto Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, |
— |
ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, ANO Konvenciju pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību vai sodīšanu, ANO Konvenciju par bērna tiesībām un tās fakultatīvo protokolu par bērnu iesaistīšanu bruņotā konfliktā un ANO Konvenciju par genocīda nepieļaujamību un sodīšanu par to, kuriem visiem Sīrija ir pievienojusies, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 78., 79. un 80. pantu, |
— |
ņemot vērā 1949. gada Ženēvas konvencijas un to papildprotokolus, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā līdz 2013. gada 20. septembrim ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos birojs (UNHCR) Sīrijas kaimiņvalstīs un Ziemeļāfrikā bija reģistrējis kopumā 1 929 227 Sīrijas bēgļus; tā kā tiek lēsts, ka kopējais, tostarp nereģistrēto, bēgļu skaits ir 2 102 582 personas; tā kā tie paši avoti liecina, ka 76 % Sīrijas bēgļu ir sievietes un bērni; tā kā 410 000 Sīrijas bēgļu, kuri ir bērni, ir pamatskolas vecumā (no 5 līdz 11 gadiem); tā kā saskaņā ar ANO Humānās palīdzības koordinācijas biroja (OCHA) datiem valsts iekšienē pārvietoto personu skaits 2013. gada 9. septembrī bija 4,25 miljoni personu; |
B. |
tā kā saskaņā ar UNHCR datiem bēgļu (tostarp to, kuri gaida reģistrāciju) skaits uzņēmējvalstīs 2013. gada 20. septembrī bija šāds: Turcijā – 492 687; Libānā — 748 608; Jordānijā – 531 768; Irākā – 190 857; Ēģiptē — 124 373; Marokā, Alžīrijā un Lībijā – 14 289 (reģistrēto bēgļu skaits); tā kā uz kaimiņvalstīm ik dienu bēg tūkstošiem sīriešu un ANO Sīrijas reģionālās reaģēšanas plānā tiek plānots, ka līdz 2013. gada beigām kopumā Sīriju būs pametuši 3,5 miljoni bēgļu; |
C. |
tā kā 2013. gadā turpināja pieaugt to patvēruma pieprasītāju skaits, kuri no Sīrijas vēlas iekļūt Eiropas Savienībā, un kopumā kopš konflikta sākuma 2011. gadā Eiropas Savienība un tās tuvākās kaimiņvalstis (Šveice un Norvēģija) ir saņēmušas 52 037 patvēruma pieprasījumus; |
D. |
tā kā 28 dalībvalstu Eiropas Savienībā Vācija (14 842) un Zviedrija (14 083) ir saņēmušas 59 % no iesniegtajiem pieprasījumiem; tā kā, kamēr citas valstis piedzīvo būtisku patvēruma pieprasījumu skaita pieaugumu, viena vienīga dalībvalsts jau ir saņēmusi vairāk nekā 2 000 pieprasījumu (Apvienotā Karaliste, kas saņēmusi 2 634 patvēruma pieprasījumus); |
E. |
tā kā trūkst pilnīgi precīzu un uzticamu datu par kopējo Sīrijas bēgļu skaitu, kuri vēlas iekļūt Eiropā, kā arī nav informācijas par to personu skaitu, kuras meklē patvērumu Eiropas valstīs, un nav arī datu par kopējo Eiropā jau iekļuvušo bēgļu skaitu; tā kā saskaņā ar UNHCR datiem, lai gan pastāv iepriekš minētā informācijas neskaidrība un statistika un dati par patvēruma pieprasījumu izskatīšanas gaitu ES dalībvalstīs ir nepilnīgi, ir konstatēts, ka ES iekļuvušo Sīrijas bēgļu aizsardzībā ir trūkumi; |
F. |
tā kā Sīrijas bēgļu krīze ir pirmais tikko pārskatītās kopējās Eiropas patvēruma sistēmas (CEAS) pārbaudījums; |
G. |
tā kā ES tiesību aktos jau ir paredzēti atsevišķi instrumenti, piemēram, Vīzu kodekss (6) un Šengenas robežu kodekss (7), ar kuriem var piešķirt humanitāro vīzu; |
H. |
tā kā dalībvalstis ir jāmudina izmantot līdzekļus, kas būs pieejami no Patvēruma un migrācijas fonda, un līdzekļus, kas ir piešķirti sagatavošanās darbībai “Nodrošināt bēgļu pārvietošanu ārkārtas situācijās”, kas cita starpā ietver šādus pasākumus: atbalstīt personas, kuras UNHCR jau ir atzinusi par bēgļiem; atbalstīt ārkārtas pasākumus, ja kā prioritāras ir noteiktas bēgļu grupas, kas cieš no bruņota uzbrukuma un kas ir ārkārtīgi neaizsargātas un atrodas dzīvībai bīstamā situācijā; vajadzības gadījumā sniegt papildu finansiālo atbalstu UNHCR un tās sadarbības organizācijām dalībvalstīs un Eiropas Savienības līmenī, |
I. |
tā kā 2013. gada 3. oktobrī jauna traģēdija izraisīja 130 migrantu nāvi un simtiem citu migrantu pazušanu Lampedūzas tuvumā un tā kā tūkstošiem migrantu ir miruši, cenšoties sasniegt ES, atkārtoti atgādina, ka ir jādara viss iespējamais, lai glābtu briesmās esošu cilvēku dzīvības, un ka dalībvalstīm ir jāievēro savas starptautiskās saistības attiecībā uz glābšanu jūrā; |
1. |
ir ļoti nobažījies par pašreizējo humanitāro krīzi Sīrijā un lielo slogu, ko tā rada kaimiņvalstīm; pauž bažas, ka bēgļu masveida izceļošana turpina pieaugt un ka nekas neliecina par to, ka bēgļu straume drīzumā varētu apsīkt; |
2. |
atzinīgi vērtē to valstu iestāžu centienus un solidaritāti, kuras palīdz Sīrijas bēgļiem, kā arī šo valstu iedzīvotāju augstsirdību; |
3. |
atzinīgi vērtē Sīrijas kaimiņvalstu atvēro durvju politiku un mudina tās saglabāt savas robežas atvērtas visiem Sīrijas bēgļiem; |
4. |
pauž bažas par to, ka aizvien lielāks skaits Sīrijas bēgļu riskē ar dzīvību, ar nedrošiem kuģošanas līdzekļiem cenšoties šķērsot Vidusjūru, lai iekļūtu Eiropas Savienībā; |
5. |
atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Savienība un tās dalībvalstis ir apņēmušās atvēlēt vairāk nekā vienu miljardu euro humānai un cita veida palīdzībai sīriešiem gan Sīrijā, gan ārpus tās; norāda, ka Eiropas Savienība ir lielākā humānās palīdzības sniedzēja Sīrijas krīzes noregulēšanai; aicina ES arī uzraudzīt šā finansējuma sadali; |
6. |
aicina ES arī turpmāk dāsni atbalstīt humānās un cita veida palīdzības centienus, reaģējot uz iedzīvotāju vajadzībām Sīrijā un uz Sīrijas bēgļu vajadzībām kaimiņvalstīs; |
7. |
mudina dalībvalstis risināt steidzamās vajadzības, veicot bēgļu pārvietošanu papildus pašreizējām valstu kvotām un ļaujot ieceļot ar humanitārām vīzām; mudina dalībvalstis izmantot līdzekļus, kas vēl pieejami atbilstīgi sagatavošanās darbībai/izmēģinājuma projektam saistībā ar bēgļu pārvietošanu; |
8. |
prasa starptautiskajai sabiedrībai, ES un dalībvalstīm arī turpmāk sniegt atbalstu, reaģējot uz šo ārkārtas humanitāro krīzi, un apņemties sniegt efektīvu palīdzību Sīrijas kaimiņvalstīm; |
9. |
prasa ES sasaukt humanitāro konferenci par Sīrijas bēgļu krīzi, par prioritāti nosakot pasākumu veikšanu reģiona uzņēmējvalstīs (jo īpaši Lībijā, Jordānijā, Turcijā un Irākā) nolūkā atbalstīt šo valstu centienus uzņemt aizvien lielāko bēgļu daudzumu un saglabāt atvērto durvju politiku; uzsver, ka šādā konferencē ir jāiesaista visas ES iestādes un pilsoniskās sabiedrības organizācijas un galvenā uzmanība jāpievērš humanitāriem centieniem un ES lomas nostiprināšanai un iesaistei diplomātiskos centienos, ar kuriem tuvināt Sīrijas konflikta izbeigšanu; |
10. |
uzsver, cik būtiski šajā posmā ir precīzi apzināt, vai, kā un kad dalībvalstis varētu darīt vairāk, lai palielinātu aizsardzības nodrošināšanu attiecībā uz Sīriju; norāda, ka ir jābūt solidāriem un proaktīvi jāstiprina kopējā aizsardzības nodrošināšana Eiropas Savienībā, uzlabojot sadarbību, informācijas apmaiņu, veiktspēju un politisko dialogu; |
11. |
atzinīgi vērtē dalībvalstu vienprātību par to, ka Sīrijas valstspiederīgos nedrīkst nosūtīt atpakaļ uz Sīriju; tomēr uzsver, ka attiecībā uz Sīrijas bēgļu uzņemšanu ir vajadzīga saskaņotāka pieeja un jāizrāda lielāka solidaritāte dalībvalstīm, kuras saskaras ar sevišķi lielu spiedienu; aicina dalībvalstis nodrošināt, ka tiek pareizi īstenoti visi dažādie Eiropas kopējās patvēruma sistēma instrumenti; |
12. |
aicina dalībvalstis apzināt visus pašreizējos ES tiesību aktus un procedūras, ar ko garantēt drošu iekļūšanu ES nolūkā sniegt pagaidu patvērumu sīriešiem, kuri bēg no savas valsts; norāda, ka priekšroka ir dodama likumīgai iekļūšanai ES, nevis bīstamai neregulētai iekļūšanai, kas varētu ietvert cilvēku tirdzniecības riskus; norāda, ka atsevišķas dalībvalstis ir piešķīrušas Sīrijas bēgļiem vai nu pastāvīgas uzturēšanās atļauju (piemēram, Zviedrija), vai pagaidu uzturēšanās atļauju (piemēram, Vācija); |
13. |
atgādina dalībvalstīm, ka sīrieši, kuri bēg no konflikta zonas un meklē starptautisku aizsardzību, ir jāuzņem kompetentajām valsts patvēruma piešķiršanas iestādēm un attiecībā uz šiem bēgļiem ir jāpiemēro taisnīgas un efektīvas patvēruma piešķiršanas procedūras; |
14. |
prasa ES veikt piemērotus, atbildīgus pasākumus saistībā ar iespējamo bēgļu pieplūdumu ES dalībvalstīs; aicina Komisiju un dalībvalstis arī turpmāk uzraudzīt pašreizējo situāciju un strādāt pie neparedzētu izdevumu plānošanas, ietverot iespēju piemērot Pagaidu aizsardzības direktīvu (8) gadījumā, ja apstākļi to prasa; |
15. |
atgādina, ka dalībvalstīm ir pienākums glābt migrantus jūrā, un prasa dalībvalstīm, kas nav ievērojušas savas starptautiskās saistības, izbeigt tādu laivu atpakaļ raidīšanu, uz kuru klāja atrodas migranti; |
16. |
aicina dalībvalstis saskaņā ar spēkā esošajiem starptautiskajiem un ES tiesību aktiem ievērot neizraidīšanas principu; aicina dalībvalstis nekavējoties pārtraukt jebkādu nelikumīgas un ilgstošas aizturēšanas praksi, kas pārkāpj starptautiskās un Eiropas tiesības, un atgādina, ka migrantu aizturēšanas pasākumi vienmēr ir jāveic saskaņā ar administratīvu lēmumu, tos ir pienācīgi jāpamato un jānosaka uz ierobežotu laikposmu; |
17. |
aicina Parlamenta atbildīgās komitejas arī turpmāk uzraudzīt stāvokli Sīrijā un kaimiņvalstīs un pasākumus, ko šajā saistībā veikušas dalībvalstis; |
18. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, dalībvalstu parlamentiem un valdībām, ANO ģenerālsekretāram, ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos, Arābu valstu līgas ģenerālsekretāram, Sīrijas Arābu Republikas parlamentam un valdībai, Sīrijas kaimiņvalstu parlamentiem un valdībām un visām Sīrijas konfliktā iesaistītajām pusēm. |
(1) OV C 249 E, 30.8.2013., 37. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0351.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0223.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0378.
(5) http://www.unhcr.org/51b7149c9.html
(6) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss) (OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.).
(7) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 13.4.2006., 1. lpp.).
(8) Padomes 2001. gada 20. jūlija Direktīva 2001/55/EK par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas (OV L 212, 7.8.2001., 12. lpp.).
Ceturtdiena, 2013, 10 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/61 |
P7_TA(2013)0418
Iespējamā CIP gūstekņu nogādāšana un nelikumīga turēšana apcietinājumā Eiropas valstīs
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par iespējamo CIP gūstekņu nogādāšanu un nelikumīgu turēšanu apcietinājumā Eiropas valstīs (2013/2702(RSP))
(2016/C 181/11)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECT) 2012. gada 13. decembra spriedumu, kurā Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika nosodīta par ļoti nopietniem Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (3., 5., 8. un 13. panta) pārkāpumiem Khaled El-Masri ārkārtas pārsūtīšanas laikā, |
— |
ņemot vērā ECT iesniegtās prasības lietās Al-Nashiri pret Poliju, Abu Zubaydah pret Lietuvu, Abu Zubaydah pret Poliju un Nasr un Gali pret Itāliju, ņemot vērā 2012. gada augustā Al-Nashiri iesniegto pieteikumu pret Rumāniju un 2012. gada decembrī organizāciju Human Rights Monitoring Institute (HRMI) un Open Society Justice Initiative iesniegto pieteikumu pret Lietuvu par to, ka pārkāptas to tiesības uz informāciju, kā arī tiesības uz efektīvu aizsardzību; |
— |
ņemot vērā Itālijas Augstākās tiesas 2012. gada septembra nolēmumu, ar kuru atstāja spēkā spriedumu 23 ASV valstspiederīgajiem saistībā ar 2003. gadā notikušo Abu Omar nolaupīšanu, tostarp spriedumu bijušajam CIP Milānas nodaļas vadītājam Robert Seldon Lady, kuram tika piespriests deviņu gadu cietumsods, |
— |
ņemot vērā Milānas Apelācijas tiesas 2013. gada februāra spriedumu trim citiem CIP aģentiem (1), par kuriem agrāk uzskatīja, ka uz viņiem attiecas diplomātiskā imunitāte, piespriežot viņiem sešus līdz septiņus gadus ilgu cietumsodu; ņemot vērā šīs pašas tiesas lēmumu piespriest desmit gadu cietumsodu arī bijušajam Itālijas Militārās izlūkošanas un drošības dienesta (SISMI) vadītājam Nicolò Pollari, deviņu gadu cietumsodu bijušajam SISMI vadītāja vietniekam Marco Mancini un sešu gadu cietumsodu trim SISMI aģentiem katram, |
— |
ņemot vērā Itālijas prezidenta 2013. gada 5. aprīļa lēmumu apžēlot ASV virsnieku Joseph Romano, kurš Itālijā bija notiesāts par viņa iesaisti Abu Omar nolaupīšanā Itālijas teritorijā; |
— |
ņemot vērā 2012. gada 11. septembra rezolūciju par iespējamo CIP gūstekņu nogādāšanu un nelikumīgu turēšanu apcietinājumā Eiropas valstīs – saistībā ar EP TDIP komitejas ziņojumu veiktie pasākumi (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas referentam nosūtītos dokumentus, tostarp vēstules, kas nebija adresētas konkrētām valstīm un ko 2013. gada martā izsūtīja visām dalībvalstīm, un uz kurām atbildējušas vien dažas dalībvalstis (Somija, Ungārija, Spānija un Lietuva), |
— |
ņemot vērā Parlamenta rezolūcijas par Gvantanamo, no kurām jaunākā ir 2013. gada 23. maija rezolūcija par ieslodzīto bada streiku (3), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 12. decembra rezolūciju par pamattiesību stāvokli Eiropas Savienībā 2010.–2011. gadā (4), |
— |
ņemot vērā 2012. gada septembrī no Eirokontroles saņemtos lidojumu datus, |
— |
ņemot vērā vēstuli, ko referents 2013. gada aprīlī nosūtīja Gaisa navigācijas drošības aģentūrai Āfrikā un Madagaskarā (ASECNA), lūdzot sadarboties lidojumu datu atklāšanā un pozitīvo atbildi, kas saņemta 2013. gada jūnijā, |
— |
ņemot vērā Padomes secinājumus par pamattiesībām un tiesiskumu un par 2012. gada Komisijas ziņojumu par Eiropas Savienības Pamattiesību hartas piemērošanu (Luksemburga, 2013. gada 6. un 7. jūnijs), |
— |
ņemot vērā Stokholmas programmu – atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā (2010-2014); |
— |
ņemot vērā daudzos plašsaziņas līdzekļu ziņojumus un pētnieciskās žurnālistikas darbību, jo īpaši, bet ne tikai, izmeklēšanas rezultātus, kuri 2013. gada aprīlī rādīti Rumānijas televīzijas kanālā Antena 1, |
— |
ņemot vērā pētījumus un izmeklēšanu, ko veikusi jo īpaši organizācija Interights, Redress and Reprieve, un ziņojumus, ko neatkarīgi pētnieki, pilsoniskās sabiedrības organizācijas un valstu un starptautiskās nevalstiskās organizācijas sagatavojuši pēc iepriekš minētās 2012. gada 11. septembra rezolūcijas pieņemšanas, jo īpaši kustības Open Society Justice Initiative ziņojumu par spīdzināšanas globalizāciju – CIP slepenajām aizturēšanām un ārkārtas pārsūtīšanām (2013. gada februāris), neatkarīgu divpusēju organizācijas Constitution Project Task Force on Detainee Treatment ASV veiktu pētījumu par izturēšanos pret ieslodzītajiem (2013. gada aprīlis), pārsūtīšanas lidojumu datubāzi, kas publicēta Apvienotās Karalistes akadēmiskajā tīmekļa vietnē The Rendition Project (2013. gada maijs), organizācijas Amnesty International ziņojumu “Atklājot patiesību – Polijas iesaiste CIP slepenās apcietināšanas programmā” (2013. gada jūnijs), kā arī organizācijas Human Rights Watch vēstuli Lietuvas iestādēm (2013. gada jūnijs), |
— |
ņemot vērā jautājumus, ko iesniegušas Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Ārlietu komiteja (O-000079/2013 – B7-0215/2013 un O-000080/2013 – B7-0216/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā pamattiesību ievērošana ir būtisks elements veiksmīgā pretterorisma politikā; |
B. |
tā kā Parlaments ir nosodījis ASV vadītās CIP pārsūtīšanas un slepenas apcietināšanas programmas, kuru īstenošanā pieļauti daudzi cilvēktiesību pārkāpumi, tostarp nelikumīga un patvaļīga aizturēšana, spīdzināšana un cita veida nežēlīga apiešanās, nerepatriēšanas principa pārkāpumi un piespiedu pazušana, turklāt CIP izmantojot Eiropas gaisa telpu un teritoriju; tā kā Parlaments ir vairākkārt aicinājis veikt pilna apjoma izmeklēšanu par to, kā valstu valdības un iestādes sadarbojušās ar CIP programmām; |
C. |
tā kā Parlaments ir apņēmies turpināt īstenot pilnvaras, ko tam saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 2., 6. un 7. pantu piešķīrusi pagaidu komiteja un uzdevis tā attiecīgajām komitejām informēt Parlamenta plenārsēdi par šo jautājumu gadu pēc iepriekš minētās Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcijas pieņemšanas, jo tas uzskata par svarīgu novērtēt, cik lielā mērā ir īstenoti Parlamenta ieteikumi; |
D. |
tā kā saukt pie atbildības par veiktajām pārsūtīšanām ir ļoti svarīgi, lai ES iekšpolitikā un ārpolitikā efektīvi aizsargātu un veicinātu cilvēktiesības, kā arī lai nodrošinātu likumīgu un efektīvu drošības politiku, kas pamatojas uz tiesiskumu; tā kā ES iestādes nesen iesaistījušās diskusijās par to, kā ES var labāk aizsargāt un veicināt pamattiesības un tiesiskumu; |
E. |
tā kā no Padomes vai Komisijas uz Parlamenta ieteikumiem nav saņemtas atbildes pēc būtības; |
F. |
tā kā Lietuvas iestādes paudušas apņēmību atsākt kriminālizmeklēšanu par Lietuvas līdzdalību CIP programmā, ja kļūs zināmi jauni apstākļi, taču vēl arvien to nav izdarījušas; tā kā, paužot savus apsvērumus Abu Zubaydah lietas izskatīšanā ECT, Lietuvas iestādes nodemonstrēja, ka to veiktajā izmeklēšanā ir kritiski svarīgi trūkumi un ka tās neizprot jaunās informācijas nozīmi; tā kā Lietuva 2013. gada otrajā pusgadā pilda Eiropas Savienības Padomes prezidentūras pienākumus; tā kā 2013. gada 13. septembrī Lietuvas ģenerālprokuroram tika iesniegta sūdzība, aicinot veikt izmeklēšanu par apgalvojumiem, ka Mustafa al-Hawsawi, kuru militārā komisija pašlaik tiesā Gvantanamo, CIP vadītas programmas ietvaros savulaik tika nelikumīgi nosūtīts, turēts slepenā apcietinājumā un spīdzināts Lietuvā; |
G. |
tā kā padziļinātais izmeklēšanas darbs, kas bija televīzijas kanāla Antena 1 2013. gada aprīļa raidījuma pamatā, sniedza papildu norādes par Rumānijas svarīgo lomu cietumu tīkla pastāvēšanā; tā kā bijušais valsts drošības padomnieks Ioan Talpeş apliecināja, ka Rumānija sniedza loģistikas atbalstu CIP; tā kā bijušais Rumānijas Senāta deputāts atzina, ka iepriekš veiktajā parlamentārajā izmeklēšanā bijuši trūkumi un aicināja prokuratūru uzsākt tiesvedību; |
H. |
tā kā 2013. gada 11. jūnijā Polijas prokuratūrai iesniegta prasība oficiāli atzīt par cietušo vēl trešo personu, proti, jemenieti Walid Mohammed Bin Attash, kuru nelikumīgi arestēja Pakistānā 2003. gadā, turēja slepenā cietumā Polijā no 2003. gada jūnija līdz septembrim un pēc tam pārvietoja uz Gvantanamo, kur viņš vēl joprojām atrodas; tā kā Polijas prokuratūra līdz 2013. gada oktobrim pagarinājusi uzsākto kriminālizmeklēšanu; |
I. |
tā kā Lielbritānijas varas iestādes liek procesuālus šķēršļus civilprasībai, ko Apvienotajā Karalistē iesniedzis Lībijas valstspiederīgais Abdel Hakim Belhadj, kuru CIP ar britu palīdzību esot pārsūtījusi spīdzināšanai Lībijā, un ir paudušas savu vēlmi pierādījumus šajā lietā uzklausīt slēgtā procesā; |
J. |
tā kā 2012. gada decembrī Itālijā izdeva starptautisko orderi Robert Seldon Lady arestam, kurš tika arestēts Panamā 2013. gada jūlijā; tā kā Panama neņēma vērā Itālijas izdošanas lūgumu un Robert Seldon Lady 2013. gada jūlijā devās atpakaļ uz ASV; tā kā Itālijas prezidents 2013. gada 5. aprīlī nolēma apžēlot ASV virsnieku Joseph Romano, kurš Itālijā tika notiesāts par viņa iesaisti Abu Omar nolaupīšanā Itālijas teritorijā; |
K. |
tā kā 2012. gada novembrī Somijas parlamentārais ombuds uzsāka izmeklēšanu par Somijas teritorijas, gaisa telpas un lidojuma ierakstu sistēmu izmantošanu CIP pārsūtīšanu programmai, nosūtīja detalizētus rakstiskus informācijas pieprasījumus 15 valsts iestādēm un lūdza Lietuvas iestādes sniegt konkrētu informāciju par saistītiem lidojumiem; |
L. |
tā kā Dānijas līdz 2012. gada maijam veiktā izmeklēšana nav uzskatāma par neatkarīgu, objektīvu, visaptverošu un efektīvu, kā to pieprasa starptautisko cilvēktiesību noteikumi un standarti, jo izmeklētājiem nebija pietiekamu pilnvaru un tās darbības joma bija ierobežota; |
M. |
tā kā tikai divas dalībvalstis (Vācija un Apvienotā Karaliste) ir atbildējušas uz ANO īpašo procedūru izpildes pārbaudes vēstulēm, kas nosūtītas astoņām dalībvalstīm (Apvienotajai Karalistei, Francijai, Itālijai, Lietuvai, Polijai, Rumānijai, Vācijai un Zviedrijai), pieprasot papildu informāciju saistībā ar ANO kopīgo pētījumu par vispārējo praksi attiecībā uz slepenu aizturēšanu saistībā ar terorisma apkarošanu (5); |
N. |
tā kā ASV prezidents B. Obama ir apstiprinājis apņemšanos slēgt Gvantanamo cietumu, 2013. gada 23. maijā paziņojot, ka tiks atsākta aizturēto atbrīvošana un atcelts moratorijs aizturēto jemeniešu atbrīvošanai, kuriem jau droši solīta nosūtīšana atpakaļ uz savu valsti, neraugoties uz ASV Kongresa iebildumiem; tā kā ASV iestādēm ir jāpilda starptautiskās saistības un Robert Seldon Lady jāsauc pie atbildības, |
O. |
tā kā ANO augstā komisāre cilvēktiesību jautājumos Navi Pillay ievadrunā Cilvēktiesību padomes 23. sesijā (Ženēvā, 2013. gada maijā) citēja iepriekš minēto Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūciju un prasīja veikt uzticamu un neatkarīgu izmeklēšanu kā ļoti svarīgu pirmo soli, lai nodrošinātu atbildību par nodarīto, un aicināja valstis noteikt šo uzdevumu par prioritāru; |
P. |
tā kā ANO īpašā referenta jautājumos par cilvēktiesību un pamattiesību ievērošanu un aizsardzību, apkarojot terorismu, Ben Emmerson 2013. gada ziņojumā (6) ir atsauces uz Parlamenta paveikto un pausts atbalsts vairākām iepriekš minētās 2012. gada 11. septembra rezolūcijas ierosmēm, |
1. |
pauž dziļu nožēlu par to, ka nav īstenoti Parlamenta ieteikumi iepriekšminētajā 2012. gada 11. septembra rezolūcijā, proti, no Padomes, Komisijas, dalībvalstu valdību, kandidātvalstu un asociēto valstu, NATO un ASV varasiestāžu puses, jo īpaši ņemot vērā nopietnos pamattiesību pārkāpumus, no kuriem cietuši CIP programmu upuri; |
2. |
uzskata, ka nesodāmības gaisotne attiecībā uz CIP programmām ir ļāvusi ES un ASV pretterorisma politikā turpināt pamattiesību pārkāpumus, ko vēlāk apliecināja ASV Valsts drošības aģentūras un vairāku dalībvalstu uzraudzības iestāžu veiktas apjomīgas uzraudzības programmas, kuras pašlaik izmeklē Parlaments; |
Atbildības process dalībvalstīs
3. |
atkārto savu aicinājumu dalībvalstīm, kuras vēl nav izpildījušas savu pozitīvo pienākumu veikt neatkarīgu un efektīvu izmeklēšanu par cilvēktiesību pārkāpumiem, ņemot vērā visus jaunos pierādījumus, un atklāt visu vajadzīgo informāciju par visām aizdomās turētajām lidmašīnām, kas saistītas ar CIP un šo valstu teritorijām; jo īpaši aicina dalībvalstis izpētīt, vai nav veiktas darbības, kuru rezultātā CIP programmas ietvaros šo valstu teritorijā ir slepeni turēti cilvēki; aicina attiecīgās dalībvalstis (Franciju, Itāliju, Lietuvu, Poliju, Rumāniju un Zviedriju) atbildēt uz ANO īpašo procedūru vēstulēm; |
4. |
mudina Lietuvu atsākt kriminālizmeklēšanu par CIP slepenajām ieslodzījuma vietām un veikt rūpīgu izmeklēšanu, ņemot vērā visus atklātos faktiskos pierādījumus, jo īpaši attiecībā uz Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECT) lietu Abu Zubaydah pret Lietuvu; aicina Lietuvu ļaut izmeklētājiem veikt visaptverošu pārbaudi par aizturēto personu pārsūtīšanas lidojumu tīklu un kontaktpersonām, par kurām ir publiski zināms, ka tās ir organizējušas vai piedalījušās attiecīgajos lidojumos; prasa Lietuvas iestādēm veikt tiesu ekspertīzi ieslodzījuma vietā un analizēt telefona sarunu reģistrus; mudina tās pilnībā sadarboties ar Eiropas Cilvēktiesību tiesu Abu Zubaydah pret Lietuvu un Human Rights Monitoring Institute pret Lietuvu lietās; aicina Lietuvu, ņemot vērā kriminālizmeklēšanas atsākšanu, izskatīt pieteikumus par citu iespējamo cietušo statusu/līdzdalību izmeklēšanā; mudina Lietuvu pilnībā atbildēt uz informācijas pieprasījumiem no citām ES dalībvalstīm, jo īpaši uz informācijas pieprasījumu no Somijas ombuda par lidojumu vai lidojumiem, kas varētu saistīt Somiju un Lietuvu saistībā ar iespējamu pārsūtīšanas maršrutu; mudina Lietuvas ģenerālprokuroru veikt kriminālizmeklēšanu par Mustafa al-Hawsawi sūdzību; |
5. |
mudina Rumānijas iestādes ātri uzsākt neatkarīgu, objektīvu, visaptverošu un efektīvu izmeklēšanu, lai atrastu trūkstošos parlamentārās izmeklēšanas dokumentus un pilnībā sadarboties ar ECT lietā Al Nashiri pret Rumāniju; aicina Rumāniju pilnā apjomā pildīt saistības pamattiesību jomā; |
6. |
prasa Polijai turpināt izmeklēšanu, nodrošinot lielāku pārredzamību, jo īpaši sniedzot pierādījumus par konkrētām darbībām, kas veiktas, lai ļautu cietušo pārstāvjiem pilnvērtīgi pārstāvēt savus klientus, nodrošinot viņiem likumīgās tiesības piekļūt visiem attiecīgajiem konfidenciālajiem materiāliem un rīkoties atbilstoši iegūtajiem materiāliem; aicina Polijas iestādes sodīt visus iesaistītos valsti pārstāvošos dalībniekus; mudina Polijas ģenerālprokuroru steidzami pārskatīt Walid Bin Attash iesniegumu un pieņemt lēmumu; aicina Poliju pilnībā sadarboties ar ECT attiecībā uz lietām Al-Nashiri pret Poliju un Abu Zubaydah pret Poliju; |
7. |
aicina Apvienotās Karalistes iestādes pilnībā sadarboties notiekošajā kriminālizmeklēšanā un atļaut civilo prasību izskatīšanu pilnīgā pārredzamībā, lai varētu pabeigt izmeklēšanu un atbildēt uz prasībām par ārvalstnieku pārsūtīšanu uz aizjūras teritorijām; prasa Apvienotās Karalistes iestādēm nodrošināt cilvēktiesībām atbilstošu izmeklēšanu par pārsūtīšanu, spīdzināšanu un sliktu izturēšanos pret ieslodzītajiem ārzemēs; |
8. |
mudina Itālijas iestādes turpināt centienus panākt taisnīgumu attiecībā uz CIP veiktajiem cilvēktiesību pārkāpumiem Itālijas teritorijā, pieprasot izdot Robert Seldon Lady un pārējos 22 ASV valstspiederīgos, kuri notiesāti Itālijā; |
9. |
mudina Somijas ombudu pabeigt izmeklēšanu, pamatojoties uz pārredzamību un atbildību, un tādēļ mudina visas valsts iestādes pilnībā sadarboties; prasa Somijai izmeklēt visus iespējamos gadījumus, kad Somijas valsts pārstāvji varētu būt piedalījušies pārsūtīšanas programmā; |
ES iestāžu reakcija
10. |
pauž dziļu vilšanos par Komisijas atteikumu atbildēt pēc būtības uz Parlamenta ieteikumiem, un uzskata, ka vēstules, ko Komisija nosūtīja dalībvalstīm, to vispārīguma dēļ ir nepietiekamas atbildības prasībām; |
11. |
atkārtoti pauž konkrētus ieteikumus Komisijai:
|
12. |
mudina Lietuvas iestādes izmantot ES Padomes prezidentvalsts iespējas, lai nodrošinātu, ka tiek pilnībā īstenoti ieteikumi, kas ietverti Parlamenta ziņojumā un tādējādi šo jautājumu iekļaut Tieslietu un iekšlietu (TI) padomes darba kārtībā pirms beidzas Lietuvas prezidentūra; |
13. |
atkārtoti pauž konkrētus ieteikumus Padomei:
|
14. |
aicina Padomi un Komisiju iekļaut attiecīgajās daudzgadu programmās, kas izriet no Stokholmas programmas, īpašus pasākumus, lai nodrošinātu tiesiskumu un atbildību par pamattiesību pārkāpumiem, jo īpaši, izlūkošanas dienestu un tiesībaizsardzības iestāžu gadījumā; prasa Komisijai iekļaut jautājumu par atbildību konferences “Assises de la Justice”, kas notiks 2013. gada novembrī, darba programmā; |
15. |
atgādina, ka, lai nodrošinātu uzticību Parlamentam, ir svarīgi ievērojami pastiprināt tā pamattiesību pārkāpumu izmeklēšanas tiesības ES, ietverot pilna apjoma tiesības uzklausīt zvērestu nodevušu iesaistīto personu liecības, tostarp valdību ministru liecības (7); |
16. |
prasa Eirokontrolei tāpat kā ASV Federālajai aviācijas iestādei atzīt, ka lidojumu maršrutu dati nekādā ziņā nebūtu jāuzskata par konfidenciāliem, un efektīvas izmeklēšanas labad atklāt šādus nepieciešamos datus; |
17. |
sagaida, ka Parlamenta veiktā izmeklēšana par ASV Valsts drošības aģentūras un vairāku dalībvalstu uzraudzības iestāžu veiktajām uzraudzības programmām ļaus ierosināt pasākumus, lai tiktu īstenota izlūkošanas dienestu efektīva demokrātiska parlamentārā uzraudzība, ņemot vērā to, ka ļoti svarīga ir šo organizāciju un to darbības demokrātiska kontrole, izmantojot attiecīgu iekšēju, izpildvaras veiktu, neatkarīgu tiesu un parlamentāru uzraudzību; |
18. |
pauž nožēlu, ka ES dalībvalstis nav panākušas progresu jautājumā par pievienošanos Starptautiskajai konvencijai par visu personu aizsardzību pret piespiedu pazušanu, izņemot tās ratificēšanu Lietuvā 2013. gada augustā; aicina 21 dalībvalsti, kas vēl nav ratificējusi šo konvenciju, to steidzami izdarīt; |
19. |
aicina Beļģiju, Grieķiju, Īriju, Latviju, Lietuvu, Slovākiju un Somiju prioritārā kārtā ratificēt ANO Konvencijai pret spīdzināšanu pievienoto Fakultatīvo Protokolu (OPCAT); pauž nožēlu, ka piešķirts ļoti ierobežots atbalsts OPCAT kontekstā ANO vadītam īpašajam fondam, un aicina ES dalībvalstis un Komisiju atbalstīt Īpašo fondu, nodrošinot būtiskas brīvprātīgās iemaksas; mudina Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD) un Komisiju pastiprināt centienus, lai trešās valstīs veicinātu valstu preventīvo mehānismu izveidi un darbību saskaņā ar OPCAT; |
20. |
aicina ES rūpīgi uzraudzīt to, kā Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika īsteno ECT lēmumu lietā El-Masri pret Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, uz ko Ministru komiteja tagad ir attiecinājusi pastiprināto procedūru saistībā ar Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas pieteikumu pievienoties ES; mudina Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas iestādes sākt kriminālizmeklēšanu par valsts pārstāvju līdzdalību El-Masri lietā un saukt vainīgos pie atbildības; |
21. |
aicina ASV valdību sadarboties attiecībā uz visiem ES dalībvalstu informācijas vai izdošanas pieprasījumiem saistībā ar CIP programmu; mudina ASV pārtraukt izmantot drakoniskus aizsardzības rīkojumus, kas neļauj juristiem, kuri rīkojas Gvantanamo līča ieslodzīto vārdā, izpaust nekādu informāciju par to slepeno apcietināšanu Eiropā; mudina pabeigt plānu par Gvantanamo līča ieslodzījuma vietas nekavējošu slēgšanu; |
22. |
mudina dalībvalstis aktīvāk rīkoties, lai izmitinātu tos no Gvantanamo atbrīvotos aizturētos, kuru izcelsmes valstis nav Eiropā, un kurus nevar repatriēt uz viņu izcelsmes valstīm, jo tur viņiem draud nāve, spīdzināšana vai cietsirdīga un necilvēcīga izturēšanās (8); aicina ES atjaunot kopīgās 2009. gada iniciatīvas, nodrošinot Gvantanamo ieslodzīto pārcelšanās uz ES dalībvalstīm mehānismu, un iesaistīties dialogā par konkrētiem plāniem sadarbībai ar jauno ASV īpašo sūtni jautājumos par ieslodzīto izvešanu no Gvantanamo Clifford Sloan; |
23. |
aicina Gaisa navigācijas drošības aģentūru Āfrikā un Madagaskarā drīzumā uzsākt sadarbību ar Parlamentu un sniegt pieprasītos lidojumu datus; |
24. |
aicina nākamo Parlamenta sasaukumu (2014–2019) turpināt pildīt un īstenot pagaidu komitejas sniegtās pilnvaras un līdz ar to nodrošināt, ka tās ieteikumiem ir turpinājums, pārbaudīt jaunus elementus, kas varētu rasties, un pilnībā izmantot un attīstīt savas tiesības veikt izmeklēšanu; |
o
o o
25. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) Tostarp agrākajam CIP Romas nodaļas vadītājam Jeffrey W. Castelli.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0309.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0231.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0500.
(5) A/HRC/13/42.
(6) Pamatprincipi par to, kā nodrošināt valsts amatpersonu atbildību par rupjiem vai sistemātiskiem cilvēktiesību pārkāpumiem, kas izdarīti saistībā ar valsts pretterorisma iniciatīvām, A/HRC/22/52, 2013. gada 1. marts.
(7) Skatīt: priekšlikums Eiropas Parlamenta regulai par sīki izstrādātiem noteikumiem, kas reglamentē Eiropas Parlamenta izmeklēšanas tiesību īstenošanu, un ar kuru aizstāj Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Lēmumu 95/167/EK, Euratom, EOTK (OV C 264 E, 13.9.2013., 41. lpp.)..
(8) Eiropas Parlamenta 2012. gada 18. aprīļa rezolūcija par gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā, tostarp arī ietekmi uz ES politikas stratēģiju cilvēktiesību jomā (OV C 258 E, 7.9.2013., 8. lpp.).
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/67 |
P7_TA(2013)0419
Tiesībaizsardzības iestāžu pārrobežu sadarbības stiprināšana Eiropas Savienībā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par tiesībaizsardzības iestāžu pārrobežu sadarbības stiprināšanu Eiropas Savienībā – Prīmes lēmuma īstenošana un Eiropas Informācijas apmaiņas modelis (2013/2586(RSP))
(2016/C 181/12)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 7. decembra paziņojumu par sadarbības tiesībaizsardzības jomā stiprināšanu Eiropas Savienībā – Eiropas Informācijas apmaiņas modelis (EIXM) (COM(2012)0735, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 7. decembra paziņojumu par to, kā tiek īstenots Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmums 2008/615/TI par pārrobežu sadarbības pastiprināšanu, jo īpaši apkarojot terorismu un pārrobežu noziedzību (COM(2012)0732), |
— |
ņemot vērā Stokholmas programmu, iekšējās drošības stratēģiju un informācijas vadības stratēģiju, lai nodrošinātu Eiropas Savienības iekšējo drošību, |
— |
ņemot vērā tā 2012. gada 22. maija rezolūciju par Eiropas Savienības iekšējās drošības stratēģiju (1), |
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 87. pantu, |
— |
ņemot vērā jautājumu Komisijai par tiesībaizsardzības iestāžu pārrobežu sadarbības stiprināšanu Eiropas Savienībā – Prīmes lēmuma īstenošana un Eiropas Informācijas apmaiņas modelis (EIXM) (O-000067/2013 – B7-0501/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā Stokholmas programma ir atzīta nepieciešamība panākt lielāku saskaņu un konsolidāciju attiecībā uz plašo instrumentu klāstu par informācijas ieguvi, apstrādi un apmainīšanos ar to Eiropas Savienībā tiesībaizsardzības iestāžu starpā, lai uzlabotu ES iedzīvotāju drošību; |
B. |
tā kā iekšējās drošības stratēģijā ir izteikta prasība izstrādāt visaptverošu informācijas apmaiņas modeli; |
C. |
tā kā apmaiņa ar informāciju par pārrobežu noziedzīgiem nodarījumiem ir sadarbības tiesībaizsardzības jomā pamats un jo īpaši tā ir svarīga teritorijā, kuras iekšējās robežas netiek kontrolētas; tā kā pārrobežu noziedzība Eiropas Savienībā palielinās, tādēļ radot vēl lielāku nepieciešamību pēc efektīvas un drošas apmaiņas ar informāciju tiesībaizsardzības jomā, kuru īstenojot, tiek aizsargāti dati un ievērotas pamattiesības, |
1. |
konstatē, ka paziņojumā ir sniegts pārskats par dažādiem izveidotiem apmaiņas ar informāciju Eiropas Savienībā instrumentiem, kanāliem un veidiem, nodrošinot pārrobežu tiesībaizsardzību; uzskata, ka šobrīdējā dažādo instrumentu, kanālu un veidu “ainava” ir sarežģīta un izkliedēta, kā rezultātā instrumenti tiek izmantoti neefektīvi un Eiropas Savienības līmenī netiek nodrošināta demokrātiskā kontrole un dažos gadījumos rodas funkciju un pieeju nesamērīgs pieaugums; |
2. |
aicina Komisiju veikt Eiropas Savienības un valstu tiesību aktu pārskatu, tostarp par divpusējiem starptautiskiem nolīgumiem, kas reglamentē pārrobežu apmaiņu ar informāciju tiesībaizsardzības jomā; piekrīt Komisijai, ka ir jāiegūst vairāk datu, lai noteiktu minēto instrumentu faktisko vērtību, un prasa veikt izveidoto instrumentu neatkarīgu un ārēju novērtējumu no apmaiņas ar Eiropas Savienības tiesībaizsardzības informāciju viedokļa, lai noskaidrotu to precīzi izmērāmo ietekmi; |
3. |
piekrīt Komisijas ieteikumiem vienkāršot izveidoto instrumentu un kanālu izmantošanu (piemēram, automātiski izmantot Eiropola kanālu un valstu līmenī radīt integrētu vienas pieturas aģentūru) un uzlabot apmācību un izpratni par pārrobežu apmaiņu ar informāciju. tomēr pauž vilšanos, ka Komisija nesniedza vērienīgāku un vairāk uz nākotni vērstu redzējumu, kā tas bija prasīts Stokholmas programmā un Iekšējās drošības stratēģijā, kas varēja kalpot par ierosmes punktu politiskām debatēm par to, kā izveidot un racionalizēt apmaiņu ar datiem tiesībaizsardzības jomā Eiropas Savienībā, vienlaikus nodrošinot datu stingru aizsardzību un konfidencialitāti; cieši mudina Komisiju nākt klajā, piedāvājot šādu redzējumu, kurā būtu iekļauts optimāli izstrādāts Eiropas Savienības apmaiņas ar informāciju tiesībaizsardzības jomā regulējums, pamatojoties uz tādiem principiem kā vajadzība, kvalitāte, samērīgums, efektivitāte, pārskatatbildība un tostarp arī pienācīgi novērtēts pieejamības princips un savstarpējās salīdzināšanas koncepcija; |
4. |
lai palielinātu efektivitāti, aicina Eiropas Komisiju izpētīt iespēju automatizēt pašreizējo instrumentu izmantošanas manuālos procesus, par paraugu ņemot dažu dalībvalstu DAPIX ietvaros īstenoto pētījumu un paredzēt universāla informācijas apmaiņas formāta ieviešanu nolūkā paātrināt pieņemto pieprasījumu apstrādi; |
5. |
norāda, ka dažādie pārrobežu apmaiņas ar informāciju instrumenti tiesībaizsardzības jomā, tostarp pārrobežu iespēju nodrošināšana iepazīties ar valstu datubāzēm, nozīmē izkliedētu un neefektīvu datu aizsardzības režīmu, kas bieži vien ir balstīts uz mazāko kopsaucēju, un tam tiek piemērota gadījuma rakstura pieeja; šajā ziņā atkārto savu nostāju, ka ierosinātā Datu aizsardzības direktīva būtu jāpieņem pēc iespējas ātrāk; |
6. |
lai nostiprinātu un uzlabotu informācijas apmaiņas sistēmu, prasa Komisijai veicināt pasākumus tādas efektīvas sistēmas atbalstīšanai, kura vienlaikus garantē datu aizsardzību, kā aprakstīts Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja atzinumā, kā atsauci izmantojot priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropolu, ar kuru atceļ Lēmumu 2009/371/TI; |
7. |
konstatē, ka aizvien lielākam skaitu valstu Prīmes lēmums ir kļuvis par ikdienas instrumentu, īstenojot pārrobežu policijas sadarbību un izmeklējot noziedzīgus nodarījumus; pauž nožēlu par Prīmes lēmuma īstenošanas ievērojamu kavēšanos vairākās dalībvalstīs; piekrīt Komisijai, ka nebūtu lietderīgi apsvērt šā instrumenta turpmāku pilnveidošanu, pirms tas nav pilnībā ieviests; aicina attiecīgās dalībvalstis pilnībā un pienācīgi ieviest Prīmes lēmumu, lai to varētu izmantot cik vien iespējams plaši; |
8. |
norāda, ka Prīmes lēmumu pieņēma atbilstoši agrākajam trešajam pīlāram un ka nav pietiekama Eiropas Parlamenta demokrātiskā uzraudzība un kontrole par tā īstenošanu; aicina Komisiju ātri iesniegt priekšlikumus, lai spēkā esošos pārrobežu policijas sadarbības instrumentus, kas ir pieņemti saskaņā ar trešo pīlāru, piemēram, Prīmes lēmumu un Zviedrijas iniciatīvu, iekļautu Lisabonas līguma regulējumā; |
9. |
atgādina, ka Eiropas līmeņa policijas apmācība veicina policijas spēku savstarpējo uzticēšanos, tādējādi uzlabojot informācijas apmaiņu un pārrobežu sadarbību, un ka tādēļ tā ir jāsaglabā un jāpastiprina; |
10. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 264 E, 13.9.2013., 1. lpp.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/69 |
P7_TA(2013)0420
Normatīvās rezolūcijas pielikums
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par diskrimināciju kastas dēļ (2013/2676(RSP))
(2016/C 181/13)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā 2012. gada 13. decembra rezolūciju par kastu diskrimināciju Indijā (1), 2013. gada 17. janvāra rezolūciju par vardarbību pret sievietēm Indijā (2), 2007. gada 1. februāra rezolūciju par dalītu cilvēktiesībām Indijā (3), 2012. gada 18. aprīļa rezolūciju par gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā, tostarp arī ietekmi uz ES politikas stratēģiju cilvēktiesību jomā (4), |
— |
ņemot vērā starptautiskās konvencijas cilvēktiesību jomā, tostarp Starptautisko konvenciju par jebkuras rasu diskriminācijas izskaušanu (CERD) un Rasu diskriminācijas izskaušanas komitejas XXIV vispārējo ieteikumu, |
— |
ņemot vērā ANO principu un pamatnostādņu diskriminācijas darba un izcelsmes dēļ efektīvai novēršanai projektu (5), ko publicējusi Cilvēktiesību padome; |
— |
ņemot vērā ANO augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos paustās nopietnās bažas, novērojumus un ieteikumus saistībā ar kastu diskrimināciju, |
— |
ņemot vērā ANO līguma struktūru un ANO īpašo procedūru pilnvaroto personu nesen paustos ieteikumus kastu diskriminācijas jautājumā, |
— |
ņemot vērā ANO īpašā referenta 2011. gada 24. maija ziņojumu par rasisma, rasu diskriminācijas, ksenofobijas un ar to saistītās neiecietības mūsdienu izpausmēm (6), kā arī izpausmēm, kas minētas vispārējos regulārajos pārskatos par kastu sistēmas valstīm, |
— |
ņemot vērā Parlamenta pētījumu par cilvēktiesību un nabadzības pārskatu – ES rīcība kastu diskriminācijas jautājuma risināšanā, |
— |
ņemot vērā mutisko jautājumu Komisijai par kastu diskrimināciju (O-000091/2013 – B7-0507/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā kastas nozīmē tādu sociālo un reliģisko kontekstu kā, piemēram, Āzijā, kur personas, kuras nepieder kastu sistēmai, uzskata par netīrām un neaizskaramām, taču plašākā kontekstā kastu sistēma nozīmē stingru sociālo šķiru iedalījumu noteikta sociālā stāvokļa grupās izcelsmes un nodarbošanās dēļ; tā kā diskriminācija darba un izcelsmes dēļ, kas ir plašāks termins, kuram ANO dod priekšroku, ir diskriminācijas veids, kas ir aizliegts starptautiskajās cilvēktiesību normās, kuras pasludinātas Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā, Starptautiskajā paktā par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Starptautiskajā paktā par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, Starptautiskajā konvencijā par jebkuras rasu diskriminācijas izskaušanu, Konvencijā par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu, Konvencijā par bērna tiesībām un Starptautiskās Darba organizācijas Konvencijā Nr. 111; |
B. |
tā kā 2011. gada jūnijā ANO īpašais referents rasisma jautājumos Githu Muigai uzsvēra, ka ir svarīgi izvairīties no jebkādas hierarhijas izveides attiecībā uz dažādām diskriminācijas izpausmēm, pat ja to veids un pakāpe atšķiras atšķirīgu vēsturisko, ģeogrāfisko un kultūras apsvērumu dēļ, tostarp attiecībā uz romu kopienu Eiropā un Āfrikas, Āzijas un Tuvo Austrumu kastu sistēmu upuriem; |
C. |
tā kā, neraugoties uz pasākumiem, ko veikušas dažu to valstu valdības, kurās ir kastu sistēma, nolūkā nodrošināt konstitucionālo un tiesisko aizsardzību un ieviest īpašus pasākumus pret kastu diskrimināciju un neaizskaramības praksi, kastu diskriminācija vēl aizvien ir plaši izplatīta un pastāvīgi ietekmē aptuveni 260 miljonus cilvēku visā pasaulē; |
D. |
tā kā kastu diskriminācija pastāv daudzās pasaules valstīs, un vislielākais skaits diskriminācijas upuru ir Dienvidāzijā; tā kā tomēr liels upuru skaits ir arī citos reģionos, tostarp Āfrikā, Tuvajos Austrumos un diasporas kopienās; |
E. |
tā kā tiesību aktu un attiecīgās politikas neīstenošana un efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu trūkums, kā arī tas, ka valsts iestādes, tostarp tiesu iestādes un policija, nedarbojas efektīvi, joprojām ir galvenie šķēršļi kastu diskriminācijas novēršanā; |
F. |
tā kā daudzās valstīs, kurās ir kastu sistēma, joprojām nav atsevišķu datu, īpašu tiesību aktu un pasākumu aizsardzībai pret kastu diskrimināciju; |
G. |
tā kā, neraugoties uz valdību un aizvien lielākiem dažu starptautisko struktūru centieniem, pie konkrētām kastām piederoši cilvēki joprojām cieš no nopietnas sociālās atstumtības, nabadzības, vardarbības, segregācijas, ar aizspriedumiem saistītas fiziskas un verbālas vardarbības un tīrības un piesārņojuma jēdziena; |
H. |
tā kā neaizskaramības prakse joprojām ir plaši izplatīta un tai ir mūsdienīgas izpausmes; tā kā skarto kopienu politiskā līdzdalība ir ierobežota un tās tiek nopietni diskriminētas darba tirgū; |
I. |
tā kā dažās valstīs, piemēram, Indijā, saistoša pozitīva diskriminācija zināmā mērā ir veicinājusi dalītu iesaisti publiskajā sektorā, tomēr tādu aizsardzības pasākumu trūkums, kuru mērķis ir novērst diskrimināciju tirgū un privātajā sektorā, veicina minēto personu atstumtību un aizvien lielāku nevienlīdzību; |
J. |
tā kā saskaņā ar SDO aplēsēm būtisks vairākums piespiedu darba upuru Dienvidāzijā pieder pie zemākām kastām un zemākām ciltīm; tā kā piespiedu darbs ir īpaši izplatīts lauksaimniecībā, kalnrūpniecībā un apģērbu ražošanā, kas piegādā produktus vairākiem daudznacionāliem un Eiropas uzņēmumiem; |
K. |
tā kā nediskriminācija nodarbinātības jomā ir viena no četrām darba pamattiesībām un iekļauta arī starptautiskajās pamatnostādnēs un uzņēmumu sistēmās, piemēram, ANO pamatprincipos uzņēmējdarbības un cilvēktiesību jomā, ESAO pamatnostādnēs un ISO 26000 pamatnostādnēs par sociālo atbildību, kurās kastu diskriminācija ir īpaši norādīta kā nopietnas diskriminācijas veids; |
L. |
tā kā to valstu valdības un iestādes, kurās pastāv kastu sistēma, mudina ņemt vērā ANO principu un pamatnostādņu diskriminācijas darba un izcelsmes dēļ efektīvai novēršanai projektu un veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai novērstu un nepieļautu kastu diskrimināciju, kā arī valsts, reģionālā un vietējā līmenī novērst īstenošanas nepilnības, lai īstenotu, grozītu vai ieviestu īpašus tiesību aktus un politikas pasākumus dalītu un kastu diskriminācijas skarto iedzīvotāju grupu tiesību aizsardzībai un sekmēšanai, |
1. |
nosoda pastāvīgos cilvēktiesību pārkāpumus pret iedzīvotāju grupām, kuras cieš no kastu hierarhijas sistēmas un tās izraisītās diskriminācijas, tostarp nevienlīdzības, tiesu sistēmas un darba nepieejamības, pastāvīgas segregācijas un kastu sistēmas izraisītiem šķēršļiem pamata cilvēktiesību ievērošanai un attīstības sekmēšanai; |
2. |
uzskata, ka identitātes kartēs nebūtu jānorāda piederība kastai, jo tas ir pretrunā vienlīdzības un sociālās mobilitātes principiem; |
3. |
atzinīgi vērtē ANO īpašā referenta rasisma jautājumos Githu Muigai ziņojumu un uzsver, ka visiem kastu diskriminācijas upuriem pasaulē būtu jāsaņem vienlīdz liela uzmanība un aizsardzība; plašākā kontekstā uzsver, ka visas rasisma un diskriminācijas izpausmes būtu jāuzskata par vienlīdz svarīgām un tām būtu jāpievēršas ar vienlīdz lielu apņēmību, tostarp Eiropā; |
4. |
pauž nopietnas bažas par to, ka dalītu un citu līdzīgā situācijā esošo kopienu sociālā atstumtība izraisa augstu nabadzības līmeni šajās iedzīvotāju grupās un atstumtību jeb ierobežotu ieguvumu no attīstības procesiem; uzsver, ka tas turklāt kavē to iesaistīšanos lēmumu pieņemšanā un pārvaldībā, kā arī jēgpilnu līdzdalību sabiedriskajā un pilsoniskajā dzīvē; |
5. |
joprojām pauž bažas par pastāvīgi lielo nežēlīgu noziegumu skaitu, par kuriem gan ir, gan nav ziņots, un par plaši izplatīto neaizskaramības praksi valstīs, kurās pastāv kastu sistēma, tostarp Indijā, un par plaši izplatīto to noziegumu izdarītāju nesodāmību, kuri pastrādāti pret dalītiem un citiem kastu sistēmas izraisītu cilvēktiesību pārkāpumu upuriem; atgādina, ka dažās valstīs ar šādu diskrimināciju saistīto nodarījumu veicēji ieņem augsta līmeņa amatus valdībā; |
6. |
atkārtoti pauž nopietnas bažas par vardarbību pret dalītu sievietēm un citu līdzīgi skarto kopienu sievietēm sabiedrībās ar kastu sistēmu, kuras bieži vien neziņo par šādas vardarbības gadījumiem, jo baidās par savu personisko drošību un no sociālās atstumtības, un par daudziem vispārējas diskriminācijas veidiem kastas, dzimuma un reliģijas dēļ, kuri skar dalītu sievietes un sievietes no minoritāšu kopienām un noved pie piespiedu pievēršanas citai ticībai, nolaupīšanas, piespiedu prostitūcijas un dominējošo kastu personu seksuālas vardarbības; |
7. |
uzsver nepieciešamību veicināt labvēlīgu vidi pilsoniskās sabiedrības un cilvēktiesību aizstāvjiem, kas strādā ar kastu diskriminācijas skartajiem cilvēkiem, nolūkā nodrošināt viņu drošību un izvairīties no šķēršļiem, stigmatizācijas un viņu darba ierobežojumiem; uzsver, ka šādai videi būtu jāietver finansējuma pieejamība, sadarbība ar ANO cilvēktiesību struktūrām un Ekonomikas un sociālo lietu padomes (Ecosoc) akreditācija; |
8. |
aicina ES veicināt projektu ANO principu un pamatnostādņu diskriminācijas darba un izcelsmes dēļ efektīvai novēršanai projektu kā pamatsistēmu kastu diskriminācijas novēršanai un veicināt to apstiprināšanu ANO Cilvēktiesību padomē; |
9. |
aicina Komisiju atzīt, ka kastas ir skaidra diskriminācijas izpausme, ko izraisījuši sociālie un/vai reliģiskie apsvērumi un kas ES centienos apkarot visa veida diskrimināciju jārisina kopā ar jautājumiem par cita veida diskrimināciju, piemēram, etniskās piederības, rases, izcelsmes, reliģijas, dzimuma vai seksuālās orientācijas dēļ; aicina ES politikas virzienos un programmās personas, kuras skar kastu diskriminācija, uzskatīt par identificējamu grupu; |
10. |
mudina Komisiju un Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD) iekļaut cīņu pret kastu diskrimināciju ES tiesību aktos, politikas virzienos un plānošanas dokumentos un pieņemt darbības pamatnostādnes tās īstenošanai; aicina EĀDD sekmēt uzraudzības un novērtēšanas mehānismus, lai efektīvi novērtētu ES rīcības ietekmi uz to personu situāciju, kuras skar šāda veida diskriminācija; |
11. |
iesaka ES veikt sistemātisku novērtējumu par tirdzniecības un/vai ieguldījumu nolīgumu ietekmi uz grupām, ko skar kastu diskriminācija, un risināt šos jautājumus ar nozares pārstāvjiem, valsts iestādēm un attiecīgajām pilsoniskās sabiedrības organizācijām; |
12. |
aicina iekļaut kastu diskrimināciju kā cilvēktiesību jautājumu turpmākajās ES cilvēktiesību politikas nostādnēs, stratēģijās un rīcības plānos; |
13. |
aicina Komisiju sniegt lielāku atbalstu attīstības projektiem, ar kuriem apkaro kastu diskrimināciju kā nopietnu cilvēktiesību pārkāpumu, kas saasina nabadzību, un ņemt šo diskriminācijas veidu vērā visos projektos, kuros uzmanība pievērsta izglītībai, sievietēm, tiesu iestāžu pieejamībai, politiskajai līdzdalībai un darbaspēkam attiecīgajās valstīs; |
14. |
aicina Komisiju izstrādāt un humanitāro krīžu laikā piemērot pieeju, kurā ņemtas vērā ar kastu diskrimināciju saistītās problēmas, nodrošinot to, ka humāno palīdzību saņem visas nelabvēlīgākā situācijā esošās grupas, tostarp cilvēki, kas cieš no kastu diskriminācijas; |
15. |
mudina ES izvirzīt jautājumu par kastu diskrimināciju visaugstākajā līmenī un apspriest to ar attiecīgo valstu valdībām divpusējās augstākā līmeņa sanāksmēs un citās starptautiskās sanāksmēs; |
16. |
mudina EĀDD stiprināt politikas un cilvēktiesību dialogu un sekmēt kopīgas iniciatīvas kastu diskriminācijas novēršanai ar tādu valstu valdībām kā Indija, Nepāla, Pakistāna, Bangladeša un Šrilanka, kurās uz kastu skartajām kopienām attiecina tā saucamo neaizskaramības praksi, un kopumā apkarot diskrimināciju darba un izcelsmes dēļ, kas sastopama dažādās valstīs, tostarp Jemenā, Mauritānijā, Nigērijā, Senegālā un Somālijā; atgādina, ka kastu diskriminācija nav tikusi pieminēta nolīgumos ar daudzām no minētajām valstīm; |
17. |
aicina Komisiju un EĀDD attiecīgā gadījumā iekļaut “kastu diskriminācijas klauzulu” visos tirdzniecības un asociācijas nolīgumos; |
18. |
iesaka ES veicināt nediskriminējošu un ietverošu politiku un procedūras uzņēmējdarbības attiecībās ar valstīm, kurās pastāv kastu sistēma, tostarp dalītu un līdzīgi skartu personu grupu pozitīvu diskrimināciju darba tirgū un privātajā sektorā; |
19. |
aicina ES veicināt regulāru un plašu apspriešanos ar pilsonisko sabiedrību par kastu diskrimināciju un piešķirt pietiekamus līdzekļus pilsoniskās sabiedrības organizācijām kastu diskriminācijas apkarošanai; |
20. |
aicina ES sekmēt tādas attīstības programmas laikposmam pēc 2015. gada izstrādi, kurā būtu ņemtas vērā ar kastu diskrimināciju saistītās problēmas un kastu sistēmas radītās vai sekmētās nevienlīdzības samazināšana būtu izvirzīta kā būtisks un izmērāms mērķis, tādējādi nodrošinot, ka kastu diskriminācijas problēmu uzskata par būtisku strukturālo faktoru, kas ir nabadzības pamatā, un galveno strukturālās nevienlīdzības cēloni; |
21. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomei, Komisijai, ES īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO ģenerālsekretāram un ANO Cilvēktiesību padomei. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0512.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0031.
(3) OV C 250 E, 25.10.2007., 87. lpp.
(4) OV C 258 E, 7.9.2013., 8. lpp.
(5) A/HRC/11/CRP.3.
(6) A/HRC/17/40.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/73 |
P7_TA(2013)0421
Lūgumrakstu komitejas 2012. gada darbības pārskats
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par Lūgumrakstu komitejas darbību 2012. gadā (2013/2013(INI))
(2016/C 181/14)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Lūgumrakstu komitejas apspriežu rezultātiem, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 10. un 11. pantu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 24., 227., 228., 258. un 260. pantu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu un 202. panta 8. punktu, |
— |
ņemot vērā Lūgumrakstu komitejas ziņojumu (A7-0299/2013), |
A. |
tā kā kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā Eiropas Savienības Pamattiesību harta saskaņā ar Līguma 30. protokolu jau ir kļuvusi juridiski saistoša; tā kā minētajā Līgumā ir noteikts arī juridiskais pamats, lai ES varētu pievienoties Eiropas Cilvēktiesību konvencijai un ieviest Eiropas pilsoņu iniciatīvu; |
B. |
tā kā Lūgumrakstu komitejas pienākums ir regulāri pārskatīt un, ja iespējams, pastiprināt savu nozīmi galvenokārt attiecībā uz tādu demokrātijas principu attīstību kā pilsoņu līdzdalības uzlabošana ES lēmumu pieņemšanas procesā un pārredzamības un pārskatatbildības veicināšana; tā kā komiteja, pildot savus pastāvīgos pienākumus, cieši sadarbojas ar dalībvalstīm, Komisiju, Eiropas Ombudu un citām iestādēm, lai nodrošinātu ES tiesību aktu pilnīgu ievērošanu gan to burta, gan gara ziņā; |
C. |
tā kā Lūgumrakstu komiteja 2012. gadā reģistrēja 1 986 lūgumrakstus, no kuriem lielākā daļa bija par pamattiesībām, vidi un iekšējo tirgu; tā kā 1 406 lūgumraksti tika atzīti par pieņemamiem un no tiem 853 tika nosūtīti izskatīšanai Komisijā atbilstoši Līguma 258. un 260. pantam, savukārt 580 lūgumraksti tika atzīti par nepieņemamiem; tā kā saskaņā ar Līguma 258. un 260. pantu Tiesā tika iesniegtas lietas par jautājumiem, uz kuriem norādīts vismaz piecos lūgumrakstos, kas saņemti 2012. gadā; tā kā 2011. gada 14. septembra spriedums lietā T-308/07 skaidri parāda, ka Parlamenta procedūras lēmumus, kas pieņemti ar lūgumrakstiem saistītās lietās, var arī apstrīdēt tiesā; tā kā, ņemot vērā šajā ziņojumā ietverto statistisko analīzi, vislielākais skaits lūgumrakstu (27,3 %) ir iesniegti par ES kopumā, kam seko lūgumraksti par Spāniju (15 %), Vāciju (12,5 %) un Itāliju (8,6 %); |
D. |
tā kā pamattiesību jomā komiteja 2012. gadā daudz uzmanības veltīja personu ar invaliditāti tiesībām, bērnu tiesībām, patērētāju tiesībām, īpašumtiesībām, brīvas pārvietošanās tiesībām bez jebkādas diskriminācijas, vārda brīvības un privātuma aizsardzībai un tiesībām piekļūt dokumentiem un informācijai, kā arī tiesībām uz politiskās biedrošanās brīvību un tiesībām iestāties arodbiedrībā; tā kā ekonomikas krīzes dēļ tika iesniegti vairāki lūgumraksti saistībā ar sociālām problēmām, piemēram, mājokļiem, nodarbinātību un pret noguldītājiem vērstām ļaunprātīgām darbībām banku sektorā; |
E. |
tā kā pilsoņu iesniegtie lūgumraksti liecina par nepārtrauktu diskrimināciju pret viņiem invaliditātes, piederības minoritātes grupai vai konkrētai etniskai grupai, dzimuma, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ; |
F. |
tā kā ES iniciatīvas cīņai pret diskrimināciju, piemēram, 2011. gada ES programma attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām, ir steidzami jāpieņem valstu stratēģijās un pastāvīgi jāpārskata un jāuzrauga, ņemot vērā ekonomiskās un sociālas situācijas pārmaiņas; |
G. |
tā kā saistībā ar vides aizsardzību apdraudējumu, ko rada piesārņojums un nelikumīgas darbības vides jomā, nekad nevar uzskatīt par pārspīlētu, jo tas izraisa draudus bioloģiskajai daudzveidībai un ekosistēmām, kā arī sabiedrības veselībai, turklāt visi šie draudi ir ilgstoši un bieži vien dzīvībai bīstami; tā kā attiecībā uz bioloģisko daudzveidību dažas dalībvalstis vēl nav noteikušas “Natura 2000” aizsargājamo teritoriju skaita minimumu, kā arī nav pilnībā īstenojušas šo teritoriju efektīvu aizsardzību; tā kā pienācīga uzmanība būtu jāpievērš mērķiem, kas saistīti ar cīņu pret piesārņojumu un klimata pārmaiņām; tā kā 2012. gadā komiteja daudz uzmanības pievērsa atkritumu un ūdens jomas tiesību aktu īstenošanai, kā arī projektu un darbību ietekmes uz vidi un sabiedrības veselību novērtēšanai; |
H. |
tā kā ir jāsaglabā dabas resursi, lai nodrošinātu Zemes nākotni; tā kā attiecībā uz tādiem tehnoloģiskiem jauninājumiem kā ĢMO un nanotehnoloģija ir jāievēro piesardzības princips; |
I. |
tā kā jautājumā par atkritumu apsaimniekošanu faktu vākšanas misija Itālijā norādīja, ka visām iesaistītajām Itālijas iestādēm steidzami jārod ilgtspējīgs atkritumu apsaimniekošanas problēmas risinājums Romas provincē, nodrošinot iedzīvotāju veselības un cieņas ievērošanu; tā kā ārkārtas situācija Neapolē ir atrisināta, taču saistībā ar Atkritumu pamatdirektīvā (Direktīvā 2008/98/EK) noteikto hierarhiju un Eiropas Savienības Tiesas 2010. gada marta spriedumu Kampānijas reģionā vēl aizvien ir daudz grūtību visaptverošas pieejas īstenošanā atkritumu apsaimniekošanas jomā; |
J. |
tā kā – lai gan Komisija atbilstību ES tiesību aktiem pilnībā var pārbaudīt tikai pēc tam, kad dalībvalsts iestādes ir pieņēmušas galīgo lēmumu, – ir būtiski, jo īpaši saistībā ar vides jautājumiem, pēc iespējas agrīnā posmā pārbaudīt, vai vietējās, reģionālās un dalībvalsts iestādes pareizi piemēro visas ES tiesību aktos noteiktās attiecīgās procedūru prasības, tostarp piesardzības principu; |
K. |
tā kā komiteja ir panākusi, ka Parlaments ūdeni ir atzinis par sabiedrisku labumu; tā kā Eiropas pilsoņu iniciatīva “Tiesības uz ūdeni” ir pirmā iniciatīva, kuru jau ir parakstījuši viens miljons Eiropas pilsoņu; |
L. |
tā kā ir jānovērš turpmākie neatgriezeniskie bioloģiskās daudzveidības zudumi, jo īpaši “Natura 2000” tīklā iekļautajās teritorijās; tā kā dalībvalstis ir apņēmušās nodrošināt īpaši aizsargājamu teritoriju aizsardzību saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK (Biotopu direktīvu) un Direktīvu 79/409/EEK (Putnu direktīvu); |
M. |
tā kā 2012. gada 13. decembra rezolūcijā par jaunu ilgtspējīgu un konkurētspējīgu tēraudrūpniecību (1), pamatojoties saņemto lūgumrakstu, Parlaments atbalstīja principu “maksā piesārņotājs”; |
N. |
tā kā, neraugoties uz Parlamenta un Komisijas Iestāžu nolīgumu, Komisija nevēlas sniegt savlaicīgu informāciju par apspriežu būtību un pieņemtajiem lēmumiem pārkāpumu tiesvedībā, kas saistīta ar lūgumrakstiem un skar vides tiesību aktu īstenošanu; tā kā tas rada lielas bažas, jo mūsu ekosistēma un veselība var tikt neatgriezeniski bojāta vai sagrauta; tā kā Eiropas iestādēm jāsniedz vairāk informācijas un jābūt pārredzamākām to attiecībās ar ES pilsoņiem; |
O. |
tā kā 2013. gads ir pasludināts par Eiropas Pilsoņu gadu un tieši ES pilsoņiem un iedzīvotājiem individuāli vai kopā ar citiem ir laba iespēja novērtēt Eiropas tiesību aktu piemērošanas efektivitāti, kā arī ziņot par iespējamām nepilnībām, kas traucē pienācīgi īstenot tiesību aktus un pilnībā izmantot tiesības; tā kā pienācīga uzmanība būtu jāpievērš paziņojuma “Eiropas Patērētāju tiesību aizsardzības programma paļāvības un izaugsmes veicināšanai” saturam; tā kā šajā saistībā viens no svarīgākajiem priekšnoteikumiem ir sniegt pilsoņiem informāciju par Eiropas tiesību aktiem praktiskā veidā; |
P. |
tā kā šā iemesla dēļ Lūgumrakstu komiteja 2012. gadā daudz laika un centienu veltīja tam, lai apspriestu Eiropas pilsonības nozīmi, kas ir ne tikai cieši saistīta ar pilnīgu pārvietošanās un uzturēšanās brīvību ES, kā noteikts LESD III daļā, bet arī ietver daudzas citas tiesības un ir ieguvums tiem pilsoņiem, kuri nepamet savu izcelsmes valsti; tā kā lūgumraksti liecina, ka Savienības pilsoņi un iedzīvotāji joprojām saskaras ar plaši izplatītiem un reāliem šķēršļiem, kas traucē viņiem izmantot jo īpaši pārrobežu tiesības, un šī situācija tieši un ik dienu ietekmē tūkstošiem mājsaimniecību dzīvi un labklājību; |
Q. |
tā kā lūgumrakstu iesniegšanas procedūru var apvienot ar citiem mehānismiem, kas pieejami pilsoņiem, piemēram, ar iespēju iesniegt sūdzības Eiropas Ombudam vai Komisijai; tā kā Lūgumrakstu komiteja cieši sadarbojas ar Eiropas Ombudu, citām Parlamenta komitejām, Eiropas iestādēm, aģentūrām un tīkliem, kā arī dalībvalstīm; |
R. |
tā kā lūgumrakstu procedūra arī turpmāk var papildināt un tai būtu jāpapildina citi pilsoņiem pieejamie tiesiskās aizsardzības mehānismi, piemēram, sūdzību iesniegšana Komisijai vai Eiropas Ombudam; tā kā SOLVIT jo īpaši ir svarīgs instruments, ko ES pilsoņi var izmantot, lai nodrošinātu ātrus risinājumus problēmām, kas radušās, jo valsts iestādes ir nepareizi piemērojušas iekšējā tirgus tiesību aktus; tā kā tādēļ ir jāpanāk progress, kopīgi risinot lietas, ko izskatīšanai tiesā iesnieguši patērētāji un viņu asociācijas; tā kā kopīgajā interneta portālā “Izmantojiet savas tiesības” ir pieejama svarīga informācija pilsoņiem, kuri vēlas iesniegt sūdzības par to, lai tiktu pienācīgi piemērotas ES tiesības; |
S. |
tā kā attiecībā uz tām tiesībām iesniegt lūgumrakstus, kuras atbilstoši Līguma noteikumiem ir visiem ES pilsoņiem un iedzīvotājiem, darbības joma un darbības veids atšķiras no citiem līdzekļiem, kas pilsoņiem ir pieejami, piemēram, no sūdzību iesniegšanas Komisijai vai Ombudam; |
T. |
tā kā ir jāveicina pilsoņu līdzdalība ES lēmumu pieņemšanas procesā, lai pastiprinātu tā likumību un pārskatatbildību; |
U. |
tā kā 2012. gada 1. aprīlī spēkā stājās jauns demokrātiskās līdzdalības instruments “Eiropas Pilsoņu iniciatīva” un tajā gadā tika reģistrētas kopumā sešpadsmit iniciatīvas; tā kā dažādi Eiropas pilsoņu iniciatīvas iniciatori ir pauduši nopietnas bažas par tehniskiem šķēršļiem, kas tika konstatēti parakstu faktiskās vākšanas laikā; tā kā Lūgumrakstu komitejai būs svarīga nozīme, rīkojot atklātas uzklausīšanas par veiksmīgajām iniciatīvām; |
V. |
tā kā joprojām ir acīmredzams, ka pastāv gan skaidri strukturētas un plaši publicētas informācijas trūkums, gan ES pilsoņu izpratnes trūkums par savām tiesībām; tā kā tie ir būtiski šķēršļi aktīvas ES pilsonības īstenošanai; tā kā šajā saistībā dalībvalstīm būtu pilnīgāk jāievēro pienākums sniegt informāciju un veicināt informētību; |
W. |
tā kā Eiropas pilsoņiem un iedzīvotājiem ir likumīgas tiesības sagaidīt, ka jautājumiem, kurus viņi iesnieguši Lūgumrakstu komitejai, bez liekas kavēšanās var tikt rasts risinājums saskaņā ar Eiropas Savienības tiesisko regulējumu, un jo īpaši ka komitejas locekļi aizsargās lūgumrakstu iesniedzēju dabisko vidi, veselību, pārvietošanās brīvību, cieņu, kā arī pamattiesības un pamatbrīvības; tā kā komitejas darba efektivitāte lielā mērā ir atkarīga no tā, cik ātri un rūpīgi strādā tās sekretariāts, un to varētu uzlabot vēl vairāk, jo īpaši optimizējot lūgumrakstu izskatīšanas termiņus un sistematizējot lūgumrakstu novērtēšanas procedūru; tā kā, ņemot vērā to, ka katru gadu palielinās iesniegto lūgumrakstu skaits, darba veikšanai būtu nepieciešams vairāk resursu un būtu jāparedz vairāk laika komitejas sanāksmēm; tā kā ir jānodrošina lūgumrakstu izskatīšanas nepārtrauktība arī pēc Parlamenta sasaukuma un attiecīgi arī darbinieku maiņas; tā kā vairākus lūgumrakstus ir iesniegušas personas, kas cietušas Franko režīma dēļ, un šie lūgumraksti skar jautājumu par nolaupītajiem bērniem Spānijā; |
X. |
tā kā starp Komisiju, Parlamentu, Tiesu un valsts iestādēm vēl joprojām nav rasts risinājums dažos lūgumrakstos norādītajām problēmām, atstājot lūgumraksta iesniedzējus neziņā un bez informācijas par lūgumraksta izskatīšanas pabeigšanas datumu, |
Y. |
tā kā ir ievērojami palielinājies to lūgumrakstu skaits, kuros norādīti ar Līgumu par Eiropas Savienību aizsargāto Eiropas Savienības svarīgāko demokrātisko tiesību un tiesiskuma principu pārkāpumi dalībvalstīs, un tādējādi var secināt, ka palielinās Eiropas pilsoņu uzticēšanās tam, ka Kopienas iestādes aizsargās viņu pamattiesības; |
Z. |
tā kā atsevišķām personām un vietējām kopienām, kā arī brīvprātīgām organizācijām un uzņēmumiem ir labas iespējas novērtēt tiem piemēroto Eiropas tiesību aktu efektivitāti un brīdināt par iespējamām nepilnībām, kas jāanalizē, lai nodrošinātu labāku, saskaņotāku un salīdzināmāku ES tiesību aktu īstenošanu visās ES dalībvalstīs, |
1. |
norāda, ka 2012. gadā no Eiropas Savienības pilsoņiem un iedzīvotājiem saņemto lūgumrakstu galvenais temats bija iespējami ES tiesību pārkāpumi pamattiesību, vides, iekšējā tirgus un īpašumtiesību jomā; uzskata, ka lūgumraksti liecina par joprojām bieži sastopamiem un plaši izplatītiem ES tiesību aktu nepilnīgas transponēšanas vai nepareizas piemērošanas gadījumiem; |
2. |
norāda, ka pamattiesības joprojām ir viens no galvenajiem iesniegto lūgumrakstu tematiem, jo īpaši saistībā ar personu ar invaliditāti tiesībām, bērnu tiesībām, īpašumtiesībām, brīvas pārvietošanās tiesībām, tostarp sociālā nodrošinājuma tiesību pārnesamību bez jebkāda veida diskriminācijas, vārda brīvības un privātuma aizsardzību, biedrošanās brīvību un tiesībām piekļūt dokumentiem un informācijai; aicina dalībvalstis pareizi piemērot un aizsargāt šīs tiesības, kā noteikts Līgumā, un aicina Komisiju veikt vajadzīgos pasākumus, lai liktu dalībvalstīm, kuras nepilda noteiktās prasības, novērst atšķirības starp valsts tiesībām un ES pilsoņu pamattiesībām; uzskata, ka īpaša uzmanība būtu jāpievērš tiesībām uz vēsturisko atmiņu un Franko diktatūras režīma upuru ģimenes locekļu tiesībām uz patiesību, taisnīgumu un kompensācijām, kā arī Spānijā nolaupīto bērnu tiesībām uzzināt viņu bioloģisko vecāku identitāti; |
3. |
uzskata, ka interaktīvā rokasgrāmata, ko Eiropas Parlaments ievietos internetā un kas atbilst tai rokasgrāmatai, kuru internetā ievietojis Eiropas Ombuds, varētu palīdzēt samazināt tādu lūgumrakstu iesniegšanas skaitu, kuros norādītās problēmas neskar ES darbības jomu; |
4. |
apstiprina Lūgumrakstu komitejas svarīgo nozīmi ārpustiesas aizsardzības līdzekļu noteikšanā pilsoņiem, tādējādi nodrošinot reālās situācijas pārbaudi attiecībā uz to, kā Eiropas iedzīvotāji uztver Eiropas Savienību, kas savukārt ļauj spriest par to, vai Eiropas tiesību akti faktiski dod gaidīto rezultātu un sniedz cilvēkiem to, ko tie sagaida no Savienības; |
5. |
aicina Lūgumrakstu komiteju pārbaudīt, kādu ietekmi uz lūgumrakstu pieņemamību ir radījusi organizācijas “Equal Rights Trust” lietā īstenotā Eiropas Savienības Tiesas prakse, kas pat tad, ja tiek skarts tikai un vienīgi valsts tiesību akts, nodrošina Savienības pilsoņiem augstāku aizsardzības līmeni gadījumā, ja valsts tiesu iestāžu spriedums ietekmē viņu kā ES pilsoņu tiesību īstenošanu; prasa pārbaudīt, ar kādiem faktiskiem šķēršļiem saskaras Savienības pilsoņi, ja viņi vēlas saņemt ticamu skaidrojumu par Eiropas tiesību jautājumiem lietās, kuras tiek izskatītas valsts tiesās un attiecībā uz kurām Tiesai tiek prasīts sniegt prejudiciālu nolēmumu; |
6. |
komitejas darba uzlabošanas centienu kontekstā pieprasa ar faktu vākšanas misijām saistītu procedūru, kas, no vienas puses, nodrošina visu misijas dalībnieku tiesības iepazīstināt ar faktiem pēc saviem ieskatiem un, no otras puses, visiem komitejas locekļiem arī garantē iespēju piedalīties lēmuma pieņemšanā par secinājumiem, kas jāizdara Lūgumrakstu komitejai; |
7. |
apņemas padarīt lūgumrakstu procedūru efektīvāku, pārredzamāku un objektīvāku, vienlaikus saglabājot Lūgumrakstu komitejas locekļu līdzdalības tiesības, lai pat procedūras līmenī nebūtu iemesla lūgumrakstu izskatīšanas procesu pārskatīt tiesā; |
8. |
vērš uzmanību uz nepārtraukto diskrimināciju pret pilsoņiem to reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, piederības minoritāšu grupai, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ; brīdina jo īpaši par to, ka romu tautības iedzīvotāji visā ES turpina saskarties ar šķēršļiem integrācijas jomā; tāpēc aicina Komisiju sekmēt starpvaldību sadarbību šajā jomā, nodrošināt pienācīgu finansējumu valsts stratēģiju romu integrācijai īstenošanai un aktīvi pārraudzīt, vai šīs stratēģijas tiek efektīvi īstenotas dalībvalstīs; |
9. |
aicina Komisiju nākt klajā ar tiesību akta priekšlikumu, lai beidzot atrisinātu problēmas saistībā ar civilstāvokļa dokumentu un to spēkā esamības savstarpēju atzīšanu dalībvalstīs, vienlaikus ievērojot katras dalībvalsts sociālās politikas tradīcijas saskaņā ar subsidiaritātes principu; |
10. |
atkārto savus iepriekšējos aicinājumus dalībvalstīm nodrošināt visiem ES pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem pārvietošanās brīvību, nediskriminējot viņus dzimumorientācijas vai valstspiederības dēļ; pamatojoties uz tādiem principiem kā savstarpēja atzīšana, vienlīdzība, nediskriminācija, cieņa un tiesības uz privāto un ģimenes dzīvi, atkārto savu aicinājumu dalībvalstīm pilnībā īstenot tiesības, kas saskaņā ar Direktīvas 2004/38/EK 2. un 3. pantu piešķirtas ne vien dažādu dzimumu laulātajiem, bet arī reģistrētam partnerim, mājsaimniecības loceklim vai partnerim, ar kuru ES pilsonis ir pienācīgi apliecinātās un stabilās partnerattiecībās, ieskaitot viendzimuma pārus; šajā sakarībā aicina Komisiju nodrošināt, lai direktīva tiktu konsekventi piemērota un nepieciešamības gadījumā šajā nolūkā arī attiecīgi pārskatīta, un vajadzības gadījumā sākt Līguma pārkāpumu tiesvedību pret tām dalībvalstīm, kuras minēto direktīvu nepiemēro; |
11. |
konstatē, ka vide joprojām ir viens no svarīgākajiem lūgumrakstu tematiem, apliecinot, ka valsts iestādes dalībvalstīs arvien nespēj nodrošināt bioloģiskās daudzveidības, dabas resursu un ekosistēmu saglabāšanu un to, ka tiek garantēti augstākie sabiedrības veselības standarti; norāda jo īpaši uz daudzajiem iesniegtajiem lūgumrakstiem par atkritumu apsaimniekošanu, ūdeni, atomenerģijas un ģenētiskās inženierijas radīto iespējamo apdraudējumu, par aizsargātajām sugām un par ietekmes uz vidi un sabiedrības veselību novērtējumu attiecībā uz tādiem projektiem un darbībām, kas saistīti ar slānekļa gāzes ieguvi, izmantojot hidrauliskās sašķelšanas paņēmienus; mudina Komisiju pastiprināt tiesisko regulējumu vides un cīņas pret klimata pārmaiņām jomā un, konkrētāk, tā pareizu īstenošanu; pauž nožēlu, ka dažas dalībvalstis, neraugoties uz to centieniem, nav varējušas rast noturīgus risinājumus atkritumu apsaimniekošanas problēmām; |
12. |
mudina Komisiju veikt pasākumus, lai nodrošinātu dalībvalstu izpratni par to, ka ūdens ir sabiedrisks labums; uzskata, ka attiecībā uz biotehnoloģijas un nanotehnoloģijas izmantošanu stingri jāievēro piesardzības princips, jo to izmantošana produktu ražošanā var būtiski ietekmēt patērētāju veselību; |
13. |
sagaida, ka ar Direktīvu 2011/92/ES pārskatītā Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīva tiks ne tikai stiprināta, nosakot skaidrākus parametrus, bet arī ka dalībvalstis to pienācīgi īstenos, kas ir pats svarīgākais aspekts; |
14. |
uzskata, ka ir jāizstrādā procedūras, kas jāpiemēro steidzami izskatāmiem lūgumrakstiem, saistībā ar kuriem faktu vākšanas misijas var organizēt arī ilgajā Parlamenta darbības pārtraukumā Eiropas vēlēšanu laikā, kā arī nepieciešamības gadījumā – sesiju pārtraukuma laikā vasarā (piem., vasaras mēneši ir vienīgais periods, kad iespējams doties faktu vākšanas misijā uz Damüls); |
15. |
pauž atzinību gan par to, ka ir atrisināta ārkārtas situācija Neapolē, gan par jaunajām atkritumu apsaimniekošanas iniciatīvām un sagaida, ka pienācīgi tiks risinātas ieilgušās problēmas Kampānijas reģionā, proti, izmantojot visu reģionu apkalpojošu atkritumu apsaimniekošanas iekārtu un ievērojot ES Atkritumu pamatdirektīvas hierarhiju un Eiropas Savienības Tiesas 2010. gada spriedumu; joprojām pauž nopietnas bažas par Lacijas reģionā īstenoto atkritumu apsaimniekošanas pieeju, jo īpaši par pasākumiem pēc Malagrotta atkritumu poligona slēgšanas; |
16. |
turklāt norāda, ka pilsoņi Eiropas Savienībā turpina saskarties ar šķēršļiem iekšējā tirgū, galvenokārt īstenojot savu pārvietošanās brīvību gan kā privātpersonas, gan kā preču un pakalpojumu piegādātāji un patērētāji, kā arī kā darba ņēmēji, piemēram, Rumānijas un Bulgārijas darba ņēmēji, kas joprojām saskaras ar ierobežojumiem darba tirgū dažās dalībvalstīs; norāda jo īpaši, ka tiesu iestāžu pārrobežu sadarbība un efektivitāte joprojām ir tā joma, kas izraisa lielākās bažas; kopumā secina, ka pārrobežu sadarbības un saskaņošanas nostiprināšana rada ievērojumus ieguvumus pilsoņu tiesību aizsardzībai un ekonomikas stimulēšanai; |
17. |
mudina Komisiju veikt pasākumus, lai patērētājiem atvieglotu informācijas un komunikāciju tehnoloģijas pieejamību, nodrošinot nepieciešamās drošības un pārredzamības garantijas un jo īpaši pārliecinoties, ka valsts sektora iestāžu tīmekļa vietnes ir pieejamas; |
18. |
norāda uz šīs komitejas centieniem darīt zināmu daudzu pilsoņu lūgumu noteikt ES tiesisko regulējumu, kas sniegtu pilnīgāku aizsardzību un uzlabojumus dzīvnieku labturības jomā, tostarp lolojumdzīvniekiem un klaiņojošiem dzīvniekiem; |
19. |
uzsver, ka liela nozīme izveidotajai Spānijas piekrastes likuma darba grupai, kura bija piemērs citām šādām iniciatīvām un ir rūpīgi pētījusi saistītos lūgumrakstus un minētā likuma grozīšanu; vēlreiz uzsver, ka šajā sakarībā svarīga ir tieša saziņa ar Spānijas valsts iestādēm, un uzsver, ka steidzami nepieciešams turpināt sadarbības pastiprināšanu nolūkā rast labāku līdzsvaru starp īpašumtiesībām un to sociālo funkciju, kā arī labākus risinājumus gadījumos, kad vides aizsardzības mērķa sasniegšanai ir nepieciešama atsavināšana; pauž bažas par to, ka jaunajā Spānijas parlamenta pieņemtajā Piekrastes likumā nav risinātas lūgumrakstu iesniedzēju norādītās problēmas un nav paredzēti nekādi plāni attiecībā uz vides turpmāko aizsardzību Spānijas piekrastes teritorijās; |
20. |
uzsver nepieciešamību noteikt efektīvu piekrastes aizsardzību, taču norāda, ka Piekrastes likums neatbilst noteiktajiem mērķiem, jo tas apdraud vēsturisko mantojumu un pamatiedzīvotājus, negatīvi ietekmējot piekrastes ciemu iedzīvotājus, kuri vienmēr ir ilgtspējīgi sadzīvojuši ar jūru un tās ekosistēmām; |
21. |
atzinīgi vērtē komitejas faktu vākšanas vizītē Berlīnē gūtos secinājumus par jauniešu un ģimenes labklājības jautājumiem, jo īpaši pārrobežu aizgādības lietās; tomēr, pamatojoties uz to, ka vēl aizvien tiek saņemti šāda veida lūgumraksti, norāda, ka minētā problēma saistībā ar pārrobežu aizgādības lietām acīmredzot joprojām ir aktuāla un komiteja ir saņēmusi ziņojumus par līdzīgiem gadījumiem arī no citām dalībvalstīm, galvenokārt Dānijas; turklāt norāda, ka Dānijā dažās no šīm lietām ir iesaistīti minētajā valstī dzīvojoši ārvalstnieki un ir pierādīts, ka šajā valstī notikuši bērnu nolaupīšanas gadījumi (tostarp ārpus Dānijas); |
22. |
uzskata, ka labāka pārvaldība un efektīvāki tiesiskās aizsardzības mehānismi ir tieši saistīti ar pārredzamību un piekļuvi informācijai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001; |
23. |
uzskata, ka ir svarīgi uzlabot sadarbību ar dalībvalstu parlamentiem un valdībām, pamatojoties uz savstarpīguma principu, un nepieciešamības gadījumā mudināt dalībvalstu iestādes pilnībā pārredzami transponēt un piemērot ES tiesību aktus; uzsver savstarpējās sadarbības nozīmi starp Komisiju un dalībvalstīm un pauž nožēlu par dažu dalībvalstu vilcināšanos attiecībā uz Eiropas tiesību aktu transponēšanu un piemērošanu vides jomā; |
24. |
šajā sakarībā vērš uzmanību uz sabiedriskās domas Eirobarometru, kurā norādīts, ka tikai 36 % ES pilsoņu uzskata, ka ir labi informēti par savām tiesībām, un tikai 24 % jūtas labi informēti par rīcības iespējām viņu tiesību neievērošanas gadījumā; tāpēc uzsver, ka ir steidzami jāuzlabo piekļuve informācijai un skaidrāk jānošķir dažādu valsts un Eiropas iestāžu funkcijas, lai lūgumraksti un sūdzības tiktu adresētas atbilstīgajām struktūrām; |
25. |
īpaši aicina Komisiju padarīt vieglāk lietojamu interneta portālu “Izmantojiet savas tiesības” un palielināt ES pilsoņu informētību par tā esamību; |
26. |
ir apņēmies līdz 2013. gada beigām ieviest praktiskāku un atpazīstamāku lūgumrakstu interneta portālu, lai atvieglotu pieeju lūgumrakstu procedūrai un sniegtu vērtīgu informāciju par lūgumrakstiem, to publisku izplatīšanu un interaktīvu pieeju lūgumrakstu izskatīšanas procesam, kā arī citiem tiesiskās aizsardzības mehānismiem; prasa Parlamenta tīmekļa vietnes mājaslapā padarīt pamanāmāku informāciju par tiesībām iesniegt lūgumrakstu; |
27. |
uzsver, ka papildus citām iestādēm, struktūrām un instrumentiem, piemēram, Eiropas pilsoņu iniciatīvai, Eiropas Ombudam, Komisijai un izmeklēšanas komitejām, Lūgumrakstu komiteja ir autonoma un tai ir skaidri noteikts uzdevums būt par kontaktpunktu, kurā var vērsties visi pilsoņi; turklāt uzsver, ka Lūgumrakstu komitejai arī turpmāk jābūt par kontaktpunktu pilsoņiem, kuru tiesības tiek iespējami pārkāptas; |
28. |
atzinīgi vērtē komitejas un Eiropas Ombuda konstruktīvo sadarbību, piemēram, Eiropas Ombuda īpašo ziņojumu par Vīnes lidostu lietā, kas saistīta ar Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīvas atbilstošu piemērošanu; atbalsta Ombuda darbu attiecībā uz administratīvām kļūmēm, kas pieļautas ES iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru darbā; sagaida, ka, tāpat kā līdz šim, šis darbs tiks turpināts, pamatojoties uz pilnīgu neatkarību; |
29. |
norāda, ka ne visās ES dalībvalstīs ir izveidota ombuda struktūra ar plašām pilnvarām, un tas nozīmē, ka ne visiem ES pilsoņiem ir vienādi pieejami tiesiskās aizsardzības līdzekļi; uzskata, ka, izveidojot ombuda struktūru ikvienā dalībvalstī, Eiropas Ombudu tīkls nodrošinātu ievērojamu atbalstu Eiropas Ombudam; |
30. |
atzinīgi vērtē pastāvīgo sadarbību ar Komisiju, izskatot lūgumrakstus, kas skar ES tiesību aktu piemērošanu dalībvalstīs; tomēr uzsver, ka komiteja sagaida, ka tā tiks pienācīgi un laicīgi informēta par pārkāpumu tiesvedības virzību; lūdz Komisiju pievērst vienlīdz lielu uzmanību lūgumrakstiem un sūdzībām par pienākumu neizpildes procedūru darbību; turklāt aicina Komisiju sniegt komitejai sīku informāciju un statistikas analīzi par visām sūdzībām, kurās tā izmeklē; uzsver – lai pilnībā tiktu ievērotas tiesības iesniegt lūgumrakstu, ir būtiski saņemt rūpīgu analīzi un atbildi, kuru Komisija sniedz pēc pieprasījuma un kurā tā izvērtē ne tikai formālos vai procesuālos jautājumus, bet arī lietas svarīgākos aspektus; |
31. |
uzsver, ka piekļuve ES iestāžu informācijai, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 1049/2001, galvenokārt ir to pilsoņu interesēs, kuru mērķis ir labāk izprast lēmumu pieņemšanas procesu, jo īpaši gadījumos, kad runa ir par projektiem, kas ietekmē vidi; uzskata, ka Komisija varētu nodrošināt brīvāku piekļuvi informācijai par pārbaudes procedūrām un pārkāpumu lietu izmeklēšanas dokumentiem, neapdraudot izmeklēšanas mērķi, un ka piekļuvi šiem dokumentiem varētu attaisnot ar sevišķu sabiedrības interesi, īpaši gadījumos, kad ir aktualizējies jautājums par pamattiesībām, cilvēku vai dzīvnieku veselību un vides aizsardzību pret neatgriezeniska kaitējuma nodarīšanu, vai arī gadījumos, kad tiek izmeklēta diskriminācija pret minoritātēm vai cieņas aizskaršana, ja vien tiek nodrošināta uzņēmējdarbības noslēpumu un delikātas informācijas aizsardzība tiesu lietās, konkurences lietās un personas datos; |
32. |
aicina Komisiju sadarboties ar attiecīgajām dalībvalstīm agrīnā posmā un īstenot piesardzīgu un uz preventīvām darbībām vērstu pieeju, novērtējot projektus ar iespējami negatīvu ietekmi un vidi vai sabiedrības veselību; norāda, ka apspriežu gaitā ir iespēja noteikt aizlieguma pasākumus gadījumos, kad paredzams neatgriezenisks kaitējums; |
33. |
īpaši ņem vērā SOLVIT tīkla lielo ieguldījumu to problēmu atklāšanā un risināšanā, kas saistītas ar iekšējā tirgus tiesību aktu īstenošanu; mudina nostiprināt šo ES instrumentu, panākot, ka dalībvalstis SOLVIT valsts centros nodrošina atbilstīgu personālu; piebilst, ka ir nepieciešama kolektīva rīcība, lai atrisinātu strīdīgos jautājumus, kurus ierosinājuši patērētāji un viņu asociācijas; |
34. |
uzsver, ka Juridiskais dienests savā 2012. gada 29. februāra atzinumā ir apstiprinājis, ka Eiropas Savienības iestāžu darbības jomas, kā noteikts Līgumā, ir plašākas nekā Savienības īstenoto pilnvaru vienkāršs apvienojums; ņem vērā Parlamenta Juridiskā dienesta viedokli par to, ka Parlaments ir tiesīgs pieņemt iekšējus administratīvus lēmumus, kuru mērķis ir izveidot pilsoņu iesniegumu izskatīšanas procedūru; šajā sakarībā pauž nožēlu par Parlamenta attiecīgā dienesta nespēju ievērot Parlamenta 2012. gada 21. novembra rezolūciju par Lūgumrakstu komitejas darbību 2011. gadā (2); visbeidzot, ņem vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumu (lietā T-280/09), kurā norādīts, ka lūgumraksts jāsagatavo pietiekami skaidri un precīzi, ievērojot LESD 227. panta nosacījumus, proti, tā, lai to varētu pareizi saprast; |
35. |
mudina dalībvalstis transponēt un piemērot ES tiesību aktus, nodrošinot pilnīgu pārredzamību, un, ņemot vērā šo mērķi, uzskata, ka ir būtiski abpusēji uzlabot Komisijas agrīnu sadarbību ar dalībvalstu parlamentiem un valdībām; |
36. |
pauž nožēlu par birokrātiskajiem šķēršļiem, ar kuriem saskaras Eiropas pilsoņu iniciatīvas nepietiekama informācijas tehnoloģiju atbalsta dēļ; visvairāk pauž nožēlu par to, ka šis pilsoņiem paredzētais līdzeklis dažādās administrācijās tiek izmantots atšķirīgi, jo dalībvalstīs ir atšķirīgas darbības procedūras; |
37. |
atzinīgi vērtē to, ka 2013. gads ir Eiropas Pilsoņu gads; aicina visas iestādes un struktūras gan Eiropas Savienībā, gan dalībvalstīs šajā gadā uzlabot un plašāk popularizēt savu darbu Eiropas pilsoņu un iedzīvotāju labā, pamatojoties uz Līgumos noteiktajiem principiem un šajā ziņojumā atklātajiem faktiem; |
38. |
norāda, ka lūgumrakstu mehānisms nav tikai pakalpojums, bet gan visu Eiropas pilsoņu un iedzīvotāju tiesības; apņemas padarīt lūgumrakstu procedūru efektīvāku, pārredzamāku un objektīvāku, vienlaikus saglabājot Lūgumrakstu komitejas locekļu dalības tiesības, lai lūgumrakstu izskatīšana pat procesuālajā līmenī atbilstu izskatīšanai tiesā; |
39. |
uzsver, ka lūgumrakstu procedūrā būtiska nozīme ir faktu vākšanas misijām, kas ir ne tikai parlamentārās līdzdalības tiesības, bet arī pienākums pret lūgumrakstu iesniedzējiem; apstiprina komitejas iepriekšējā ziņojumā pausto nostāju, ka ir vajadzīgi precīzāki un rakstveidā formulēti procedūras noteikumi par vizīšu sagatavošanu, īstenošanu un novērtēšanu, nodrošinot katram misijas dalībniekam tiesības iepazīstināt ar faktiem pēc saviem ieskatiem, no vienas puses, un garantējot visiem komitejas locekļiem iespēju piedalīties lēmuma pieņemšanā par secinājumiem un ieteikumiem, kas jāsagatavo Lūgumrakstu komitejai, no otras puses; |
40. |
aicina Parlamenta Priekšsēdētāju konferenci nostiprināt komitejas lomu izmeklēšanā; |
41. |
uzskata, ka atklātu uzklausīšanu rīkošana ir lietderīgs veids, kā padziļināti izpētīt lūgumrakstu iesniedzēju ierosinātos jautājumus; vēlas vērst uzmanību, piemēram, uz rīkoto atklāto uzklausīšanu par netradicionālu enerģijas avotu izpēti un izmantošanu, kurā tika ņemtas vērā ES pilsoņu lūgumrakstos paustās bažas šajā jautājumā; atzīst dalībvalstu tiesības izvēlēties savu enerģijas veidu kopumu un vajadzību pēc labākas koordinācijas ES mērogā, kopumā tiecoties sasniegt ES enerģētikas politikas trīspusējos mērķus, proti, konkurētspēju, ilgtspējīgumu un piegādes drošību; |
42. |
gaida atklātu uzklausīšanu rīkošanu par veiksmīgām Eiropas pilsoņu iniciatīvām kopā ar atbildīgo likumdošanas komiteju saskaņā ar Eiropas Parlamenta Reglamenta 197.a pantu; atkārtoti apliecina savu pārliecību, ka šis jaunais instruments stiprinās Savienības demokrātiskās iestādes un piešķirs nozīmi Eiropas pilsonības jēdzienam; |
43. |
tomēr pauž bažas par birokrātiju un tehniskiem šķēršļiem, kas radušies Eiropas pilsoņu iniciatīvas praktiskās izmantošanas pirmajos mēnešos; tādēļ aicina Komisiju nopietni apsvērt, vai nebūtu jānosaka pārskatīšanas datums, kā noteikts Regulā (ES) Nr. 211/2011; |
44. |
uzsver, ka regulāri ir jāpārskata pašreizējā situācija attiecībā uz Eiropas pilsoņu iniciatīvām, lai uzlabotu procedūru un pēc iespējas drīz rastu efektīvus risinājumus jebkādiem šķēršļiem, kas var rasties jebkurā procedūras posmā; |
45. |
uzskata, ka Lūgumrakstu komiteja savus uzdevumus un pienākumus varētu vislabāk pildīt un tās atpazīstamību, efektivitāti, pārskatatbildību un pārredzamību vislabāk varētu uzlabot, ja tiktu paplašinātas tai piešķirtās tiesības plenārsēdēs ierosināt jautājumus, kas ir svarīgi Eiropas pilsoņiem, un palielinātas tās iespējas pieaicināt lieciniekus, veikt izmeklēšanu un organizēt uzklausīšanas; |
46. |
apņemas izvērtēt, cik lielā mērā būtu atbilstoši grozīt Reglamentu, lai īstenotu iepriekš minētās formālās prasības attiecībā uz faktu vākšanas vizītēm un plenārsēdēs pieņemtajām rezolūcijām saskaņā ar Reglamenta 202. pantu; |
47. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju un Lūgumrakstu komitejas ziņojumu Padomei, Komisijai, Eiropas Ombudam, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, to lūgumrakstu komitejām, ombudiem vai līdzīgām kompetentajām struktūrām. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0510.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0445.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/82 |
P7_TA(2013)0422
Nesenie pret kristiešiem vērstas vardarbības un vajāšanas gadījumi, jo īpaši Maaloula (Sīrija) un Peshawar (Pakistāna), un mācītāja Saeed Abedini lieta (Irāna)
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par nesenajiem pret kristiešiem vērstas vardarbības un vajāšanas gadījumiem, jo īpaši Maaloula (Sīrija) un Peshawar (Pakistāna), un mācītāja Saeed Abedini lietu (Irāna) (2013/2872(RSP))
(2016/C 181/15)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējās Parlamenta rezolūcijas, sevišķi 2007. gada 15. novembra rezolūciju par bīstamiem notikumiem, kas apdraud kristiešu un citu ticīgo kopienu pastāvēšanu (1), 2010. gada 21. janvāra rezolūciju par uzbrukumiem kristiešu kopienu pārstāvjiem (2), 2010. gada 6. maija rezolūciju par nežēlīgajiem slaktiņiem Džosā, Nigērijā (3), 2010. gada 20. maija rezolūciju par reliģijas brīvību Pakistānā (4), 2010. gada 25. novembra rezolūciju par Irāku, jo īpaši nāvessoda piespriešanu (sevišķi Tariq Aziz lietā) un uzbrukumiem kristiešu kopienām (5), 2011. gada 20. janvāra rezolūciju par kristiešu stāvokli saistībā ar reliģijas brīvību (6), 2011. gada 27. oktobra rezolūciju par stāvokli Ēģiptē un Sīrijā, jo īpaši kristiešu kopienās (7) un 2012. gada 13. decembra rezolūciju par 2011. gada ziņojumu par cilvēktiesībām un demokrātiju pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā (8), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2013. gada 13. jūnija ieteikumu Padomei par projektu ES pamatnostādnēm par reliģijas vai ticības brīvības veicināšanu un aizsardzību (9), |
— |
ņemot vērā ES pamatnostādnes par reliģijas vai ticības brīvības veicināšanu un aizsardzību, |
— |
ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas priekšsēdētaja vietnieces Catherine Ashton2013. gada 23. septembra paziņojumu, nosodot uzbrukumu kristiešu kopienai Peshawar (Pakistāna), |
— |
ņemot vērā Padomes 2011. gada 21. februāra secinājumus par neiecietību, diskrimināciju un vardarbību reliģijas vai ticības dēļ, kā arī Padomes 2009. gada 16. novembra secinājumus, uzsverot reliģiskās pārliecības vai ticības brīvības, kā arī cīņas pret reliģisko neiecietību stratēģisko nozīmi, |
— |
ņemot vērā 1948. gadā pieņemtās Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 18. pantu, |
— |
ņemot vērā 1966. gadā pieņemtā Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 18. pantu, |
— |
ņemot vērā ANO 1981. gada Deklarāciju par jebkādas uz reliģiju vai ticību balstītas neiecietības un diskriminācijas izskaušanu, |
— |
ņemot vērā ANO īpašā referenta par reliģijas un pārliecības brīvību ziņojumus, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā Eiropas Savienība vairākkārt ir paudusi apņemšanos aizstāvēt reliģijas, apziņas un domas brīvību un uzsvērusi, ka valdībām ir pienākums nodrošināt šo brīvību ievērošanu visā pasaulē; tā kā politisko un reliģisko vadītāju pienākums ir visos līmeņos novērst ekstrēmismu un veicināt personu un reliģisko grupu savstarpēju cieņu; tā kā attiecības ar trešām valstīm Eiropas Savienība veido uz cilvēktiesību, demokrātijas un pilsonisko brīvību izaugsmes vispārējā pamata, kas noteikts ES un trešo valstu nolīgumu demokrātijas klauzulā; |
B. |
tā kā saskaņā ar starptautisko cilvēktiesību aktiem un jo īpaši Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 18. pantu katram cilvēkam ir tiesības uz domas, apziņas un reliģijas brīvību; tā kā šīs tiesības nozīmē arī brīvību pieņemt reliģiju vai pārliecību pēc savas izvēles un brīvību nodoties savai reliģijai un pārliecībai tiklab vienatnē, kā arī kopā ar citiem, publiski vai nošķirti, piekopjot kultu izpildot reliģiskas un rituālas ceremonijas un sludinot mācību; tā kā ANO Cilvēktiesību komiteja ir noteikusi, ka reliģijas vai pārliecības brīvība aizsargā visas pārliecības, tostarp teisku, neteisku un ateisku pārliecību; |
C. |
tā kā vairākās ANO Cilvēktiesību komisijas rezolūcijās visas valstis tiek aicinātas atbilstīgi valsts tiesiskam regulējumam un ievērojot starptautiskos cilvēktiesību instrumentus, īstenot visus piemērotos pasākumus, lai apkarotu ienaidu, diskrimināciju un vardarbības aktus, reliģiskās neiecietības izraisītu iebiedēšanu un ietekmēšanu, tostarp uzbrukumus svētvietām, veicināt sapratni, iecietību un cieņu jautājumos, kas saistās ar pārliecības vai reliģijas brīvību; |
D. |
tā kā saskaņā ar dažādiem ziņojumiem palielinās valstu represijas un sociālais saspīlējums starp personām un grupām, kas pārstāv dažādas reliģijas vai ticības, jo īpaši Pakistānā, Arābu pavasara valstīs un atsevišķās Āfrikas daļās; tā kā dažos gadījumos kristiešu kopienas ir nostādītas tādā situācijā, kas apdraud to turpmāko pastāvēšanu, un, ja tās pazustu, tas katrā konkrētajā valstī nozīmētu būtisku reliģiskā mantojuma zaudējumu; |
Maaloula, Sīrija
E. |
tā kā 2013. gada 4. septembrī ar al-Qaeda saistītās grupas Jabhat al-Nusra kaujinieki uzbruka sīriešu ciemam Maaloula; |
F. |
tā kā Maaloula ir kristiešu klātbūtnes Sīrijā simbols un ir dažādu reliģisko kopienu mājvieta, kuras ir mierīgi līdzāspastāvējušas gadsimtiem ilgi; tā kā ik gadu septembrī visas reliģijas pārstāvošie sīrieši šajā ciemā piedalās Krusta dienas svinībās; tā kā Maaloula ir viena no trim pilsētām un ciemiem valstī, kur vietējie iedzīvotāji vēl arvien runā aramiešu valodā; |
G. |
tā kā vardarbīgās sadursmes Maaloula kopš vardarbības krīzes sākuma Sīrijā ir vieni no pirmajiem uzbrukumiem, kuras ir īpaši vērstas pret ievērojamo kristiešu kopienu; tā kā šajās sadursmēs tika nogalināti vismaz četri cilvēki – Michael Thaalab, Antoine Thaalab, Sarkis Zakem un Zaki Jabra, bet Shadi Thaalab, Jihad Thaalab, Moussa Shannis, Ghassan Shannis, Daoud Milaneh un Atef Kalloumeh tika nolaupīti vai ir pazuduši; tā kā kopš kauju sākuma pilsētā lielākā daļa tās 5 000 iedzīvotāju ir aizbēguši uz blakus ciemiem vai uz Damasku; tā kā notikumi Maaloula ir apliecinājums Sīrijas konflikta pāraugšanai reliģiskajā fanātismā; |
H. |
tā kā St. Tekla klosteris (Mar Takla) vēsturiski ir bijusi mājvieta gan kristiešu, gan musulmaņu mūķenēm un bāreņiem; tā kā aptuveni 40 mūķeņu un bāreņu, neraugoties uz intensīvajām kaujām, ir palikuši Maaloula un ir iesprostoti klosterī apstākļos, kas arvien pasliktinās ūdens un cita veida rezervju trūkuma dēļ; |
Peshawar, Pakistāna
I. |
tā kā 2013. gada 22. septembrī divu pašnāvnieku izraisītos bumbas sprādzienos Visu svēto baznīcā Peshawar piepilsētā Kohati Gate tika nogalināti vismaz 82 cilvēki un ievainoti vairāk nekā 120; |
J. |
tā kā ar Tehrik-i-Talibaan Pakistan saistītā islāmistu grupa Jundullah uzņēmās atbildību par šo uzbrukumu, apgalvojot, ka tā turpinās uzbrukumus kristiešiem un nemusulmaņiem, jo tie esot islāma ienaidnieki, un šīs darbības turpinās, kamēr ASV bezpilota lidaparāti nepārtrauks uzbrukumus Pakistānai; tā kā Tehrik-i-Talibaan Pakistan noliedza jebkādu saistību ar sprādzieniem un ar Jundullah; |
K. |
tā kā Pakistānas ministru prezidents Nawaz Sharif nosodīja uzbrukumus, apgalvojot, ka uzbrukumi nevainīgiem cilvēkiem ir pretruna islāma mācībai; |
L. |
tā kā kristieši, kas veido apmēram 1,6 % no Pakistānas Islāma republikas iedzīvotājiem, cieš no aizspriedumiem un sporādiskiem vardarbīgiem konfliktiem; |
M. |
tā kā lielākā daļa Pakistānas kristiešu dzīvo nedrošas eksistences apstākļos un bieži vien bailēs tikt apvainotiem zaimošanā, kas var kalpot par iemeslu šādai masu vardarbībai; |
N. |
tā kā 2013. gada 9. martā musulmaņi Lahore pilsētā aizdomās par zaimošanu aizdedzināja vairāk nekā 150 kristiešu māju un 2 baznīcas; |
O. |
tā kā saistībā ar tiesību aktiem par zaimošanu Pakistānas reliģiskajām minoritātēm ir bīstami brīvi izpausties vai atklāti iesaistīties reliģiskajās darbībās; |
Priestera Saeed Abedini lieta, Irāna
P. |
tā kā irāņu – amerikāņu priesteri Saeed Abedini, kurš kopš 2012. gada 26. septembra tiek turēts apcietinājumā, 2013. gada 27. janvārī Irānas revolucionārā tiesa notiesāja, piespriežot astoņu gadu cietumsodu par valsts drošības apdraudēšanu, privātmājās izveidojot kristiešu baznīcu tīklu; tā kā tiek ziņots, ka pret Saeed Abedini cietumā tiek vērsta fiziska un psiholoģiska vardarbība; |
Q. |
tā kā ANO īpašais referents par cilvēktiesībām Irānas Islāma republikā pauž pārliecību, ka kristieši nav jāpakļauj sodiem par savas ticības paušanu un īstenošanu, un tāpēc ir noraizējies par ziņām, ka kristieši tiek aizturēti un saukti pie atbildības, pamatojoties uz neskaidri formulētiem valsts drošības noteikumu pārkāpumiem saistībā ar viņu ticības apliecināšanu, |
1. |
kategoriski nosoda nesenos uzbrukumus kristiešiem un pauž solidaritāti ar cietušo ģimenēm; atkārtoti pauž nopietnas bažas par to, ka aizvien pieaug neiecietība un represijas pret kristiešu kopienām, un tās tiek pakļautas nežēlīgiem uzbrukumiem, jo īpaši Āfrikas, Āzijas un Tuvo Austrumu valstīs; mudina attiecīgās valdības nodrošināt, ka šo noziegumu izdarītāji un visas personas, kas ir atbildīgas par šiem uzbrukumiem, kā arī citiem pret kristiešiem un citām reliģiskām mazākuma grupām īstenotiem vardarbības aktiem, tiek sauktas pie atbildības un tiesātas taisnīgā tiesas procesā; |
2. |
asi nosoda visu veidu diskrimināciju un neiecietību, kuras pamatā ir reliģija un pārliecība, kā arī nosoda vardarbību pret visām reliģiskajām kopienām; atkārtoti uzsver, ka tiesības uz domas, apziņas un reliģiskās pārliecības brīvību ir vienas no cilvēka pamattiesībām; |
3. |
atkārtoti pauž savas bažas par to, ka pēdējos gados kristieši masveidā izceļojuši no vairākām valstīm, jo īpaši no Tuvo Austrumu valstīm; |
Maaloula, Sīrija
4. |
ir noraizējies par pašreizējo situāciju, ar kuru saskaras kristieši Sīrijā; nosoda Jabhat al-Nusra un ar viņu saistīto karojošo personu rīcību Maaloula un apkārtnē; norāda, ka līdz šim kristieši un musulmaņi mierīgi sadzīvoja šajā ciemā pat konflikta laikā, un bija vienojušies, ka šai pilsētai jāpaliek par teritoriju, kurā valda miers; atzīst, ka uzbrukums Maaloula ir tikai viens no Sīrijas pilsoņu kara aspektiem; |
5. |
uzsver, ka ir jāaizsargā Maaloula klosteri, lai saglabātu cilvēku dzīvības, reliģiskus kultus un arhitektūras vērtības un ļautu kristiešiem un musulmaņiem miermīlīgi sadzīvot; |
6. |
aicina nekavējoties sniegt atbalstu un humāno palīdzību mūķenēm un bāreņiem, kas ieslodzīti St. Tekla klosterī (Mar Takla); aicina visas konfliktā iesaistītās puses ļaut humānās palīdzības sniedzēju grupām piekļūt klosterim; |
7. |
ir nobažījies par šādu uzbrukumu konsekvencēm un par iespējamo risku, kas apdraud kristiešu kopienu; apzinās, ka kristiešu un citas kopienas atrodas krustugunīs un tiek piespiesti pievienoties kādai no pusēm karadarbībā, kuras pamatā ir arvien lielāks reliģiskais fanātisms; |
8. |
uzsver, ka visu iesaistīto pušu pienākums ir aizsargāt visas Sīrijā pārstāvētās atšķirīgās minoritātes, tostarp šiītus, alavītus, kurdus, drūzus un kristiešus; |
Peshawar, Pakistāna
9. |
asi nosoda uzbrukumu Visu svēto baznīcai Peshawar un citus nesen notikušos teroristu uzbrukumus; |
10. |
atzinīgi vērtē Pakistānas pilsoniskās sabiedrības politisko spēku un politisko virzienu plašo nosodījumu attiecībā uz uzbrukumiem; |
11. |
mudina Pakistānas valdību darīt visu iespējamo, lai sauktu pie atbildības vainīgos uzbrukumā Visu svēto baznīcai Peshawar; aicina rīkoties apņēmīgāk, lai nodrošinātu visu Pakistānas pilsoņu aizsardzību neatkarīgi no viņu reliģijas un pārliecības un sauktu pie atbildības visas grupas un indivīdus, kas vainīgi terora aktu ierosināšanā un īstenošanā; |
12. |
aicina Pakistānas valdību veikt pasākumus, lai aizsargātu pret pūļa īstenotu vardarbību reliģisku motīvu dēļ, aktīvi risinātu reliģiskā saspīlējuma situāciju, kas vērojams sabiedrības pārstāvju vidū, cīnītos pret reliģisku neiecietību, vardarbības aktiem un iebiedēšanu, kā arī vērstos pret pārliecību par nesodāmību; |
13. |
ir ļoti satraucies par pieaugušo apdraudējumu Pakistānas kristiešiem, ņemot vērā to, ka pēdējā laikā ir palielinājies uzbrukumu skaits šai minoritātei, piemēram, simtiem kristiešu vajāšana, ko fanātiķi martā veica Lahore pilsētā, par ieganstu izmantojot apgalvojumus, ka tiek zaimots islāms; |
14. |
ir ārkārtīgi nobažījies par vispārējo situāciju, ar kuru Pakistānā saskaras reliģiskās minoritātes un jo īpaši kristiešu baznīcas, kuras saņēmušas draudus no Taliban grupējumiem un citām ekstrēmistu grupām; |
15. |
pauž dziļas bažas par to, ka strīdīgie tiesību akti attiecībā uz zaimošanu rosina uz to ļaunprātīgu izmantošanu, kas var ietekmēt visu reliģisko pārliecību cilvēkus Pakistānā; pauž īpašas bažas par to, ka tiesību akti, kas vērsti pret zaimošanu un pret kuriem publiski iebilda bijušais ministrs Shahbaz Bhattiand un bijušais gubernators Salman Taser, pašreiz arvien vairāk tiek izmantoti pret kristiešiem Pakistānā; |
16. |
aicina Pakistānas valdību rūpīgi pārskatīt pret zaimošanu vērstos tiesību aktus un to pašreizējo piemērošanu, jo īpaši kriminālkodeksa 295.B un C pantu, kuri paredz obligātu mūža ieslodzījumu (295.B un C pants) vai pat nāvessodu (295.C pants) apsūdzības gadījumā par zaimošanu; |
17. |
atgādina, ka Pakistānas konstitūcija garantē reliģiskās pārliecības brīvību un minoritāšu tiesības; mudina visus pakistāniešus vienoties kopīgos centienos veicināt toleranci un savstarpēju sapratni; |
18. |
atzinīgi vērtē pasākumus, kurus Pakistānas valdība kopš 2008. gada novembra īsteno reliģisko minoritāšu interesēs, piemēram, paredzot minoritātēm 5 % kvotu federālajā nodarbinātības nozarē, atzīstot citu ticību pārstāvju ne tikai musulmaņu svētku dienas un deklarējot Nacionālo minoritāšu dienu; |
Priestera Saeed Abedini lieta, Irāna
19. |
ir ļoti nobažījies par priestera Saeed Abedini likteni Irānā, kurš jau vairāk nekā gadu atrodas ieslodzījumā un ir notiesāts ar brīvības atņemšanu uz astoņiem gadiem par apsūdzībām, kas saistītas ar viņa reliģisko pārliecību; |
20. |
aicina Irānas valdību atbrīvot no kriminālatbildības un nekavējoties atsvabināt Saeed Abedini un visas pārjās personas, kas ir aizturētas vai sodītas, balstoties uz viņu reliģisko piederību; |
21. |
atkārtoti prasa Irānai veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka pilnībā tiek respektēta reliģijas vai pārliecības brīvība, tostarp gādājot par to, ka Irānas tiesību akti un to piemērošana praksē pilnībā atbilst 18. pantam Starptautiskajā paktā par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām; norāda, ka ir nepieciešams, lai bez jebkādiem nosacījumiem un pilnībā būtu garantēta arī ikvienas personas tiesību atzīšana pievērsties citai reliģijai, ja izdarīta šāda izvēle; |
22. |
atzinīgi vērtē jaunā Irānas prezidenta Hassan Rouhani uzstāšanos par mērenību un reliģisko iecietību; uzskata, ka ES vajadzētu iesaistīties cilvēktiesību dialogā ar Irānu; |
23. |
atkārtoti aicina Padomi, Komisiju un Savienības augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos/Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieci nolīgumos un sadarbībā ar trešām valstīm, kā arī ziņojumos par cilvēktiesībām lielāku uzmanību veltīt reliģijas vai pārliecības brīvības jautājumiem un reliģisko kopienu, tostarp kristiešu stāvoklim, |
24. |
atzinīgi vērtē to, ka Padome 2013. gada 24. jūnijā pieņēmusi ES pamatnostādnes par reliģijas vai ticības brīvības veicināšanu un aizsardzību; mudina Komisiju, Eiropas Ārējās darbības dienestu un dalībvalstis pilnībā īstenot šīs pamatnostādnes un izmantot absolūti visus instrumentus un ieteikumus, kas tajā norādīti; |
25. |
atbalsta visas iniciatīvas, kuru mērķis ir veicināt dialogu un savstarpējo cieņu starp dažādām kopienām; aicina visas reliģiskās struktūras veicināt toleranci un uzņemties iniciatīvu, lai nepieļautu naida kurināšanu, vardarbību un ekstrēmistu radikālisma pieaugumu; |
o
o o
26. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Ārējās darbības dienestam, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, ES īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO ģenerālsekretāram, ANO Cilvēktiesību padomei, ANO struktūrai dzimumu līdztiesības jautājumu risināšanai (UN Women), Sīrijas valdībai, Sīrijas Nacionālajai Padomei, Pakistānas valdībai un parlamentam un Irānas valdībai un parlamentam. |
(1) OV C 282 E, 6.11.2008., 474. lpp.
(2) OV C 305 E, 11.11.2010., 7. lpp.
(3) OV C 81 E, 15.3.2011., 143. lpp.
(4) OV C 161 E, 31.5.2011., 147. lpp.
(5) OV C 99 E, 3.4.2012., 115. lpp.
(6) OV C 136 E, 11.5.2012., 53. lpp.
(7) OV C 131 E, 8.5.2013., 108. lpp.
(8) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0503.
(9) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0279.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/87 |
P7_TA(2013)0423
Konflikti Sudānā un tiem sekojošā plašsaziņas līdzekļu cenzūra
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par konfliktiem Sudānā un tiem sekojošo plašsaziņas līdzekļu cenzūru (2013/2873(RSP))
(2016/C 181/16)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Sudānu un Dienvidsudānu, |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2013. gada 30. septembra paziņojumu par vardarbību un pašreizējiem protestiem Sudānā, |
— |
ņemot vērā ANO augstās komisāres cilvēktiesību jautājumos biroja pārstāves 2013. gada 27. septembra paziņojumu, kurā viņa aicināja ievērot savaldību laikā, kad pieaug nāves gadījumu skaits saistībā ar Sudānas degvielas protestiem, |
— |
ņemot vērā ANO Cilvēktiesību padomes neatkarīgā eksperta 2013. gada 18. septembra ziņojumu par cilvēktiesību stāvokli Sudānā, |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2013. gada 6. septembra paziņojumu par Hartumā Sudānā notikušo augstākā līmeņa sanāksmi, kurā piedalījās Sudānas un Dienvidsudānas prezidenti, |
— |
ņemot vērā vienošanos, kas panākta Sudānas valdības, Āfrikas Savienības un Apvienoto Nāciju Organizācijas trīspusējā koordinācijas mehānisma sanāksmē par UNAMID2013. gada 28. septembrī, |
— |
ņemot vērā Sudānai un Dienvidsudānai paredzēto plānu, kas noteikts Āfrikas Savienības Miera un drošības padomes 2012. gada 24. aprīļa paziņojumā un ko ES pilnībā atbalsta, |
— |
ņemot vērā 1948. gada Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, |
— |
ņemot vērā 1966. gada Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, |
— |
ņemot vērā ANO Pamatprincipus tiesībaizsardzības iestāžu darbiniekiem par spēka un šaujamieroču lietošanu, |
— |
ņemot vērā Johannesburgas principus par valsts drošību, vārda brīvību un piekļuvi informācijai (ANO dok. E/CN.4/1996/39 (1996)), |
— |
ņemot vērā 2005. gada Sudānas Vispārējo miera nolīgumu (VMN); |
— |
ņemot vērā Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu, |
— |
ņemot vērā 2000. gada 23. jūnijā Kotonū (Beninā) parakstīto un 2005. un 2010. gadā secīgi pārskatīto Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem (ĀKK), no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (Kotonū nolīgums), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 11. decembra rezolūciju par Digitālās brīvības stratēģiju ES ārpolitikā (1), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 13. jūnija rezolūciju par preses un plašsaziņas līdzekļu brīvību pasaulē (2), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā Sudāna piedzīvo arvien lielākus tautas protestus un politiskā situācija valstī ir nestabila; |
B. |
tā kā 2013. gada 23. septembrī demonstrācijas un protesti visā Sudānā izcēlās pēc tam, kad prezidents Omar al-Bashir paziņoja par degvielas subsīdiju samazināšanu, cenšoties reformēt ekonomiku, kas izraisīja strauju benzīna un gāzes cenas pieaugumu par 75 %; |
C. |
tā kā tūkstošiem demonstrantu izgāja protestēt pilsētu ielās visā valstī, tostarp Vadmadanā, Hartūmā, Omdurmanā, Portsudānā, Atbarā, Gedarifā, Njalā, Kosti un Sinnarā, jo valdības veiktie taupības pasākumi un degvielas cenu gandrīz divkāršs pieaugums vissmagāk skāra nabadzīgākos iedzīvotājus; |
D. |
tā kā ekonomiskā situācija Sudānā joprojām ir ļoti smaga, kas izpaužas kā pieaugoša inflācija, novājināta valūta un smags dolāru trūkums importa vajadzībām, kopš Dienvidsudāna pirms diviem gadiem ieguva neatkarību, līdz ar to saņemot aptuveni 75 % no jēlnaftas resursiem agrāk vienotajā valstī; |
E. |
tā kā to, ka starp Sudānu un Dienvidsudānu nav noslēgts nolīgums par pārejas posma ekonomiskajiem noteikumiem, tostarp par naftas izmantošanu, abas puses ir izmantojušas kā draudu, ievērojami veicinot pašreizējo krīzi; tā kā viens no neatrisinātajiem jautājumiem ir abu kaimiņvalstu savstarpējā neuzticēšanās attiecībā uz valsts parāda sadali un to, cik cietzemes ieskautajai Dienvidsudānai būtu jāmaksā par naftas tranzītu caur Sudānas teritoriju; |
F. |
tā kā saskaņā ar ziņojumiem vismaz 800 aktīvistu, tostarp opozīcijas partiju biedru un žurnālistu, ir arestēti pašreizējo demonstrāciju gaitā un tiek ziņots, ka drošības spēki ir nogalinājuši līdz 100 cilvēkiem, tādēļ ANO augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos (OHCHR) birojs pieprasīja tiesībsargājošo iestāžu amatpersonām rīkoties maksimāli savaldīgi; tā kā ziņojumi liecina, ka nogalināto cilvēku vairākums ir vecumā no 15 līdz 25 gadiem, bet drošības spēki ir nošāvuši arī bērnus vecumā no 10 līdz 12 gadiem; |
G. |
tā kā izglītības ministrija paziņoja, ka skolas būs slēgtas līdz 2013. gada 20. oktobrim; |
H. |
tā kā Sudānas valdības īstenotās vardarbīgās represijas ietver šaujamieroču izmantošanu pret miermīlīgiem protestētājiem un plašas aizturēšanas darbības; tā kā daudzi aktīvisti, opozīcijas partiju biedri un pilsoniskās sabiedrības līderi, tostarp skolotāji un studenti, tikuši arestēti savās mājās vai turēti ieslodzījumā pilnīgā izolācijā un viņu mājas pārmeklēja valsts izlūkošanas un drošības dienesta (NISS) aģenti; tā kā ir notikuši paātrināti tiesas procesi, piemēram, pēc labi pazīstamā cilvēktiesību aizstāvja Majdi Saleem aresta, un kopš septembra beigām ir notikusi informācijas blokāde, izmantojot drukāto plašsaziņas līdzekļu stingru cenzūru un interneta atslēgšanu; |
I. |
tā kā Sudāna ierindojas starp sliktākajām pasaules valstīm informācijas brīvības ievērošanas ziņā; tā kā 2013. gada 25. septembrīNISS šo problēmu pacēla pavisam jaunā līmenī, aizliedzot galveno laikrakstu redaktoriem publicēt par protestiem jebkādu informāciju, kas nav iegūta no valdības avotiem; |
J. |
tā kā ir notikuši daudzi pārkāpumi pret preses brīvību, piemēram, atslēgšana no interneta, laikrakstu konfiscēšana, žurnālistu vajāšana un ziņu vietņu cenzūra; tā kā tika slēgti Al-Arabiya un Sky News arābu dienesta telekanāla biroji; tā kā dienas laikrakstiem, piemēram, Al-Sudani, Al-Meghar, Al Gareeda, Almash'had Alaan, Al-Siyasi un valdību atbalstošajam Al-Intibaha tika aizliegts iznākt 2013. gada 19. septembrī un trīs avīžu numuri, tostarp Al-Intibaha, tika konfiscēti tipogrāfijās; |
K. |
tā kā no cenzūras brīvai piekļuvei atvērtam internetam, mobilajiem tālruņiem un IKT ir pozitīva ietekme uz cilvēktiesībām un pamatbrīvībām, paplašinot iespējas vārda brīvībai, piekļuvei informācijai un pulcēšanās brīvībai visā pasaulē; tā kā digitāla cilvēktiesību pārkāpumu pierādījumu vākšana un izplatīšana var sniegt ieguldījumu globālajā cīņā pret nesodāmību; |
L. |
tā kā piekļuve internetam ir viena no ANO Cilvēktiesību padomes (UNHRC) atzītām pamattiesībām, kas līdzvērtīga citām cilvēka pamattiesībām un būtu attiecīgi jāaizsargā un jāsaglabā; |
M. |
tā kā valsts pārvaldes iestāde ir izveidojusi īpašu vienību, lai uzraudzītu un īstenotu informācijas filtrēšanu, un Sudānas varasiestādes atklāti atzīst, ka tās filtrē saturu, kas aizskar sabiedrības morāli un ētiku vai rada draudus kārtībai; |
N. |
tā kā 2013. gada 25. septembrī varasiestādes visā valstī atvienoja internetu vairāk nekā uz 24 stundām un šāda blokāde nebija pieredzēta kopš sacelšanās Ēģiptē 2011. gadā; tā kā interneta darbība krasi palēninājās 2012. gada jūnijā notikušo daudzo protestu laikā; |
O. |
tā kā Freedom House2013. gada 3. oktobrī izdotajā ziņojumā “Tīkla brīvība 2013. gadā” Sudāna novērtēta kā “nebrīva” un ieņēma 63. vietu no 100 valstīm; tā kā Sudāna ierindojas 170. vietā no 179 valstīm organizācijas “Reportieri bez robežām” 2013. gada preses brīvības indeksā; tā kā organizācija “Reportieri bez robežām” ir nosodījusi valdības veiktos pasākumus; |
P. |
tā kā lielākā daļa aktīvistu ir atkarīgi no interneta izmantošanas, lai savstarpēji sazinātos, nosūtītu informāciju ārpus valsts un paustu savu viedokli un bažas; tā kā iedzīvotāji ziņoja, ka blokādes laikā tika apturēti pat teksta ziņojumapmaiņas pakalpojumi; |
Q. |
tā kā 2010. gada aprīlī notikušajās vispārējās vēlēšanās, kas bija pirmās daudzpartiju vēlēšanas Sudānā kopš 1986. gada, par Sudānas prezidentu atkārtoti ievēlēja Omar al-Bashir; tā kā ES vēlēšanu novērošanas misija, kas vēlēšanu gaitā bija konstatējusi daudzus pārkāpumus un trūkumus, paziņoja, ka tās neatbilst starptautiskajām normām; |
R. |
tā kā Starptautiskā Krimināltiesa (ICC) 2009. un 2010. gadā izdeva divus orderus prezidenta al-Bashir apcietināšanai, apsūdzot viņu līdzdalībā kara noziegumos, noziegumos pret cilvēci un genocīdā, un tā kā, neraugoties uz to, ka Sudāna nav parakstījusi Romas statūtus, ANO Drošības padomes Rezolūcijā Nr. 1593 (2005) tika pausta prasība Sudānai sadarboties ar ICC un tādēļ tai ir jāpilda ICC apcietināšanas orderis; |
S. |
tā kā saskaņā ar ANO aplēsēm 50 % Sudānas iedzīvotāju (kopumā 34 miljoni) ir jaunāki par 15 gadiem un ap 46 % iedzīvotāju dzīvo nabadzībā; |
T. |
tā kā konflikti Sudānas pārejas zonā skāruši vairāk nekā 900 000 cilvēku, tostarp vairāk nekā 220 000 devušies bēgļu gaitās uz Etiopiju un Dienvidsudānu, un tā kā kopš 2013. gada sākuma aptuveni 300 000 cilvēku tika atkal pārvietoti, sākoties cilšu karam Dārfūrā; |
U. |
tā kā 2012.–2013. gadā ES piešķīra Sudānai humāno palīdzību vairāk nekā EUR 76 miljonu vērtībā (2013. gada 20. augusta skaitļi); tā kā Sudāna nav ratificējusi 2005. gadā pārskatīto Kotonū nolīgumu un tādēļ nevar saņemt finansiālo atbalstu, izmantojot 10. Eiropas Attīstības fondu, |
1. |
pauž dziļas bažas par politiskā, ekonomiskā un sociālā stāvokļa pasliktināšanos Sudānā, kur valda vardarbība, un nesenajos protestos bija daudz cilvēku upuru; |
2. |
nosoda slepkavības, vardarbību pret demonstrantiem, plašsaziņas līdzekļu cenzūru, politisko iebiedēšanu un vajāšanu, kā arī cilvēktiesību aizstāvju un politisko aktīvistu un žurnālistu patvaļīgu apcietināšanu; |
3. |
aicina Sudānas valdību izbeigt iebiedēšanu un nekavējoties atbrīvot visus miermīlīgos demonstrantus, politiskos aktīvistus, opozīcijas pārstāvjus, cilvēktiesību aizstāvjus, medicīnisko personālu, emuāru autorus un žurnālistus, kas tikuši apcietināti, aizstāvot savas tiesības uz vārda un pulcēšanas brīvību; uzsver, ka visiem apcietinātajiem ir jānodrošina taisnīga tiesa, kas balstās uz objektīvu izmeklēšanu, tiesībām uz advokāta palīdzību un nevainīguma prezumpcijas ievērošanu, un valstij jāļauj apcietinātajiem tikties ar ģimenes locekļiem un saņemt medicīnisko aprūpi; |
4. |
pauž nožēlu par šaujamieroču izmantošanu pret protestētājiem, noziedzīgi nogalinot cilvēkus, par nepamatotu spēka lietošanu un par drošības spēku izmantošanu protestētāju tīšai nogalināšanai; mudina Sudānas valdību nekavējoties izbeigt šīs represijas un darīt galu Izlūkošanas un drošības dienesta (NISS) pārstāvju nesodāmībai; prasa atcelt 2010. gadā pieņemto ļoti stingro Valsts drošības aktu; |
5. |
aicina Sudānas drošības spēkus ievērot ANO Spēka un šaujamieroču lietošanas pamatprincipus tiesībaizsardzības iestāžu amatpersonām, kuros norādīti nosacījumi, kādos spēku drīkst lietot likumīgi, nepārkāpjot cilvēktiesības, tostarp tiesības uz dzīvību; |
6. |
aicina Sudānas varasiestādes nodrošināt un ievērot starptautiskajos tiesību aktos noteiktās cilvēktiesības, tostarp vārda brīvību gan virtuālajā, gan reālajā dzīvē, pulcēšanās brīvību, reliģiskās pārliecības brīvību, sieviešu tiesības un dzimumu līdztiesību, kā arī nekavējoties atcelt visus ierobežojumus brīvi izmantot informācijas un komunikācijas tehnoloģijas; |
7. |
mudina Sudānas valdību izbeigt jebkādas represijas pret tiem, kuri izmanto savas tiesības uz vārda brīvību gan virtuālajā, gan reālajā dzīvē, un aizsargāt žurnālistus; uzsver, ka liela nozīme iedzīvotāju nodrošināšanā ar informāciju ir plašsaziņas līdzekļiem un platformām, kurās var paust savas likumīgās rūpes, un tāpēc stingri nosoda 2013. gada 22. septembra informācijas blokādi un NISS vadīto iebiedēšanas operāciju; |
8. |
mudina Sudānas valdību atļaut iedzīvotājiem pastāvīgi un brīvi izmantot internetu; uzsver, ka piekļuve internetam ir ANO Cilvēktiesību padomes atzītas pamattiesības, kas jāgarantē un jāaizstāv tāpat kā pārējās cilvēktiesības; |
9. |
aicina Sudānas valdību turpināt īstenot vajadzīgās politiskās reformas, lai rastu risinājumu tādām valsts problēmām kā jau ieilgusī ekonomikas sliktā pārvaldība, nabadzība, arvien lielāka korupcija un nedrošība rietumu un dienvidu reģionos, un iesaka Sudānas varasiestādēm un visiem reģionālajiem un starptautiskajiem partneriem īstenot jauniešiem paredzētās programmas, veicinot izglītību, apmācību un nodarbinātību; |
10. |
aicina Sudānas varasiestādes patiesi iesaistīties vispusīgā nacionālajā dialogā ar opozīciju, jo īpaši Dārfūrā; aktīvi mudina Sudānas un Dienvidsudānas valdību vienoties par abu valstu pārejas posma ekonomiskajiem noteikumiem, tostarp par naftas krājumu izmantošanu, kas veicināja pašreizējos nemierus Sudānā; |
11. |
atgādina par Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2008. gada jūnija sanāksmes secinājumiem, kuros norādīts, ka Sudānas valdība joprojām atsakās sadarboties ar Starptautisko Krimināltiesu (ICC), un uzsvērts, ka Sudānas valdībai ir pienākums sadarboties un tā to spēj, un ka jebkurš ICC izdots apcietināšanas orderis ir jāpilda; mudina Omar al-Bashir ievērot starptautiskās tiesības un atbildēt ICC priekšā par kara noziegumiem, noziegumiem pret cilvēci un genocīdu; |
12. |
aicina Sudānas valdību pārskatīt Valsts drošības aktu, kas ļauj aizdomās turamos turēt apcietinājumā līdz četrarpus mēnešiem, neizskatot lietu tiesā, un arī aicina Sudānas valdību veikt tiesību sistēmas reformu saskaņā ar starptautiskajām cilvēktiesību normām; |
13. |
aicina Sudānas valdību atcelt nāvessodu, kas joprojām tiek piemērots, un aizstāt nāvessodu ar citiem piemērotiem soda veidiem; |
14. |
aicina varasiestādes sākt visu zināmo slepkavību vispusīgu un neatkarīgu izmeklēšanu, vienlaikus atzinīgi vērtējot pieņemto lēmumu izveidot komisiju, lai sauktu pie atbildības tos, kas vainīgi slepkavībās; |
15. |
aicina Āfrikas Savienību ciešā koordinācijā ar ANO Cilvēktiesību padomi, steidzami nosūtīt izmeklēšanas komisiju, lai izmeklētu apgalvojumus, ka Sudānas varasiestādes lietojušas pārmērīgu spēku un nāvējošos ieročus, kā arī to, kādos apstākļos gājuši bojā protestētāji, tostarp cilvēktiesību aizstāvji; |
16. |
aicina Komisiju steidzamā kārtā ar likumu ierobežot masveida izsekošanas tehnoloģiju eksportu no ES uz valstīm, kurās tās varētu izmantot, pārkāpjot digitālās vides brīvību un citas cilvēktiesības; |
17. |
pauž nožēlu par ES augstās pārstāves pieņemto lēmumu nepagarināt pilnvaras ES īpašajam pārstāvim Sudānā/Dienvidsudānā, neraugoties uz nopietniem politiskajiem nemieriem Sudānā un bruņotajiem konfliktiem, kad Sudānas spēki un valdības atbalstītie kārtības sargi turpina nesodīti pastrādāt kara noziegumus; uzskata, ka, atsakoties iecelt ES īpašo pārstāvi Sudānā/Dienvidsudānā, ES nespēs aktīvi piedalīties starptautiskās sarunās un pasākumos, ņemot vērā to, ka ASV, Krievijai un Ķīnai jau ir savi īpašie sūtņi Sudānā; tādēļ aicina augsto pārstāvi atcelt šo lēmumu un pagarināt pilnvaras īpašajam pārstāvim Sudānā/Dienvidsudānā; |
18. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai, Sudānas valdībai, Āfrikas Savienībai, ANO ģenerālsekretāram, ĀKK un ES Parlamentārās asamblejas līdzpriekšsēdētājiem un Panāfrikas parlamentam. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0470.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0274.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/92 |
P7_TA(2013)0424
Nesenie vardarbības uzliesmojumi Irākā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra rezolūcija par nesenajiem vardarbības uzliesmojumiem Irākā (2013/2874(RSP))
(2016/C 181/17)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Irāku, proti, 2013. gada 14. marta rezolūciju “Irāka – mazākumtautību, tai skaitā Irākas turkmēņu, grūtais stāvoklis” (1), |
— |
ņemot vērā partnerības un sadarbības nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Irākas Republiku, no otras puses, un Parlamenta 2013. gada 17. janvāra rezolūciju par ES un Irākas partnerības un sadarbības nolīgumu (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas kopīgo stratēģijas dokumentu attiecībā uz Irāku (2011–2013), |
— |
ņemot vērā ziņojumu par cilvēktiesībām Irākā laikposmā no 2012. gada janvāra līdz jūnijam, ar kuru 2012. gada 19. decembrī kopīgi iepazīstināja ANO palīdzības misija Irākā (UNAMI) un ANO Augstā cilvēktiesību komisāra birojs, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās krīžu grupas 2013. gada 14. augusta ziņojumu Nr. 144 par Tuvajiem Austrumiem “Būt vai nebūt – Irākas sunnīti un valsts”, |
— |
ņemot vērā ANO 2013. gada 1. oktobrī publicētos datus par cietušo skaitu septembrī, |
— |
ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra Ban-Ki Moon2013. gada 29. jūlija paziņojumu, kurā līderiem tiek prasīts apturēt Irākas “virzību uz bezdibeni”, |
— |
ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra Ban-Ki Moon2013. gada 1. septembra paziņojumu par traģiskajiem notikumiem Ashraf nometnē, kuri noveda pie 52 cilvēku nāves, |
— |
ņemot vērā ANO 1981. gada Deklarāciju par jebkādas uz reliģiju vai ticību balstītas neiecietības un diskriminācijas izskaušanu, |
— |
ņemot vērā 1966. gada Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, kuram ir pievienojusies arī Irāka, |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos (PV/AP) Catherine Ashton2013. gada 5. septembra paziņojumu par nesenajiem vardarbības uzliesmojumiem Irākā, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā Irāka joprojām saskaras ar nopietnām politiskām, drošības un sociāli ekonomiskām problēmām un tās politiskā skatuve ir ļoti sadrumstalota un vardarbības un reliģiskas politikas novājināta, būtiski kaitējot Irākas iedzīvotāju likumīgajiem centieniem panākt mieru, labklājību un patiesu pāreju uz demokrātiju; |
B. |
tā kā saskaņā ar UNAMI sniegto informāciju par cietušo skaitu, 2013. gada septembrī terora un vardarbības aktos kopumā ir gājuši bojā 979 un ievainoti 2 133 Irākas iedzīvotāji; tā kā Bagdāde 2013. gada septembrī bija vissmagāk skartā province ar 1 429 cietušiem civiliedzīvotājiem (418 nogalināto un 1 011 ievainoto), un tai seko Nineva, Dijala, Salahudina un Anbara; tā kā tika ziņots par cietušajiem arī Kirkūkā, Erbilā, Babilā, Vasitā, Dikarā un Basrā; |
C. |
tā kā vardarbības ietekme uz civiliedzīvotājiem joprojām ir biedējoši augsta un pieaugoša – kopš 2013. gada sākuma gājuši bojā līdz 5 000 un ievainoti līdz 10 000 civiliedzīvotāju, kas ir visaugstākais rādītājs pēdējo 5 gadu laikā; |
D. |
tā kā būtiskās sociālās un ekonomiskās problēmas – visaptverošā nabadzība, augstais bezdarbs, ekonomikas stagnācija, vides degradācija un pamata sabiedrisko pakalpojumu trūkums – turpina skart lielu daļu sabiedrības; tā kā daudzas miermīlīgas demonstrācijas, kurās tiek prasīts vairāk sociālo, ekonomisko un politisko tiesību, joprojām izraisa ļoti regulāras drošības spēku nesodīti īstenotas represijas; |
E. |
tā kā Irākas konstitūcija garantē vienlīdzību likuma priekšā visiem pilsoņiem, kā arī “administratīvās, politiskās, kultūras un izglītības tiesības dažādām tautībām”; |
F. |
tā kā ES un Irākas partnerības un sadarbības nolīgumā un it īpaši tā cilvēktiesību klauzulā ir uzsvērts, ka ES un Irākas politiskajā dialogā galvenā uzmanība jāpievērš cilvēktiesībām un demokrātisko institūciju stiprināšanai, |
1. |
stingri nosoda nesenos vardarbības aktus un pastiprinātu reliģiski motivētu vardarbību, kas rada draudus valstij nonākt atpakaļ reliģisko grupu konfliktsituācijā un izraisa bailes par plašāka reliģiska konflikta izplatīšanos reģionā; norāda – lai gan vardarbība notiek starp reliģiskām grupām, tās iemesli ir drīzāk politiski nekā reliģiski; |
2. |
izsaka līdzjūtību mirušo un ievainoto ģimenēm un draugiem; |
3. |
pauž nosodījumu par uzbrukumiem, kas notika: 2013. gada 3. septembrī, nogalinot 60 cilvēkus galvenokārt Bagdādes šiītu kvartālos; 2013. gada 15. septembrī, nogalinot 40 cilvēkus sprādzienos, kas galvenokārt tika vērsti pret šiītu teritorijām; 2013. gada 21. septembrī, bēru laikā nogalinot vismaz 60 cilvēkus Sadrā Bagdādē; 2013. gada 30. septembrī, automašīnās ievietotiem spridzekļiem nogalinot 54 cilvēkus galvenokārt Bagdādes šiītu kvartālos; 2013. gada 5. oktobrī, uzbrukumā Bagdādē pašnāvnieka izraisītā sprādzienā, kas tika vērsts pret šiītu svētceļniekiem Alaldamijas rajonā, nogalinot 51 un ievainojot vairāk nekā 70 cilvēku, kā arī tajā pašā dienā nogalinot vismaz 12 un ievainojot vismaz 25 cilvēkus pašnāvnieka sprādzienā kafejnīcā Baladā uz ziemeļiem no Bagdādes; 2013. gada 6. oktobrī, nogalinot vismaz 12 bērnus vecumā no 6 līdz 12 gadiem un daudzus ievainojot pašnāvnieka sarīkotā sprādzienā pie pamatskolas turkmēņu šiītu apdzīvotajā Kabakas ciematā; 2013. gada 7. oktobrī, nogalinot vismaz 22 cilvēkus jaunā sprādzienu virknē Bagdādē un 2013. gada 8. oktobrī, automašīnā ievietotam spridzeklim un uzbrukumos drošības spēkiem valsts ziemeļos nogalinot vismaz 9 cilvēkus; |
4. |
stingri nosoda 2013. gada 1. septembrī notikušo Irākas spēku uzbrukumu Ashraf nometnei, kurā tika nogalināti 52 bēgļi no Irānas un nolaupīti 7 iemītnieki, tostarp 6 sievietes, kas, kā norāda priekšsēdētāja vietniece/Savienības augstā pārstāve Catherine Ashton, visticamāk tiek turētas Bagdādē, un prasa viņu tūlītēju atbrīvošanu bez nosacījumiem; pauž atbalstu UNAMI darbam, kas cenšas pārvietot aptuveni 3 000 iedzīvotājus ārpus Irākas; |
5. |
pauž dziļas bažas par jauno nestabilitātes pieaugumu un aicina Irākas politiskos līderus no visām etniskajām un reliģiskajām grupām kopīgi strādāt, lai apturētu uz reliģiju balstītu vardarbību un neuzticēšanos un apvienotu Irākas tautu; |
6. |
aicina Irākas valdību un reģionālās valdības nosodīt minētos uzbrukumus un veicināt pilnīgu un ātru un neatkarīgu starptautisko izmeklēšanu par nesenajiem teroristu uzbrukumiem reģionā un aicina Irākas valdību pilnībā sadarboties šajā izmeklēšanā, lai sauktu pie atbildības vainīgos; |
7. |
pauž bažas par vardarbības izplatīšanos no konflikta Sīrijā uz Irāku, ietekmi gūstot džihādistu nemierniekiem, kas saistīti ar grupējumu “Irākas islāma valsts” un ir sunnītu kauninieku vienība, kura ietver Al-Qaeda; |
8. |
nekavējoties aicina politiskos, reliģiskos un civilos līderus un drošības spēkus sākt strādāt kopā, lai apturētu asinsizliešanu un nodrošinātu vienlīdzīgu aizsardzību visiem Irākas pilsoņiem; |
9. |
aicina Irākas valdību un visus politiskos līderus veikt nepieciešamos pasākumus, lai visiem Irākas iedzīvotājiem un it īpaši neaizsargātiem minoritāšu pārstāvjiem garantētu drošību un aizsardzību; aicina Irākas valdību nodrošināt, lai drošības spēki ievērotu tiesiskumu un starptautiskos standartus; |
10. |
aicina starptautisko sabiedrību un ES atbalstīt Irākas valdību, sekmējot iniciatīvas nacionālajam dialogam, tiesiskuma nostiprināšanai un pamata pakalpojumu nodrošināšanai, lai radītu drošu, stabilu, vienotu, pārticīgu un demokrātisku Irāku, kurā tiek aizsargātas visu iedzīvotāju cilvēktiesības un politiskās tiesības; |
11. |
aicina Irākas iestādes steidzami veikt pasākumus, lai novirzītu vairāk resursu programmām situācijas uzlabošanai, ņemot vērā, ka drošības situācija ir padziļinājusi problēmas vairākām neaizsargātām grupām, piemēram, sievietēm, jauniešiem un pamattiesību aktīvistiem, tostarp arodbiedrību pārstāvjiem; |
12. |
mudina uz reliģisku dialogu starp sunnītu un šiītu garīdzniekiem kā nepieciešamu līdzekli konflikta atrisināšanai; uzskata, ka nesenās sarunas starp ASV un Irānu arī nodrošina iespēju Irākai būt par starpnieku, ņemot vērā, ka tā ir viena no valstīm, kurām ir spēcīgas attiecības ar abām pusēm; aicina Irānas līderus konstruktīvi iesaistīties reģiona stabilizācijā; |
13. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomei, Komisijai, ES īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Irākas valdībai un Pārstāvju padomei, Kurdistānas reģionālajai valdībai, ANO ģenerālsekretāram un ANO Cilvēktiesību padomei. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0101.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0022.
II Informācija
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI
Eiropas Parlaments
Trešdiena, 2013, 9 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/95 |
P7_TA(2013)0404
Iestāžu nolīguma noslēgšana starp Eiropas Parlamentu un ECB par sadarbību procedūrās, kuras saistītas ar vienoto uzraudzības mehānismu
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra lēmums par iestāžu nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Parlamentu un Eiropas Centrālo banku par praktisko kārtību, kā īsteno demokrātisko pārskatatbildību un pārrauga uzdevumus, kas Eiropas Centrālajai bankai uzticēti saistībā ar vienoto uzraudzības mehānismu (2013/2198(ACI))
(2016/C 181/18)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā priekšsēdētāja 2013. gada 12. septembra vēstuli, |
— |
ņemot vērā iestāžu nolīguma projektu starp Eiropas Parlamentu un Eiropas Centrālo banku par praktisko kārtību, kā īsteno demokrātisko pārskatatbildību un pārrauga uzdevumus, kas Eiropas Centrālajai bankai uzticēti saistībā ar vienoto uzraudzības mehānismu, |
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību, |
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 127. panta 6. punktu, 284. panta 3. punkta otro daļu un 295. pantu, |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2013. gada 12. septembra nostāju saistībā ar Padomes regulu, ar ko Eiropas Centrālajai bankai piešķir īpašus uzdevumus saistībā ar kredītiestāžu uzraudzības politiku (1) un Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu, kā arī Konstitucionālo jautājumu komitejas atzinumu par šādas regulas priekšlikumu (2), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja un Eiropas Centrālās bankas prezidenta 2013. gada 12. septembra paziņojumu laikā, kad Eiropas Parlaments balsoja par Padomes regulas, ar ko Eiropas Centrālajai bankai piešķir īpašus uzdevumus saistībā ar kredītiestāžu uzraudzības politiku, pieņemšanu (3), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 127. panta 1. punktu un 46. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu (A7-0302/2013), |
1. |
apstiprina pielikumā pievienotā nolīguma noslēgšanu un, ņemot vērā nolīguma saturu, nolemj to iekļaut Reglamenta pielikumā; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam šo nolīgumu parakstīt kopā ar Eiropas Centrālās bankas priekšsēdētāju un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu kopā ar tā pielikumu nosūtīt Padomei, Komisijai, Eiropas Centrālajai bankai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0372.
(2) A7-0392/2012 (referente Marianne Thyssen un atzinuma sagatavotājs Andrew Duff).
(3) Sk. pielikumu Eiropas Parlamenta 2013. gada 12. septembra normatīvajai rezolūcijai par minētās regulas priekšlikumu (Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0372).
PIELIKUMS
Iestāžu nolīgums starp Eiropas Parlamentu un Eiropas Centrālo banku par praktisko kārtību, kā īsteno demokrātisko pārskatatbildību un pārrauga uzdevumus, kas Eiropas Centrālajai bankai uzticēti saistībā ar vienoto uzraudzības mehānismu
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst Iestāžu nolīgumam kā tas, kas tika publicēts OV L 320, 30.11.2013., 1. lpp.)
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/96 |
P7_TA(2013)0405
Parlamentu sadarbības delegāciju, delegāciju apvienotajās parlamentārajās komitejās, ka arī delegāciju parlamentārajās sadarbības komitejās un daudzpusējās parlamentārajās asamblejās skaits un skaitliskais sastāvs
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra lēmums par parlamentu sadarbības delegāciju, delegāciju apvienotajās parlamentārajās komitejās, ka arī delegāciju parlamentārajās sadarbības komitejās un daudzpusējās parlamentārajās asamblejās skaitu un skaitlisko sastāvu (2013/2853(RSO))
(2016/C 181/19)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Priekšsēdētāju konferences priekšlikumu, |
— |
ņemot vērā 2009. gada 6. maija (1), 2009. gada 14. septembra (2), 2010. gada 15. jūnija (3) un 2011. gada 14. decembra (4) lēmumu par parlamentu sadarbības delegāciju, delegāciju apvienotajās parlamentārajās komitejās, ka arī delegāciju parlamentārajās sadarbības komitejās un daudzpusējās parlamentārajās asamblejās skaitu un skaitlisko sastāvu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 198. pantu, |
1. |
nolemj, ka pēc Horvātijas pievienošanās Eiropas Savienībai beigs pastāvēt Delegācija ES un Horvātijas Apvienotajā parlamentārajā komitejā; |
2. |
nolemj šādi grozīt turpmāk tekstā minēto parlamentu sadarbības delegāciju skaitlisko sastāvu:
|
3. |
uzdod priekšsēdētājam informēšanas nolūkā nosūtīt šo lēmumu Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 212 E, 5.8.2010., 136. lpp.
(2) OV C 224 E, 19.8.2010., 36. lpp.
(3) OV C 236 E, 12.8.2011., 159. lpp.
(4) OV C 168 E, 14.6.2013., 132. lpp.
III Sagatavošanā esoši tiesību akti
EIROPAS PARLAMENTS
Otrdiena, 2013, 8 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/98 |
P7_TA(2013)0391
ES un Ukrainas sadarbības nolīgums par civilu globālas navigācijas satelītu sistēmu ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu un Ukrainas sadarbības nolīgumu par civilu globālu navigācijas satelītu sistēmu (GNSS) (06373/2013 – C7-0070/2013 – 2012/0274(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 181/20)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (06373/2013), |
— |
ņemot vērā projektu sadarbības nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm un Ukrainu (13242/2005), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 172. pantu, kā arī 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu (C7-0070/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu, 90. panta 7. punktu un 46. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ieteikumu (A7-0298/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma noslēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Ukrainas valdībai un parlamentam. |
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/98 |
P7_TA(2013)0392
Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošana – Itālijas pieteikums EGF/2011/025IT/Lombardija
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Itālijas pieteikums EGF/2011/025 IT/Lombardia) (COM(2013)0470 – C7-0206/2013 – 2013/2138(BUD))
(2016/C 181/21)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2013)0470 – C7-0206/2013), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma) (1) un jo īpaši tā 28. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (EGF regula) (2), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 28. punktā paredzēto trīspusējo sarunu procedūru, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7-0294/2013), |
A. |
tā kā Savienība ir izveidojusi likumdošanas un budžeta instrumentus, lai sniegtu papildu atbalstu darbiniekiem, kurus skar pasaules tirdzniecības modeļu lielu strukturālu izmaiņu sekas, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū; |
B. |
tā kā attiecībā uz pieteikumiem, kas iesniegti no 2009. gada 1. maija līdz 2011. gada 31. decembrim, Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) piemērošanas joma tika paplašināta, tajā iekļaujot atbalstu darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar pasaules finanšu un ekonomikas krīzi; |
C. |
tā kā saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2008. gada 17. jūlija saskaņošanas sanāksmē pieņemto kopīgo deklarāciju finansiālajai palīdzībai, ko Savienība sniedz atlaistiem darbiniekiem, ir jābūt dinamiskai un tā jāsniedz pēc iespējas drīz un efektīvi, lēmumu pieņemšanā par EGF izmantošanu pienācīgi ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu; |
D. |
tā kā Itālija ir iesniegusi pieteikumu EGF/2011/025 IT/Lombardia, lai saņemtu EGF finansiālo ieguldījumu pēc 529 darbinieku atlaišanas Itālijas uzņēmumā Agile S.r.l. pārskata periodā no 2011. gada 20. marta līdz 2011. gada 20. decembrim, prasot piemērot no EGF līdzfinansētos pasākumus 480 atlaistajiem darbiniekiem; |
E. |
tā kā šis pieteikums atbilst EGF regulā noteiktajiem atbilstības kritērijiem, |
1. |
piekrīt Komisijai, ka EGF regulas 2. panta b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi ir ievēroti un ka līdz ar to Itālija saskaņā ar minēto regulu ir tiesīga saņemt finansiālu ieguldījumu; |
2. |
ar nožēlu norāda, ka Itālijas iestādes pieteikumu EGF finansiālā ieguldījuma saņemšanai iesniedza 2011. gada 30. decembrī, bet Komisija pieteikuma novērtējumu darīja pieejamu 2013. gada 28. jūnijā; pauž nožēlu par to, ka novērtēšana ieilga 18 mēnešu garumā; |
3. |
norāda, ka Lombardijai, kas ir Itālijas visbagātākais reģions, kurā tiek saražota piektā daļa Itālijas IKP, nākas risināt ievērojamas strukturālas problēmas, kuras vēl vairāk saasina ekonomikas un finanšu krīze; atzinīgi vērtē to, ka Lombardija otro reizi izmanto EGF palīdzību, lai tiktu galā ar ekonomiskām un sociālām grūtībām; |
4. |
aicina Itālijas iestādes izmantot visu EGF sniegtā atbalsta potenciālu un mudināt maksimāli daudz darba ņēmēju piedalīties organizētajos pasākumos; atgādina, ka sākotnēji EGF finansējuma izmantošanai Itālijā bija relatīvi zems budžeta izpildes līmenis, jo pasākumos piedalījās neliels skaits cilvēku; |
5. |
uzsver, ka Komisija jau ir atzinusi ekonomikas un finanšu krīzes ietekmi uz informācijas un komunikāciju tehnoloģiju (IKT) nozari un ka no EGF jau ir atbalstīti šajā nozarē no darba atlaistie darbinieki (lietas EGF/2011/016 IT/Agile un EGF/2010/012 NL/Noord Holland); |
6. |
norāda, ka Itālijas IKT nozarei ir kaitējusi spēcīgā konkurence, ko pēdējo desmit gadu laikā radījušas zemo izmaksu valstis; atzīst vajadzību reorganizēt nozari, jo strauji parādījās jaunas tehnoloģijas, piemēram, mākoņdatošana, dažādu veidu e-pakalpojumi un sociālie tīkli, kas jau vairākus gadus ir atzīts par sarežģītu uzdevumu; atzīmē, ka digitālā plaisa starp Itāliju un vadošajām Eiropas valstīm un citām pasaules valstīm ir palielinājusies vēl vairāk krīzes izraisītās ekonomikas lejupslīdes dēļ; norāda, ka visu šo norišu dēļ sākot no 2009. gada Itālijas uzņēmumos tika samazināts IKT jomā strādājošo skaits; |
7. |
atzinīgi vērtē to, ka Itālijas iestādes, vēloties pēc iespējas ātrāk palīdzēt darbiniekiem, individualizēto pasākumu īstenošanu nolēma sākt 2012. gada 1. martā – labu laiku pirms galīgā lēmuma par EGF atbalsta piešķiršanu ierosinātajam saskaņotajam pasākumu kopumam; |
8. |
norāda, ka, lai samazinātu sociālās sekas, ko rada darbinieku atlaišana IKT nozarē, plaši tika izmantoti tādi sociālās drošības tīkli kā algu kompensācijas fonds, kas nodrošināja darba ņēmējiem finansiālus līdzekļus, tādējādi kompensējot algu maksājumus; ar gandarījumu konstatē, ka Itālijas iestādes nav pieprasījušas EGF atbalstu, lai finansētu iztikas pabalstus; |
9. |
norāda, ka līdzfinansējamo individualizēto pakalpojumu saskaņotajā kopumā ir ietverti pasākumi 480 darbinieku atkārtotai iekļaušanai darba tirgū, piemēram, intervēšanas metodes, prasmju profilēšana, attīstības virziena noteikšana, personīgās intervences plāna uzraudzība, koordinēšana un pārvaldība, konsultēšana un profesionālā orientācija, darba iespēju izvērtēšana attiecībā uz jauniem darba devējiem, prasmju un darba saskaņošana, mentora atbalsts jauna darba sākotnējā posmā, konsultēšana un atbalsts pašnodarbinātībai, kā arī konsultēšana un atbalsts stažēšanās laikā; |
10. |
pieņem zināšanai to, ka individualizēto pakalpojumu saskaņotajā kopumā nav iekļauta apmācība un pārkvalifikācija, ņemot vērā to, ka šos pasākumus finansēs, izmantojot reģionālus finansējuma avotus; |
11. |
atzinīgi vērtē to, ka, izstrādājot saskaņoto EGF pasākumu kopumu, vietējā līmenī notika apspriešanās ar sociālajiem partneriem un jo īpaši arodbiedrībām (CGIL, CISL, UIL, CISAL) (3), kā arī to, ka EGF īstenošanas dažādos posmos un piekļuvē EGF līdzekļiem tiks piemērota dzimumu līdztiesības politika un nediskriminēšanas princips; |
12. |
atgādina, ka ir svarīgi uzlabot visu darba ņēmēju nodarbinātības iespējas, pielāgojot apmācību un atzīstot darba ņēmēju profesionālās darbības laikā gūtās prasmes un kompetences; sagaida, ka saskaņotajā pasākumu kopumā piedāvātā apmācība tiks pielāgota ne tikai atlaisto darbinieku vajadzībām, bet arī attiecīgā brīža uzņēmējdarbības videi; |
13. |
ņem vērā, ka individualizēto pakalpojumu saskaņotajā kopumā, par kuru notika apspriešanās ar sociālajiem partneriem, ir iekļauti pasākumi, kas saistīti ar konsultēšanu un profesionālo orientāciju, mentora atbalstu, prasmju un darba saskaņošanu, kā arī atbalstu pašnodarbinātībai un atbalstu stažēšanās laikā; |
14. |
norāda, ka informācija, kas sniegta par individualizēto pakalpojumu saskaņoto kopumu, kurus paredzēts finansēt no EGF, ietver informāciju par tā papildināmību ar struktūrfondu finansētām darbībām; uzsver – Itālijas iestādes ir apstiprinājušas, ka piemērotās darbības netiek finansētas no citiem ES finanšu instrumentiem; atkārtoti aicina Komisiju gada pārskatos sniegt šo datu salīdzinošu novērtējumu, lai pilnībā tiktu ievēroti spēkā esošie noteikumi un lai Savienības finansētie pakalpojumi nevarētu tikt sniegti divreiz; |
15. |
prasa iesaistītajām iestādēm veikt vajadzīgos pasākumus, lai pilnveidotu ar procedūru saistītos noteikumus, kas varētu nodrošināt ātrāku EGF izmantošanu; atzinīgi vērtē uzlaboto procedūru, kuru Komisija ieviesa pēc Parlamenta pieprasījuma paātrināt dotāciju piešķiršanu, lai tā savu novērtējumu par EGF pieteikuma atbilstību budžeta lēmējinstitūcijai iesniegtu kopā ar priekšlikumu EGF izmantošanai; pauž cerību, ka procedūra tiks turpmāk uzlabota un ka tiks palielināts EGF lietderīgums, pārredzamība un atpazīstamība; |
16. |
uzsver, ka saskaņā ar EGF regulas 6. pantu ir jānodrošina, ka EGF atbalsts palīdz atgriezties stabilā darbā konkrētiem no darba atlaistiem darbiniekiem; uzsver arī to, ka EGF atbalstu drīkst izmantot tikai aktīvu darba tirgus pasākumu līdzfinansēšanai, ar kuriem var panākt stabilu ilgtermiņa nodarbinātību; atkārtoti uzsver, ka EGF palīdzība nedrīkst aizstāt darbības, par kurām saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai koplīgumiem ir atbildīgi uzņēmumi, nedz arī aizstāt uzņēmumu vai nozaru pārstrukturēšanas pasākumus; |
17. |
atzinīgi vērtē Padomē panākto vienošanos par to, ka EGF regulā 2014.–2020. gadam no jauna tiek iekļauts ar krīzi saistīts kritērijs, kas ļauj sniegt finansiālu atbalstu ne vien tiem darbiniekiem, kuri atlaisti saistībā ar izmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, bet arī tiem, kuru atlaišana ir pašreizējās finanšu un ekonomikas krīzes rezultāts; |
18. |
apstiprina šai rezolūcijai pievienoto lēmumu; |
19. |
uzdod priekšsēdētājam kopā ar Padomes priekšsēdētāju parakstīt šo lēmumu un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
20. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju, kā arī tās pielikumu nosūtīt Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.
(2) OV L 406, 30.12.2006., 1. lpp.
(3) CGIL (Confederazione generale italiana del lavoro), CISL (Confederazione italiana sindacati lavoratori), UIL (Unione italiana del lavoro), CISAL (Confederazione Italiana Sindacati Autonomi Lavoratori).
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Itālijas pieteikums EGF/2011/025 IT/Lombardia)
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2013/526/ES.)
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/102 |
P7_TA(2013)0393
Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošana – Itālijas pieteikums EGF/2012/008 IT/De Tomaso Automobili
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Itālijas pieteikums EGF/2012/008 IT/De Tomaso Automobili) (COM(2013)0469 – C7-0207/2013 – 2013/2139(BUD))
(2016/C 181/22)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2013)0469 – C7-0207/2013), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) (2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums) un jo īpaši tā 28. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (EGF regula) (2), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 28. punktā paredzēto trīspusējo sarunu procedūru, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7-0292/2013), |
A. |
tā kā Savienība ir izveidojusi likumdošanas un budžeta instrumentus, lai sniegtu papildu atbalstu darbiniekiem, kurus skar pasaules tirdzniecības modeļu lielu strukturālu izmaiņu sekas, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū; |
B. |
tā kā attiecībā uz pieteikumiem, kas iesniegti no 2009. gada 1. maija līdz 2011. gada 31. decembrim, Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) piemērošanas joma tika paplašināta, tajā iekļaujot atbalstu darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar pasaules finanšu un ekonomikas krīzi; |
C. |
tā kā saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2008. gada 17. jūlija saskaņošanas sanāksmē pieņemto kopīgo deklarāciju finansiālajai palīdzībai, ko Savienība sniedz atlaistiem darbiniekiem, ir jābūt dinamiskai un tā jāsniedz pēc iespējas drīz un efektīvi, lēmumu pieņemšanā par EGF izmantošanu pienācīgi ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu; |
D. |
tā kā Itālija ir iesniegusi pieteikumu EGF/2012/008 IT/De Tomaso Automobili, lai saņemtu EGF finansiālo ieguldījumu pēc 1 030 darbinieku atlaišanas uzņēmumā De Tomaso Automobili S.p.A. pārskata periodā no 2012. gada 5. jūlija līdz 2012. gada 28. augustam, prasot piemērot no EGF līdzfinansētos pasākumus 1 010 atlaistajiem darbiniekiem; |
E. |
tā kā šis pieteikums atbilst EGF regulā noteiktajiem atbilstības kritērijiem, |
1. |
piekrīt Komisijai, ka EGF regulas 2. panta a) apakšpunktā paredzētie nosacījumi ir ievēroti un ka līdz ar to Itālija saskaņā ar minēto regulu ir tiesīga saņemt finansiālu ieguldījumu; |
2. |
norāda, ka Itālijas iestādes pieteikumu EGF finansiālā ieguldījuma saņemšanai iesniedza 2012. gada 5. novembrī un ka Komisija pieteikuma novērtējumu darīja pieejamu 2013. gada 28. jūnijā; atzinīgi vērtē to, ka novērtēšana notika relatīvi ātri – 7 mēnešus; |
3. |
norāda, ka 1 030 darbinieku atlaišanu Itālijas automobiļu ražošanas uzņēmumā De Tomaso Automobili S.p.A. izraisīja izmaiņas ģeogrāfiskajos patēriņa modeļos; norāda, ka straujā izaugsme Āzijas tirgos, no kuriem Savienības ražotāji var gūt mazāku labumu, jo tie tradicionāli šajos tirgos ir bijuši neizdevīgākā situācijā nekā citos, kā arī ekonomikas un finanšu krīzes izraisīti kredītu izsniegšanas ierobežojumi, radīja papildu slogu uzņēmumam, kurš nespēja rast peļņu nesošu risinājumu un 2012. gada aprīlī sāka maksātnespējas procesu; |
4. |
uzsver, ka Komisija jau ir atzinusi ekonomikas un finanšu krīzes ietekmi uz autobūves nozari un ka saistībā ar šo nozari ir iesniegts vislielākais (16) EGF atbalsta saņemšanas pieteikumu skaits, no kuriem septiņi ir iesniegti, pamatojoties uz globalizāciju tirdzniecības jomā (3); |
5. |
aicina Itālijas iestādes izmantot visu EGF sniegtā atbalsta potenciālu un mudināt maksimāli daudz darba ņēmēju piedalīties organizētajos pasākumos; atgādina, ka sākotnēji EGF finansējuma izmantošanai Itālijā bija relatīvi zems budžeta izpildes līmenis, jo pasākumos piedalījās neliels skaits cilvēku; |
6. |
uzsver to, ka uzņēmumā De Tomaso Automobili darbinieki atlaisti Pjemontas un Toskānas reģionā un jo īpaši Turīnas un Livorno provincēs, kur atradās De Tomaso Automobili S.p.A. ražotnes; |
7. |
atzinīgi vērtē to, ka Itālijas iestādes, vēloties pēc iespējas ātrāk palīdzēt darbiniekiem, individualizēto pasākumu īstenošanu nolēma sākt 2013. gada 15. janvārī – labu laiku pirms galīgā lēmuma par EGF atbalsta piešķiršanu ierosinātajam saskaņotajam pasākumu kopumam; |
8. |
ņem vērā, ka atlaišanas gadījumos tika izmantots algu kompensācijas fonds (CIG), Itālijas sociālās drošības tīkls, kas nodrošināja darba ņēmējiem finansiālus līdzekļus kā algas kompensāciju; tomēr atzīmē, ka Itālijas iestādes ir pieprasījušas EGF atbalstu, lai finansētu iztikas pabalstus pabildus parastajiem bezdarbnieku pabalstiem, kas bezdarbniekiem pieejami saskaņā ar Itālijas darba tiesībām; |
9. |
atgādina, ka turpmāk EGF līdzekļi būtu galvenokārt jāpiešķir apmācībai un darba meklēšanai, kā arī profesionālās orientācijas programmām; atzīmē, ka finansējuma piešķiršana pabalstu izmaksāšanai vienmēr būtu jāparedz kā papildu pasākums un paralēli tam, ko atlaistie darbinieki var saņemt saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai koplīgumiem; šajā sakarībā atgādina par Revīzijas palātas secinājumu, kas iekļauts tās Īpašajā ziņojumā Nr. 7/2013 par EGF, proti, ka “viena trešdaļa no EGF finansējuma kompensē valstu darba ņēmēju ienākumu atbalsta shēmas, nenodrošinot nekādu ES pievienoto vērtību”, un par ieteikumu turpmāk ierobežot šādu pasākumu izmantošanu; |
10. |
norāda, ka līdzfinansējamo individualizēto pakalpojumu saskaņotajā kopumā ir ietverti pasākumi 1 010 darbinieku atkārtotai iekļaušanai darba tirgū, piemēram, profesionālā orientācija, palīdzība darba meklēšanā, apmācība, pārkvalifikācija un profesionālā apmācība, ar uzņēmējdarbības uzsākšanu saistīti pasākumi, atbalsts jaunizveidotiem uzņēmumiem, darbā pieņemšanas pabalsti, darba meklēšanas pabalsti un finansējums īpašiem izdevumiem, piemēram, finansējums tiem, kuri aprūpē apgādājamos, un transporta izdevumu daļēja kompensācija; |
11. |
atzinīgi vērtē to, ka, izstrādājot saskaņoto EGF pasākumu kopumu, notika apspriešanās ar sociālajiem partneriem un jo īpaši vietējām arodbiedrībām; atzīmē, ka dažādos EGF izmantošanas posmos un piekļuvē EGF līdzekļiem tiks piemērota dzimumu līdztiesības politika un nediskriminēšanas princips; |
12. |
atzinīgi vērtē to, ka par pasākumu kopumu tika rīkota apspriešanās ar sociālajiem partneriem; atzinīgi vērtē to, ka pasākumu kopuma īstenošanu uzraudzīs vadības komiteja; |
13. |
atgādina, ka ir svarīgi uzlabot visu darba ņēmēju nodarbinātības iespējas, pielāgojot apmācību un atzīstot darba ņēmēju profesionālās darbības laikā gūtās prasmes un kompetences; sagaida, ka saskaņotajā pasākumu kopumā piedāvātā apmācība tiks pielāgota ne tikai atlaisto darbinieku vajadzībām, bet arī attiecīgā brīža uzņēmējdarbības videi; |
14. |
aicina dalībvalstis turpmāk pieteikumos iekļaut šādu informāciju par apmācības pasākumiem, kuriem tiek prasīts EGF atbalsts: piedāvātās apmācības veidi, nozares, kurās apmācība tiek piedāvāta, un piedāvājuma atbilstība gaidāmajām prasmēm, kas nepieciešamas reģionā/apdzīvotajā vietā, kā arī atbilstība reģiona turpmākajām izredzēm ekonomikas jomā; |
15. |
norāda, ka informācija, kas sniegta par individualizēto pakalpojumu saskaņoto kopumu, kurus paredzēts finansēt no EGF, ietver informāciju par tā papildināmību ar struktūrfondu finansētām darbībām; uzsver – Itālijas iestādes ir apstiprinājušas, ka darbības, kas tiesīgas saņemt atbalstu, netiek finansētas no citiem Savienības finanšu instrumentiem; atkārtoti aicina Komisiju gada pārskatos sniegt šo datu salīdzinošu novērtējumu, lai pilnībā tiktu ievēroti spēkā esošie noteikumi un novērsta iespējamība, ka Savienības finansētus pakalpojumus sniedz divreiz; |
16. |
prasa, lai iesaistītās iestādes veiktu vajadzīgos pasākumus, kas ļautu pilnveidot ar procedūras īstenošanu, nodrošinot iespēju ātrāk izmantot EGF; atzinīgi vērtē uzlaboto procedūru, kuru Komisija ieviesa pēc Parlamenta pieprasījuma paātrināt dotāciju piešķiršanu, lai tā savu novērtējumu par EGF pieteikuma atbilstību budžeta lēmējinstitūcijai iesniegtu kopā ar priekšlikumu EGF līdzekļu izmantošanai; pauž cerību, ka procedūras turpmāka uzlabošana tiks integrēta jaunajā Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda regulā (2014-2020) un ka tiks palielināta EGF efektivitāte, pārredzamība un atpazīstamība; |
17. |
uzsver, ka saskaņā ar EGF regulas 6. pantu ir jānodrošina, ka EGF atbalsts palīdz atgriezties stabilā darbā konkrētiem no darba atlaistiem darbiniekiem; uzsver arī to, ka EGF atbalstu drīkst izmantot tikai aktīvu darba tirgus pasākumu līdzfinansēšanai, ar kuriem var panākt stabilu ilgtermiņa nodarbinātību; vēlreiz uzsver, ka EGF atbalsts nedrīkst aizstāt darbības, par kurām saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai koplīgumiem ir atbildīgi uzņēmumi, nedz arī aizstāt uzņēmumu vai nozaru pārstrukturēšanas pasākumus; |
18. |
apstiprina šai rezolūcijai pievienoto lēmumu; |
19. |
atzinīgi vērtē Padomes panākto vienošanos par to, ka EGF regulā 2014.–2020. gadam tiek no jauna iekļauts ar krīzi saistīts kritērijs, kas ļauj sniegt finansiālu atbalstu ne vien tiem darbiniekiem, kuri atlaisti saistībā ar izmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, bet arī tiem, kuru atlaišana ir pašreizējās finanšu un ekonomikas krīzes rezultāts; |
20. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt šo lēmumu kopā ar Padomes priekšsēdētāju un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
21. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju, kā arī tās pielikumu nosūtīt Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.
(2) OV L 406, 30.12.2006., 1. lpp.
(3) EGF/2012/008 De Tomaso Automobili (lieta, kas ir šī lēmuma priekšlikuma subjekts), EGF/2012/005 Saab Automotive (COM(2012)0622), EGF/2009/013 Karmann (COM(2010)0007), EGF/2008/004 Castilla y Leon Aragon (COM(2009)0150), EGF/2008/002 Delphi (COM(2008)0547), EGF/2007/010 Lisboa Alentejo (COM(2008)0094), EGF/2007/001 PSA Suppliers (COM(2007)0415).
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Itālijas pieteikums EGF/2012/008 IT/De Tomaso Automobili)
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2013/514/ES.)
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/105 |
P7_TA(2013)0397
Karoga valsts atbildība attiecībā uz Padomes Direktīvas 2009/13/EK, ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju un Eiropas Transporta darbinieku federācijas Nolīgumu par Konvenciju par darbu jūrniecībā, izpildi ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par karoga valsts atbildību attiecībā uz Padomes Direktīvas 2009/13/EK, ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federācijas (ETDF) Nolīgumu par 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā un groza Direktīvu 1999/63/EK, izpildi (COM(2012)0134 – C7-0083/2012 – 2012/0065(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 181/23)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2012)0134), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 100. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0083/2012), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 11. jūlija atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā 2013. gada 12. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ziņojumu un Transporta un tūrisma komitejas atzinumu (A7-0037/2013), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju (2); |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 299, 4.10.2012., 153. lpp.
(2) Ar šo nostāju aizstāj 2013. gada 13. martā pieņemtos grozījumus (Pieņemtie teksti P7_TA(2013)0080).
P7_TC1-COD(2012)0065
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 8. oktobrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES par dažiem karoga valsts atbildības aspektiem attiecībā uz atbilstību 2006. gada Konvencijai par darbu jūrniecībā un tās izpildi
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/54/ES.)
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/106 |
P7_TA(2013)0398
Tabakas un saistīto izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (COM(2012)0788 – C7-0420/2012 – 2012/0366(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 181/24)
Grozījums Nr. 1
Direktīvas priekšlikums
3.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 2
Direktīvas priekšlikums
6. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 3
Direktīvas priekšlikums
7. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 4
Direktīvas priekšlikums
8. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 5
Direktīvas priekšlikums
9.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 6
Direktīvas priekšlikums
10. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 7
Direktīvas priekšlikums
10.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 8
Direktīvas priekšlikums
11. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 9
Direktīvas priekšlikums
13. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Direktīvas priekšlikums
14. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 11
Direktīvas priekšlikums
14.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 12
Direktīvas priekšlikums
14.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 13
Direktīvas priekšlikums
15. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 14
Direktīvas priekšlikums
16. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 15
Direktīvas priekšlikums
17. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 16
Direktīvas priekšlikums
17.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 17
Direktīvas priekšlikums
18. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 18
Direktīvas priekšlikums
18.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 19
Direktīvas priekšlikums
18.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 20
Direktīvas priekšlikums
20. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 21
Direktīvas priekšlikums
22. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 22
Direktīvas priekšlikums
23. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 23
Direktīvas priekšlikums
23.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 24
Direktīvas priekšlikums
24. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 25
Direktīvas priekšlikums
26. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 26
Direktīvas priekšlikums
28. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 27
Direktīvas priekšlikums
29. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 28
Direktīvas priekšlikums
29.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 29
Direktīvas priekšlikums
30. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 30
Direktīvas priekšlikums
30.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 31
Direktīvas priekšlikums
30.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 32
Direktīvas priekšlikums
31. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 165
Direktīvas priekšlikums
33. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 118 un 137/REV
Direktīvas priekšlikums
34. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 35
Direktīvas priekšlikums
35. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 36
Direktīvas priekšlikums
35.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 37
Direktīvas priekšlikums
37. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 38
Direktīvas priekšlikums
38. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 39
Direktīvas priekšlikums
39. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 40
Direktīvas priekšlikums
39.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 41
Direktīvas priekšlikums
40. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 42
Direktīvas priekšlikums
42. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 43
Direktīvas priekšlikums
45. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 44
Direktīvas priekšlikums
45.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 45
Direktīvas priekšlikums
1. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Šīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus par: |
Šīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus par: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
lai sekmētu tabakas un saistīto izstrādājumu iekšējā tirgus darbību, par pamatu pieņemot augstu veselības aizsardzības līmeni. |
lai atbilstu PVO Pamatkonvencijas par tabakas kontroli saistībām un lai sekmētu tabakas un saistīto izstrādājumu iekšējā tirgus darbību, par pamatu pieņemot augstu veselības aizsardzības līmeni , jo īpaši attiecībā uz jauniešiem . |
Grozījums Nr. 46
Direktīvas priekšlikums
2. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas: |
Šajā direktīvā lieto šādas definīcijas: |
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
Grozījums Nr. 89 un 149
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pielāgotu 1. punktā noteikto maksimālo saturu, ņemot vērā zinātnes attīstību un starptautiski pieņemtus standartus. |
svītrots |
Grozījums Nr. 90
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Dalībvalstis paziņo Komisijai maksimālo saturu, ko tās nosaka citām cigarešu emisijām un tabakas izstrādājumu, kas nav cigaretes, emisijām. Ņemot vērā starptautiski pieņemtos standartus, ja tādi ir, un pamatojoties uz zinātniskiem pierādījumiem un dalībvalstu paziņoto maksimālo saturu, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pieņemtu un pielāgotu citu cigarešu emisiju maksimālo saturu un citu tabakas izstrādājumu, kuri nav cigaretes, emisiju saturu, kas ievērojami palielina tabakas izstrādājumu toksisko vai atkarību izraisošo iedarbību, pārsniedzot toksicitātes un spējas izraisīt atkarību robežvērtības, kuras izriet no 1. punktā noteiktā darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda satura. |
svītrots |
Grozījums Nr. 48
Direktīvas priekšlikums
4. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturu cigaretēs mēra, pamatojoties uz ISO standartu 4387 attiecībā uz darvu, 10315 attiecībā uz nikotīnu un 8454 attiecībā uz oglekļa monoksīdu. |
1. Darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturu cigaretēs mēra, pamatojoties uz ISO standartu 4387 attiecībā uz darvu, 10315 attiecībā uz nikotīnu un 8454 attiecībā uz oglekļa monoksīdu. |
Darvas un nikotīna satura norāžu pareizību pārbauda saskaņā ar ISO standartu 8243. |
Darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda satura norāžu pareizību pārbauda saskaņā ar ISO standartu 8243. |
2. 1. punktā minētos mērījumus veic vai pārbauda testēšanas laboratorijas, ko apstiprinājušas un pārrauga dalībvalstu kompetentās iestādes. |
2. Šī panta 1. punktā minētos mērījumus veic vai pārbauda neatkarīgas testēšanas laboratorijas, ko apstiprinājušas un pārrauga dalībvalstu kompetentās iestādes. |
Dalībvalstis nosūta Komisijai apstiprināto laboratoriju sarakstu, norādot apstiprināšanai lietotos kritērijus un piemērotās pārraudzības metodes, un atjaunina to ik reizi, kad sarakstā izdarītas jebkādas izmaiņas. Komisija publisko dalībvalstu iesniegto sarakstu ar apstiprinātajām laboratorijām. |
Dalībvalstis nosūta Komisijai apstiprināto laboratoriju sarakstu, norādot apstiprināšanai lietotos kritērijus un piemērotās pārraudzības metodes, un atjaunina to ik reizi, kad sarakstā izdarītas jebkādas izmaiņas. Komisija publisko dalībvalstu iesniegto sarakstu ar apstiprinātajām laboratorijām. |
|
2.a Testus, kuros pārbauda tabakas uzņēmumu sniegto rezultātu pareizību, regulāri veic neatkarīgas testēšanas laboratorijas, kuras pārrauga dalībvalstu kompetentās iestādes. |
3. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pielāgotu darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda satura mērīšanas metodes, ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību un starptautiski atzītus standartus. |
3. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai papildinātu vai grozītu darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda satura mērīšanas metodes, ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību un starptautiski atzītus standartus. |
4. Dalībvalstis paziņo Komisijai par metodēm, ko tās izmanto, lai mērītu citas cigarešu emisijas un tabakas izstrādājumu, kuri nav cigaretes, emisijas. Pamatojoties uz šīm metodēm un ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību, kā arī starptautiski atzītus standartus, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pieņemtu un pielāgotu mērīšanas metodes. |
4. Dalībvalstis paziņo Komisijai par metodēm, ko tās izmanto, lai mērītu citas cigarešu emisijas un tabakas izstrādājumu, kuri nav cigaretes, emisijas. Komisija pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai Savienības tiesību aktos integrētu metodes , par ko vienojušās PKTK vai PVO puses . |
|
4.a Citu dedzināmo tabakas izstrādājumu pārējo emisiju norāžu pareizību pārbauda saskaņā ar ISO standartu 8243. |
Grozījums Nr. 91, 92 un 49
Direktīvas priekšlikums
5. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji kompetentajām iestādēm iesniegtu sarakstu, kurā norādītas visas tabakas izstrādājumu ražošanā (pēc tirdzniecības nosaukuma un tipa) izmantotās sastāvdaļas un to daudzums, kā arī emisijas un saturs. Ražotāji un importētāji informē attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes arī tad, ja izstrādājuma sastāvs tiek mainīts un ja tas ietekmē atbilstīgi šim pantam sniegto informāciju. Šajā pantā prasīto informāciju iesniedz pirms jauna vai mainīta tabakas izstrādājuma laišanas tirgū. |
1. Dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji kompetentajām iestādēm iesniegtu sarakstu, kurā norādītas visas tabakas izstrādājumu ražošanā (pēc tirdzniecības nosaukuma un tipa) izmantotās sastāvdaļas un to daudzums, kā arī emisijas un saturs , kas rodas, tos lietojot paredzētajā veidā . Ražotāji vai importētāji informē attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes arī tad, ja izstrādājuma sastāvs tiek mainīts, ietekmējot atbilstīgi šim pantam sniegto informāciju. Šajā pantā prasīto informāciju iesniedz pirms jauna vai mainīta tabakas izstrādājuma laišanas tirgū. |
Sarakstam pievieno deklarāciju, kurā izklāstīti iemesli šādu sastāvdaļu iekļaušanai minētajos tabakas izstrādājumos. Sarakstā norāda to statusu, tostarp informāciju par to, vai sastāvdaļas ir reģistrētas un izvērtētas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), kā arī to klasifikāciju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu. Šim sarakstam pievieno arī toksikoloģiskos datus, kas ražotājam vai importētājam pieejami par šīm sastāvdaļām , kuras var būt attiecīgi dedzinātā vai nededzinātā veidā, jo īpaši norādot to ietekmi uz patērētāju veselību un ņemot vērā inter alia visas to atkarību izraisošas īpašības. Sarakstu izveido pēc katras izstrādājumā iekļautās sastāvdaļas svara dilstošā secībā. Ražotāji un importētāji norāda izmantotās mērīšanas metodes, izņemot attiecībā uz darvu, nikotīnu un oglekļa monoksīdu un 4 . panta 4. punktā minētajām emisijām. Dalībvalstis var arī prasīt, lai ražotāji vai importētāji veiktu citus testus, ko var noteikt valsts kompetentās iestādes, lai novērtētu vielu iedarbību uz veselību, ņemot vērā inter alia to toksicitāti un spēju izraisīt atkarību. |
Sarakstam pievieno deklarāciju, kurā izklāstīti iemesli šādu sastāvdaļu iekļaušanai minētajos tabakas izstrādājumos. Sarakstā norāda to statusu, tostarp informāciju par to, vai sastāvdaļas ir reģistrētas un izvērtētas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH)47, kā arī to klasifikāciju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu48. Šim sarakstam pievieno arī toksikoloģiskos datus, kas ražotājam vai importētājam pieejami par šīm sastāvdaļām, kuras var būt attiecīgi dedzinātā vai nededzinātā veidā, un kas ir vismaz pietiekami šo vielu klasificēšanai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1272/2008, jo īpaši norādot to ietekmi uz patērētāju veselību un ņemot vērā inter alia visas to atkarību izraisošas īpašības. Sarakstu izveido pēc katras izstrādājumā iekļautās sastāvdaļas svara dilstošā secībā. Ražotāji un importētāji norāda izmantotās mērīšanas metodes, izņemot attiecībā uz darvu, nikotīnu un oglekļa monoksīdu un 4. panta 4. punktā minētajām emisijām. Dalībvalstis var arī prasīt, lai ražotāji vai importētāji veiktu citus testus, ko var noteikt valsts kompetentās iestādes, lai novērtētu vielu iedarbību uz veselību, ņemot vērā inter alia to toksicitāti un spēju izraisīt atkarību. |
2. Dalībvalstis nodrošina, lai saskaņā ar 1. punktu iesniegtā informācija tiktu izplatīta īpašā tīmekļa vietnē, kas ir pieejama plašai sabiedrībai. To darot, dalībvalstis pilnībā ņem vērā nepieciešamību aizsargāt informāciju, kas uzskatāma par komercnoslēpumu. |
2. Dalībvalstis nodrošina, lai saskaņā ar 1. punktu iesniegtā informācija tiktu izplatīta tīmekļa vietnē, kas ir pieejama plašai sabiedrībai. To darot, dalībvalstis pilnībā ņem vērā nepieciešamību aizsargāt informāciju, kas uzskatāma par komercnoslēpumu. |
3. Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, nosaka un vajadzības gadījumā atjaunina formātu, kādā iesniedzama un izplatāma 1. un 2. punktā norādītā informācija. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 21. pantā minēto pārbaudes procedūru. |
3. Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, nosaka un vajadzības gadījumā atjaunina formātu, kādā iesniedzama un izplatāma 1. un 2. punktā norādītā informācija. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 21. pantā minēto pārbaudes procedūru. |
4. Dalībvalstis pieprasa, lai ražotāji un importētāji iesniegtu tiem pieejamos iekšējos un ārējos pētījumus par tirgus izpēti un to, kādas sastāvdaļas un emisijas ir iecienītas dažādās patērētāju grupās, tostarp jauniešu vidū. Dalībvalstis arī pieprasa, lai ražotāji un importētāji ik gadu, sākot ar pilno kalendāro gadu pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, paziņotu katra izstrādājuma pārdošanas apjomu (gabalos vai kilogramos) katrā dalībvalstī. Dalībvalstis vajadzības gadījumā sniedz alternatīvus vai papildu pārdošanas datus, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar šo punktu prasītā informācija par pārdošanas apjomu ir ticama un pilnīga. |
4. Dalībvalstis pieprasa, lai ražotāji un importētāji iesniegtu tiem pieejamos iekšējos un ārējos pētījumus par tirgus izpēti un to, kādas sastāvdaļas un emisijas ir iecienītas dažādās patērētāju grupās, tostarp jauniešu un hronisku intensīvu smēķētāju vidū , kā arī darba dokumentu kopsavilkumus par tirgus izpēti, ja tā ir veikta pirms jaunu izstrādājumu tirdzniecības uzsākšanas . Dalībvalstis arī pieprasa, lai ražotāji un importētāji ik gadu, sākot ar pilno kalendāro gadu pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, paziņotu katra izstrādājuma pārdošanas apjomu (gabalos vai kilogramos) katrā dalībvalstī. Dalībvalstis vajadzības gadījumā sniedz alternatīvus vai papildu pārdošanas datus, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar šo punktu prasītā informācija par pārdošanas apjomu ir ticama un pilnīga. |
5. Visus datus un informāciju, ko dalībvalstis sniedz un saņem saskaņā ar šo pantu, iesniedz elektroniski. Dalībvalstis glabā informāciju elektroniski un nodrošina, lai tā būtu pieejama Komisijai jebkurā laikā. Pārējām dalībvalstīm šī informācija ir pieejama pēc pamatota pieprasījuma. Dalībvalstis un Komisija nodrošina, lai komercnoslēpumi un cita konfidenciāla informācija tiktu apstrādāta, ievērojot konfidencialitāti. |
5. Visus datus un informāciju, ko dalībvalstis sniedz un saņem saskaņā ar šo pantu, iesniedz elektroniski. Dalībvalstis glabā informāciju elektroniski un nodrošina, lai tā būtu pieejama Komisijai jebkurā laikā. Pārējām dalībvalstīm šī informācija ir pieejama pēc pamatota pieprasījuma. Dalībvalstis un Komisija nodrošina, lai komercnoslēpumi un cita konfidenciāla informācija tiktu apstrādāta, ievērojot konfidencialitāti. |
|
5.a Komisija analizē visu informāciju, kas darīta pieejama atbilstoši šim pantam (jo īpaši informāciju par sastāvdaļu spēju izraisīt atkarību un toksicitāti, tirgus pētījumiem un tirdzniecības datiem), un sagatavo regulāru ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, apkopojot galvenos secinājumus. |
|
5.b Informāciju, kas savākta saskaņā ar šo pantu, ņem vērā attiecībā uz piedevu apstiprināšanu saskaņā ar 6. panta 10.a punktu. |
6. Dalībvalstu iekasētās maksas , ja tādas ir , par tādas informācijas saņemšanu, uzglabāšanu, izmantošanu, analizēšanu un publicēšanu, kas iesniegta saskaņā ar šo pantu , nepārsniedz ar minētajām darbībām saistītās izmaksas . |
6. Dalībvalstis var iekasēt samērīgu maksu par tādas informācijas saņemšanu, uzglabāšanu, izmantošanu, analizēšanu un publicēšanu, kas tām iesniegta saskaņā ar šo pantu. |
Grozījums Nr. 50, 87 un 95
Direktīvas priekšlikums
6. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
1. Dalībvalstis aizliedz laist tirgū tabakas izstrādājumus ar raksturīgu aromātu. |
1. Tabakas izstrādājumos nelieto piedevas, izņemot gadījumus, ja tās apstiprinātas saskaņā ar šo direktīvu. Apstiprinātās piedevas iekļauj [-I] pielikumā sniegtajā sarakstā. Šajā sarakstā norāda arī jebkādus nosacījumus vai lietošanas ierobežojumus atļautajām piedevām. Tādu tabakas izstrādājumu laišana tirgū, kuros izmantotas piedevas, kas nav iekļautas -I pielikuma sarakstā vai nav izmantotas saskaņā ar šajā direktīvas pielikumā minētajiem nosacījumiem vai ierobežojumiem, ir aizliegta. |
||
|
Šādas piedevas nevar apstiprināt: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
Neskarot iepriekšējās daļas e) apakšpunktu, ja konkrēta piedeva vai to kombinācija parasti piešķir raksturīgu aromātu tikai tad, ja pārsniedz noteiktu klātbūtnes līmeni vai koncentrāciju, šo piedevu vai piedevas var apstiprināt, ja nosaka maksimālos pieļaujamos līmeņus. |
||
|
Neskarot otrās daļas f) apakšpunktu, ja konkrēta piedeva tabakas izstrādājuma lietošanas laikā būtiski palielina tā toksisko vai atkarību izraisošo ietekmi tikai tad, ja pārsniedz noteiktu klātbūtnes līmeni vai koncentrāciju, ieskaitot standarta drošības rezerves, šo piedevu var apstiprināt, ja nosaka maksimālos pieļaujamos līmeņus. |
||
Dalībvalstis neaizliedz tādu piedevu izmantošanu , kas ir būtiskas tabakas izstrādājumu ražošanai, ja vien šīs piedevas nerada izstrādājumam raksturīgu aromātu. |
Piedevas , kas ir būtiskas tabakas izstrādājumu ražošanai, var apstiprināt, ja šīs piedevas nerada izstrādājumam raksturīgu aromātu. Attiecībā uz cukura savienojumu atjaunošanu tabakas izstrādājumos līdz līmeņiem, kāds tabakas lapās ir pirms novākšanas, uzskata, ka rezultātā nerodas raksturīgs aromāts. |
||
Dalībvalstis paziņo Komisijai par pasākumiem, kas veikti atbilstoši šim punktam. |
|
||
2. Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, nosaka vienotus noteikumus par procedūrām, kuras piemēro, lai noteiktu, vai uz tabakas izstrādājumu attiecas 1. punkts. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 21. pantā minēto pārbaudes procedūru. |
|
||
Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, nosaka vienotus noteikumus par procedūrām, kuras piemēro, lai noteiktu, vai uz tabakas izstrādājumu attiecas 1. punkts. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 21. pantā minēto pārbaudes procedūru. |
|
||
3. Ja pieredze, kas gūta, piemērojot 1. un 2. punktu, liecina, ka konkrēta piedeva vai to kombinācija, pārsniedzot noteiktu līmeni vai koncentrāciju, parasti piešķir tabakas izstrādājumiem raksturīgu aromātu, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai noteiktu šo piedevu vai piedevu kombināciju maksimāli pieļaujamo līmeni. |
|
||
4. Dalībvalstis aizliedz tabakas izstrādājumos izmantot šādas piedevas: |
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
5. Dalībvalstis aizliedz aromatizētāju izmantošanu tabakas izstrādājumu sastāvdaļās, piemēram, filtros, papīros, iepakojumā, kapsulās, un jebkādus tehniskus elementus, kas varētu mainīt aromātu vai dūmu intensitāti. Filtri un kapsulas nesatur tabaku. |
5. Aromatizētāju izmantošana tabakas izstrādājumu sastāvdaļās, piemēram, filtros, papīros, iepakojumā, kapsulās, un jebkādu tehnisku elementu, kas varētu mainīt aromātu vai dūmu intensitāti, izmantošana ir aizliegta . Filtri un kapsulas nesatur tabaku. |
||
6. Dalībvalstis nodrošina, lai tabakas izstrādājumiem tiktu attiecīgi piemēroti Regulā (EK) Nr. 1907/2006 paredzētie noteikumi un nosacījumi. |
|
||
7. Dalībvalstis, pamatojoties uz zinātniskiem pierādījumiem, aizliedz laist tirgū tabakas izstrādājumus, kuri satur piedevas tādā daudzumā, ka šo izstrādājumu lietošanas laikā būtiski palielinās tabakas izstrādājuma toksiskā vai atkarību izraisošā ietekme. |
|
||
Dalībvalstis paziņo Komisijai par pasākumiem, kas veikti atbilstoši šim punktam. |
|
||
8. Komisija pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma vai pēc savas iniciatīvas, izmantojot īstenošanas aktu, nosaka, vai uz tabakas izstrādājumu attiecas 7. punkts. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 21. pantā, un to pamatā ir jaunākie zinātniskie pierādījumi. |
|
||
9. Ja pieredze, kas gūta, piemērojot 7. un 8. punktu, liecina, ka noteikta piedeva vai noteikts tās daudzums tabakas izstrādājuma lietošanas laikā būtiski palielina tā toksisko vai atkarību izraisošo ietekmi, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai noteiktu šo piedevu maksimāli pieļaujamo līmeni. |
|
||
10. Tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes, tinamās tabakas izstrādājumi un bezdūmu tabakas izstrādājumi , atbrīvo no 1. un 5. punktā noteiktajiem aizliegumiem . Ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai atsauktu šo atbrīvojumu. |
10. Tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes, tinamā tabaka un ūdenspīpes tabaka , atbrīvo no 1. punkta otrās daļas e) apakšpunkta un 5. punkta piemērošanas . Ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai atsauktu šo atbrīvojumu. |
||
|
10.a Lai panāktu kādas piedevas apstiprināšanu, ražotāji un importētāji iesniedz pieteikumu Komisijai. Pieteikumam pievieno šādu informāciju: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
Komisija var prasīt attiecīgajai zinātniskajai komitejai, vai uz konkrēto piedevu vienmēr attiecas kāds no šajā pantā minētajiem aizlieguma kritērijiem, vai tikai tad, ja piedeva ir konkrētā koncentrācijā. Komisija pieņem lēmumu pēc pieteikuma saņemšanas. |
||
|
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai apstiprinātu piedevu un attiecīgā gadījumā maksimāli pieļaujamos līmeņus, un attiecīgi grozītu [-I] pielikumu. |
||
|
10.b Ja mentols tiek izmantots jebkādā komerciālā veidā, kas ir bijis zināms līdz šīs direktīvas publicēšanas dienai, šo pantu nepiemēro 5 gadus, sākot no 25. panta 1. punktā norādītā datuma. |
||
|
10.c Orālai lietošanai paredzēto tabaku (“snus”) atbrīvo no šī panta prasībām. |
||
|
10.d Šis pants neskar to, kā tabakas izstrādājumiem piemēro attiecīgos noteikumus, kas paredzēti Regulā (EK) Nr. 1907/2006 vai nosacījumus, kas noteikti saskaņā ar minēto regulu. |
||
|
10.e Šis pants ir spēkā no … (*) . |
Grozījums Nr. 51
Direktīvas priekšlikums
7. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Uz katras tabakas izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietoti brīdinājumi par ietekmi uz veselību tās dalībvalsts oficiālajā(-s) valodā(-s), kurā izstrādājumu laiž tirgū. |
1. Uz katras tabakas izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietoti brīdinājumi par ietekmi uz veselību tās dalībvalsts oficiālajā(-ās) valodā(-ās), kurā izstrādājumu laiž tirgū. |
2. Brīdinājumi par ietekmi uz veselību aizņem visu tiem paredzēto virsmu, un tos nekomentē, nepārfrāzē un uz tiem neizdara nekādas atsauces. |
2. Brīdinājumi par ietekmi uz veselību aizņem visu tiem paredzēto virsmu, un tos nekomentē, nepārfrāzē un uz tiem neizdara nekādas atsauces. |
3. Lai nodrošinātu to grafisko veselumu un uzskatāmību, brīdinājumus par ietekmi uz veselību drukā tā, lai tos nevarētu noņemt, izdzēst un nekādā veidā noslēpt vai pārtraukt, tostarp izmantojot nodokļa markas un cenu zīmes, izsekošanas un identificēšanas zīmes, drošības elementus vai jebkādu apvalku, maisiņu, apvākojumu, kastīti vai citu līdzekli vai atverot iepakojuma vienību. |
3. Lai nodrošinātu to grafisko veselumu un uzskatāmību, brīdinājumus par ietekmi uz veselību drukā tā, lai tos nevarētu noņemt, izdzēst un nekādā veidā noslēpt vai pārtraukt, tostarp izmantojot nodokļa markas un cenu zīmes, izsekošanas un identificēšanas zīmes, drošības elementus vai jebkādu apvalku, maisiņu, apvākojumu, kastīti vai citu līdzekli vai atverot iepakojuma vienību. Attiecībā uz citiem tabakas izstrādājumiem, kas nav cigaretes, tinamā tabaka, ūdenspīpju tabaka un bezdūmu tabakas izstrādājumi, brīdinājumus par ietekmi uz veselību var norādīt, izmantojot uzlīmes, ar nosacījumu, ka šīs uzlīmes nav noņemamas. |
4. Dalībvalstis nodrošina, ka, laižot tabakas izstrādājumu tirgū, brīdinājumi par ietekmi uz veselību, kas atrodas uz iepakojuma vienības galvenās virsmas vai jebkāda ārējā iepakojuma ir pilnībā redzami, tostarp tie nav daļēji vai pilnīgi noslēpti vai pārtraukti, izmantojot apvalkus, maisiņus, apvākojumus, kastītes vai citus līdzekļus. |
4. Dalībvalstis nodrošina, ka, laižot tabakas izstrādājumu tirgū, brīdinājumi par ietekmi uz veselību, kas atrodas uz iepakojuma vienības redzamības laukos no visām pusēm vai jebkāda ārējā iepakojuma, ir pilnībā redzami, tostarp tie nav daļēji vai pilnīgi noslēpti vai pārtraukti, izmantojot apvalkus, maisiņus, apvākojumus, kastītes vai citus līdzekļus. |
5. Uz iepakojuma vienībām izvietotie brīdinājumi par ietekmi uz veselību nekādā veidā neslēpj un nepārtrauc nodokļu markas, cenu zīmes, izsekošanas un identificēšanas zīmes un drošības elementus. |
5. Uz iepakojuma vienībām izvietotie brīdinājumi par ietekmi uz veselību nekādā veidā neslēpj un nepārtrauc nodokļu markas, cenu zīmes, izsekošanas un identificēšanas zīmes un drošības elementus. |
6. Dalībvalstis nepalielina brīdinājumu par ietekmi uz veselību izmēru, tostarp nosakot pienākumu apvilkt šiem brīdinājumiem paredzēto laukumu ar līniju. Brīdinājumu par ietekmi uz veselību faktisko lielumu aprēķina attiecībā pret virsmu, uz kuras tie atrodas, pirms iepakojuma vienības atvēršanas. |
6. Dalībvalstis nepalielina brīdinājumu par ietekmi uz veselību izmēru, tostarp nosakot pienākumu apvilkt šiem brīdinājumiem paredzēto laukumu ar līniju. Brīdinājumu par ietekmi uz veselību faktisko lielumu aprēķina attiecībā pret virsmu, uz kuras tie atrodas, pirms iepakojuma vienības atvēršanas. |
7. Uz iepakojuma vienībām un jebkāda ārējā iepakojuma izvietotie attēli, kas vērsti uz patērētājiem Savienībā, atbilst šīs nodaļas noteikumiem. |
7. Uz iepakojuma vienībām un jebkāda ārējā iepakojuma izvietotie attēli, kas vērsti uz patērētājiem Savienībā, atbilst šīs nodaļas noteikumiem. |
|
7.a Citu iepakojuma aspektu regulēšana ir ārpus šīs direktīvas darbības jomas. |
|
7.b Uz iepakojuma vienības un tās iepakojuma nedrīkst drukāt atlaižu kuponus, informāciju par bezmaksas izplatīšanu, piedāvājumu iegādāties divas iepakojuma vienības par vienas cenu un citus līdzīgus piedāvājumus saistībā ar jebkādiem tabakas izstrādājumiem, uz ko attiecas šī direktīva. |
Grozījums Nr. 52
Direktīvas priekšlikums
8. pants – 1. līdz 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Uz katras smēķēšanai paredzētās tabakas iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir šāds vispārīgs brīdinājums: |
1. Uz katras smēķēšanai paredzētās tabakas iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir šāds vispārīgs brīdinājums: |
Smēķēšana nogalina – atmetiet tagad! |
Smēķēšana nogalina – atmetiet tagad! |
2. Uz katras smēķēšanai paredzētas tabakas iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir šāds informatīvs uzraksts: |
2. Uz katras smēķēšanai paredzētas tabakas iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir šāds informatīvs uzraksts: |
Tabakas dūmi satur vairāk nekā 70 vielas, kas izraisa vēzi. |
Tabakas dūmi satur vairāk nekā 70 vielas, kas izraisa vēzi. |
3. Uz cigarešu paciņām vispārīgo brīdinājumu un informatīvo uzrakstu drukā uz iepakojuma vienību sānu malām. Šie brīdinājumi ir vismaz 20 mm plati un vismaz 43 mm augsti . Tinamajai tabakai informatīvo uzrakstu drukā uz virsmas, kas kļūst redzama, atverot iepakojuma vienību. Gan vispārīgais brīdinājums, gan informatīvais uzraksts sedz 50 % no virsmas, uz kuras tas uzdrukāts. |
3. Uz cigarešu paciņām vispārīgo brīdinājumu un informatīvo uzrakstu drukā uz iepakojuma vienību sānu malām ar melnu krāsu Helvetica treknrakstā uz balta fona . Šie brīdinājumi ir vismaz 20 mm plati. Tinamajai tabakai maisiņos informatīvo uzrakstu drukā uz virsmas, kas kļūst redzama, atverot iepakojuma vienību , cilindriskām tvertnēm brīdinājumu drukā uz tvertnes vāka un taisnstūra paralēlskaldņa formas tvertnēm brīdinājumu drukā uz sānu malām . Gan vispārīgais brīdinājums, gan informatīvais uzraksts sedz 50 % no virsmas, uz kuras tas uzdrukāts. |
Grozījums Nr. 96
Direktīvas priekšlikums
8. pants – 4. punkts – b) apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 168 un 181
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 1. punkts – c) apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 111
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 1. punkts – g) apakšpunkts – i) punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 100, 112, 141 un 182
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 1. punkts – g) apakšpunkts – ii) punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 54
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Kombinētos brīdinājumus par ietekmi uz veselību iedala trijos komplektos, kas katru gadu rotācijas kārtībā tiek mainīti. Dalībvalstis nodrošina, lai katrs kombinētais brīdinājums par ietekmi uz veselību uz visām izstrādājumu markām būtu attēlots pēc iespējas vienlīdzīgā skaitā. |
2. Kombinētos brīdinājumus par ietekmi uz veselību iedala trijos komplektos, kas katru gadu rotācijas kārtībā tiek mainīti. Dalībvalstis nodrošina, lai katrs kombinētais brīdinājums par ietekmi uz veselību, kas pieejams lietošanai katrā gada laikā, uz visām izstrādājumu markām būtu attēlots pēc iespējas vienlīdzīgā skaitā. |
Grozījums Nr. 101
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 3. punkts – c) apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 55
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 3. punkts – d) apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 56
Direktīvas priekšlikums
10. pants – 1. līdz 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Smēķēšanai paredzētās tabakas, kas nav cigaretes un tinamā tabaka, marķēšana |
Smēķēšanai paredzētās tabakas, kas nav cigaretes, tinamā tabaka un ūdenspīpju tabaka , marķēšana |
||||
1. Smēķēšanai paredzētā tabaka, kas nav cigaretes un tinamā tabaka, ir atbrīvota no pienākuma uz iepakojuma izvietot 8. panta 2. punktā paredzēto informatīvo uzrakstu un 9. pantā paredzētos kombinētos brīdinājumus par ietekmi uz veselību. Papildus vispārīgajiem brīdinājumiem, kas minēti 8. panta 1. punktā, uz katras šo izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietots rakstisks brīdinājums, kas norādīts I pielikuma sarakstā. 8. panta 1. punktā minētais vispārīgais brīdinājums ietver atsauci uz atmešanas pakalpojumiem saskaņā ar 9. panta 1. punkta b) apakšpunktu. |
1. Smēķēšanai paredzētā tabaka, kas nav cigaretes , tinamā tabaka un ūdenspīpju tabaka, ir atbrīvota no pienākuma uz iepakojuma izvietot 8. panta 2. punktā paredzēto informatīvo uzrakstu un 9. pantā paredzētos kombinētos brīdinājumus par ietekmi uz veselību. Papildus vispārīgajiem brīdinājumiem, kas minēti 8. panta 1. punktā, uz katras šo izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietots rakstisks brīdinājums, kas norādīts I pielikuma sarakstā. 8. panta 1. punktā minētais vispārīgais brīdinājums ietver atsauci uz atmešanas pakalpojumiem saskaņā ar 9. panta 1. punkta b) apakšpunktu. |
||||
Vispārējo brīdinājumu drukā uz iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma visredzamākās virsmas. I pielikumā uzskaitītos rakstiskos brīdinājumus maina rotācijas kārtībā, lai garantētu to regulāru parādīšanos uz iepakojumiem. Šos brīdinājumus drukā uz iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma otrās visredzamākās virsmas. |
Vispārējo brīdinājumu drukā uz iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma visredzamākās virsmas. I pielikumā uzskaitītos rakstiskos brīdinājumus maina rotācijas kārtībā, lai garantētu to regulāru parādīšanos uz iepakojumiem. Šos brīdinājumus drukā uz iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma otrās visredzamākās virsmas. |
||||
2. Vispārīgie brīdinājumi, kas minēti 1. punktā, sedz 30 % no attiecīgās iepakojuma vienības vai jebkāda ārējā iepakojuma ārējās virsmas. Šo proporciju palielina līdz 32 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 35 % dalībvalstīs ar trim valsts valodām. |
2. Vispārīgie brīdinājumi, kas minēti 1. punktā, sedz 30 % no attiecīgās iepakojuma vienības vai jebkāda ārējā iepakojuma ārējās virsmas. Šo proporciju palielina līdz 32 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 35 % dalībvalstīs ar vairāk nekā divām valsts valodām. |
||||
3. Rakstiskais brīdinājums, kas minēts 1. punktā, sedz 40 % no attiecīgās iepakojuma vienības vai jebkāda ārējā iepakojuma ārējās virsmas. Šo proporciju palielina līdz 45 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 50 % dalībvalstīs ar trim valsts valodām. |
3. Rakstiskais brīdinājums, kas minēts 1. punktā, sedz 40 % no attiecīgās iepakojuma vienības vai jebkāda ārējā iepakojuma ārējās virsmas. Šo proporciju palielina līdz 45 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 50 % dalībvalstīs ar vairāk nekā divām valsts valodām. |
||||
|
3.a Attiecībā uz iepakojuma, kuram visredzamākā virsma ir lielāka par 75 cm2, 2. un 3. punktā norādītajiem brīdinājumiem jāaizņem vismaz 22,5 cm2 platība uz katras virsmas. Šo platību palielina līdz 24 cm2 dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 26,25 cm2 dalībvalstīs ar trim valsts valodām. |
||||
4. Vispārīgais brīdinājums un rakstiskais brīdinājums, kas minēti 1. punktā: |
4. Vispārīgais brīdinājums un rakstiskais brīdinājums, kas minēti 1. punktā: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 102
Direktīvas priekšlikums
10. pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
5. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai atsauktu 1. punktā paredzēto atbrīvojumu, ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa. |
svītrots |
Grozījums Nr. 58
Direktīvas priekšlikums
11. pants – 1. līdz 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
1. Uz katras bezdūmu tabakas izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietots šāds brīdinājums par ietekmi uz veselību: |
1. Uz katras bezdūmu tabakas izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir izvietots šāds brīdinājums par ietekmi uz veselību: |
||||
Šis tabakas izstrādājums var kaitēt jūsu veselībai un rada atkarību. |
Šis tabakas izstrādājums kaitē jūsu veselībai un rada atkarību. |
||||
2. 1. punktā noteiktais brīdinājums par ietekmi uz veselību atbilst 10. panta 4. punktā paredzētajām prasībām. Turklāt tas: |
2. 1. punktā noteiktais brīdinājums par ietekmi uz veselību atbilst 10. panta 4. punktā paredzētajām prasībām. Turklāt tas: |
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 59
Direktīvas priekšlikums
11. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pielāgotu 1. un 2. punkta prasības, ņemot vērā zinātnes un tirgus attīstību. |
3. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pielāgotu 1. punkta prasības, ņemot vērā zinātnes un tirgus attīstību. |
Grozījums Nr. 60, 103 un 153
Direktīvas priekšlikums
12. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
1. Iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma, kā arī paša tabakas izstrādājuma marķējums neietver nevienu elementu vai aspektu, kas: |
1. Iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma, kā arī paša tabakas izstrādājuma marķējums un/vai izstrādājuma markas nosaukums neietver nevienu elementu vai aspektu, kas: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 104, 121 un 148
Direktīvas priekšlikums
12. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Aizliegti elementi un aspekti cita starpā var būt uzraksti, simboli, nosaukumi, preču zīmes, grafiskas vai citas zīmes, maldinošas krāsas, ieliktņi vai citi papildu materiāli, piemēram, pielīmējamas etiķetes, uzlīmes, uzlīmēti elementi, nokasāmi elementi un uzmavas vai arī var attiekties uz pašu tabakas izstrādājumu formu. Cigaretes, kuru diametrs ir mazāks par 7,5 mm, uzskata par maldinošām. |
2. Aizliegti elementi un aspekti cita starpā var būt uzraksti, simboli, nosaukumi, preču zīmes, grafiskas vai citas zīmes, maldinošas krāsas, ieliktņi vai citi papildu materiāli, piemēram, pielīmējamas etiķetes, uzlīmes, uzlīmēti elementi, nokasāmi elementi un uzmavas vai arī var attiekties uz pašu tabakas izstrādājumu formu. |
Grozījums Nr. 61
Direktīvas priekšlikums
12. pants – 2. punkts – 1.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
Attiecībā uz filtra cigaretēm filtra apmales papīrs ir pietiekami sarežģīts, lai aizsargātu izstrādājumus pret viltošanu. Tādēļ tam ir vismaz šādas īpašības: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
Grozījums Nr. 62
Direktīvas priekšlikums
12. pants – 2. punkts – 1.b daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Cigarešu papīram ir ūdenszīmes. |
Grozījums Nr. 63
Direktīvas priekšlikums
12. pants – 2.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
2.a Uz iepakojuma vienības var norādīt izstrādājuma ražošanā izmantotās tabakas šķirni un/vai izcelsmes valsti. |
Grozījums Nr. 105
Direktīvas priekšlikums
13. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Cigarešu iepakojuma vienībai ir taisnstūra paralēlskaldņa forma. Tinamās tabakas iepakojuma vienībai ir maisiņa forma, t. i., taisnstūraina kabata ar pārloku, kas sedz atveri. Maisiņa pārloks sedz vismaz 70 % no iepakojuma priekšpuses. Visu pārējo tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām ir vai nu taisnstūrveida, vai cilindriska forma. Cigarešu iepakojuma vienībā ir vismaz 20 cigaretes. Tinamās tabakas iepakojuma vienībā ir vismaz 40 g tabakas. |
1. Cigarešu iepakojuma vienībā ir vismaz 20 cigaretes. Tinamās tabakas iepakojuma vienībā ir vismaz 20 g tabakas. |
Grozījums Nr. 66
Direktīvas priekšlikums
13. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai paredzētu sīkākus noteikumus attiecībā uz iepakojuma vienību formu un lielumu, ciktāl šie noteikumi ir vajadzīgi, lai nodrošinātu brīdinājumu par ietekmi uz veselību pilnīgu redzamību un veselumu pirms iepakojuma pirmās atvēršanas reizes, atvēršanas laikā un pēc tās aizvēršanas. |
svītrots |
Grozījums Nr. 107, 125 un 154
Direktīvas priekšlikums
13. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
4. Ja Komisijas ziņojumā tiek konstatēta būtiska apstākļu maiņa, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai noteiktu, ka visu tabakas izstrādājumu, kas nav cigaretes vai tinamā tabaka, iepakojuma vienībām obligāti jābūt taisnstūrveida vai cilindriskai formai. |
svītrots |
Grozījums Nr. 156, 67, 185, 189 un 108
Direktīvas priekšlikums
14. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
1. Dalībvalstis nodrošina, lai visas tabakas izstrādājumu iepakojuma vienības, ko laiž tirgū, būtu marķētas ar unikālu identifikatoru. Lai nodrošinātu to veselumu, unikālie identifikatori ir drukāti/piestiprināti tā, ka tos nevar noņemt, izdzēst un nekādā veidā noslēpt vai pārtraukt, tostarp izmantojot nodokļu markas un cenu zīmes vai atverot iepakojumu. Attiecībā uz izstrādājumiem, kas ražoti ārpus Savienības, šajā pantā paredzētie pienākumi attiecas tikai uz tiem izstrādājumiem, kuri ir paredzēti Savienības tirgum vai tiek tajā laisti. |
1. Dalībvalstis nodrošina, lai visas tabakas izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāds ārējais transportēšanas iepakojums , ko laiž tirgū, būtu marķēts ar unikālu identifikatoru nolūkā izsekot izstrādājumiem visā piegādes ķēdē . Lai nodrošinātu to veselumu, unikālie identifikatori ir droši, drukāti/piestiprināti tā, ka tos nevar noņemt, izdzēst un nekādā veidā noslēpt vai pārtraukt, tostarp izmantojot nodokļu markas un cenu zīmes vai atverot iepakojumu. Attiecībā uz izstrādājumiem, kas ražoti ārpus Savienības, šajā pantā paredzētie pienākumi attiecas tikai uz tiem izstrādājumiem, kuri ir paredzēti Savienības tirgum vai tiek tajā laisti. |
||||
|
1.a Dalībvalstis nodrošina, ka vienības iepakojumu unikālie identifikatori ir saistīti ar unikālo identifikatoru uz ārējā iepakojuma transportēšanai. Visas izmaiņas, kas rodas saiknē starp vienības iepakojumiem un ārējo iepakojumu transportēšanai, reģistrē 6. punktā minētajā datubāzē. |
||||
2. Unikālais identifikators ļauj noteikt: |
2. Unikālais identifikators ļauj noteikt: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
3. Dalībvalstis nodrošina, ka visi tabakas izstrādājumu tirdzniecībā iesaistītie ekonomikas dalībnieki no ražotāja līdz pēdējam ekonomikas dalībniekam pirms pirmā mazumtirdzniecības punkta, reģistrē visas to turēšanā nonākušās iepakojuma vienības, kā arī visus starpposma pārvadājumus un brīdi, kad tās nonāk pie cita turētāja. Šo pienākumu var izpildīt, reģistrējot šo informāciju apkopotā veidā, piemēram, uz ārējā iepakojuma , ar nosacījumu, ka iepakojuma vienību uzraudzība un izsekošana joprojām ir iespējama . |
3. Dalībvalstis nodrošina, ka visi tabakas izstrādājumu tirdzniecībā iesaistītie ekonomikas dalībnieki no ražotāja līdz pēdējam ekonomikas dalībniekam pirms pirmā mazumtirdzniecības punkta, reģistrē visas to turēšanā nonākušās iepakojuma vienības un ārējos iepakojumus , kā arī visus starpposma pārvadājumus un brīdi, kad tās nonāk pie cita turētāja , un elektroniski pārsūta šos datus uz datu glabātuvi atbilstoši 6 . punktam. Šo pienākumu var izpildīt, reģistrējot šo informāciju apkopotā veidā, piemēram, uz ārējā iepakojuma. |
||||
|
3.a Tehnoloģijai, ko izmanto uzraudzības un izsekošanas mērķiem, būtu jāpieder ekonomiskām struktūrām un tā ir jāizmanto ekonomiskām struktūrām, kurām nav tiesiskas vai komerciālas saiknes ar tabakas rūpniecību. |
||||
4. Dalībvalstis nodrošina, lai tabakas izstrādājumu ražotāji nodrošinātu visus tabakas izstrādājumu tirdzniecībā iesaistītos ekonomikas dalībniekus no ražotāja līdz pēdējam ekonomikas dalībniekam pirms pirmā mazumtirdzniecības punkta, tostarp importētājus, noliktavas un transporta uzņēmumus, ar vajadzīgo aprīkojumu, kas ļauj reģistrēt tabakas izstrādājumu pirkšanu, pārdošanu, uzglabāšanu, transportēšanu vai citādu rīcību ar tiem. Ar šo aprīkojumam ir iespējams elektroniski nolasīt un nosūtīt attiecīgos datus uz datu glabātuvi saskaņā ar 6. punktu. |
4. Dalībvalstis nodrošina, lai tabakas izstrādājumu ražotāji nodrošinātu visus tabakas izstrādājumu tirdzniecībā iesaistītos ekonomikas dalībniekus no ražotāja līdz pēdējam ekonomikas dalībniekam pirms pirmā mazumtirdzniecības punkta, tostarp importētājus, noliktavas un transporta uzņēmumus, ar vajadzīgo aprīkojumu, ko nosaka šīs dalībvalstis un kas ļauj reģistrēt tabakas izstrādājumu pirkšanu, pārdošanu, uzglabāšanu, transportēšanu vai citādu rīcību ar tiem. Ar šo aprīkojumu ir iespējams elektroniski nolasīt un nosūtīt attiecīgos datus uz datu glabātuvi saskaņā ar 6. punktu. |
||||
5. Neviens tabakas izstrādājumu tirdzniecībā iesaistīts ekonomikas dalībnieks nedrīkst grozīt vai dzēst reģistrētos datus, taču ekonomikas dalībnieks, kas datus ievadījis, un citi ekonomikas dalībnieki, uz kuriem konkrētais darījums attiecas tieši, piemēram, piegādātājs vai saņēmējs, var sniegt komentārus par iepriekš ievadītiem datiem. Attiecīgais ekonomikas dalībnieks iekļauj pareizos datus un atsauci uz iepriekš ievadīto ierakstu, kas, viņaprāt, jālabo. Izņēmuma gadījumos un pēc atbilstošu pierādījumu iesniegšanas, kompetentā iestāde dalībvalstī, kurā ieraksts tika izdarīts, vai, ja ieraksts izdarīts ārpus Savienības, kompetentā iestāde importētājā dalībvalstī var mainīt vai dzēst iepriekš reģistrētus datus. |
5. Neviens tabakas izstrādājumu tirdzniecībā iesaistīts ekonomikas dalībnieks nedrīkst grozīt vai dzēst reģistrētos datus, taču ekonomikas dalībnieks, kas datus ievadījis, un citi ekonomikas dalībnieki, uz kuriem konkrētais darījums attiecas tieši, piemēram, piegādātājs vai saņēmējs, var sniegt komentārus par iepriekš ievadītiem datiem. Attiecīgais ekonomikas dalībnieks iekļauj pareizos datus un atsauci uz iepriekš ievadīto ierakstu, kas, viņaprāt, jālabo. Izņēmuma gadījumos un pēc atbilstošu pierādījumu iesniegšanas, kompetentā iestāde dalībvalstī, kurā ieraksts tika izdarīts, vai, ja ieraksts izdarīts ārpus Savienības, kompetentā iestāde importētājā dalībvalstī var mainīt vai dzēst iepriekš reģistrētus datus. |
||||
6. Dalībvalstis nodrošina , lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji slēgtu līgumus par datu glabāšanu ar neatkarīgām trešām personām, kas nodrošina datu glabātuvi, kurā tiek uzglabāti ar attiecīgo ražotāju vai importētāju saistīti dati. Datu glabātuve fiziski atrodas Savienības teritorijā. Trešās personas piemērotību, it īpaši tās neatkarību un tehniskās spējas, kā arī līgumu apstiprina un pārrauga ārējs revidents, kuru izvirza un kuram samaksu nodrošina tabakas izstrādājumu ražotājs, un kuru apstiprina Komisija. Dalībvalstis garantē pilnīgu pārredzamību un nodrošina dalībvalstu kompetentajām iestādēm, Komisijai un neatkarīgajai trešai personai pastāvīgu piekļuvi datu glabātuvei. Pienācīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis vai Komisija šo informāciju var padarīt pieejamu ražotājiem vai importētājiem ar nosacījumu, ka sensitīva komercinformācija ir pienācīgi aizsargāta saskaņā ar attiecīgajiem valsts un Savienības tiesību aktiem. |
6. Dalībvalstis pārbauda , vai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji slēdz līgumus par datu glabāšanu ar neatkarīgām trešām personām, kas nodrošina datu glabātuvi, kurā tiek uzglabāti ar attiecīgo ražotāju vai importētāju saistīti dati. Datu glabātava fiziski atrodas Savienības teritorijā. Uz neatkarīgu trešo pusi neattiecas tabakas ražošanas nozares un citu saistīto nozaru komerciālās un citas likumīgās intereses. Trešās personas piemērotību, it īpaši tās neatkarību un tehniskās spējas, kā arī līgumu apstiprina un pārrauga Komisija, kurai palīdz neatkarīgs ārējs revidents, kuram samaksu nodrošina tabakas izstrādājumu ražotājs, un kuru apstiprina Komisija. Dalībvalstis garantē pilnīgu pārredzamību un nodrošina dalībvalstu kompetentajām iestādēm, Komisijai un neatkarīgajai trešai personai pastāvīgu piekļuvi datu glabātuvei. Pienācīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis vai Komisija šo informāciju var darīt pieejamu ražotājiem vai importētājiem ar nosacījumu, ka sensitīva komercinformācija ir pienācīgi aizsargāta saskaņā ar attiecīgajiem valsts un Savienības tiesību aktiem. |
||||
7. Dalībvalstis nodrošina, lai personas dati tiktu apstrādāti tikai saskaņā ar Direktīvā 95/46/EK paredzētajiem noteikumiem un aizsardzības pasākumiem. |
7. Dalībvalstis nodrošina, lai personas dati tiktu apstrādāti tikai saskaņā ar Direktīvā 95/46/EK paredzētajiem noteikumiem un aizsardzības pasākumiem. |
||||
8. Dalībvalstis pieprasa, lai papildus unikālajam identifikatoram uz visām tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām, ko laiž tirgū, būtu redzams vismaz 1 cm2 liels drošības elements, kas drošs pret viltojumiem un ir drukāts vai piestiprināts tā, lai to nevarētu izdzēst un nekādā veidā noslēpt vai pārtraukt, tostarp izmantojot nodokļu markas un cenu zīmes vai citus tiesību aktos paredzētus elementus. |
8. Dalībvalstis pieprasa, lai papildus unikālajam identifikatoram uz visām tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām, ko laiž tirgū, būtu redzams un neredzams vismaz 1 cm2 liels drošības elements, kas drošs pret viltojumiem un ir drukāts vai piestiprināts tā, lai to nevarētu izdzēst un nekādā veidā noslēpt vai pārtraukt, tostarp izmantojot nodokļu markas un cenu zīmes vai citus tiesību aktos paredzētus elementus. Dalībvalstīs, kur uz tabakas izstrādājumiem līmē nodokļa markas un kur šīs markas atbilst šī punkta prasībām, nav nepieciešami papildu drošības elementi. |
||||
9. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 22. pantu pieņemt deleģētos aktus: |
9. Ņemot vērā praksi, tehnoloģijas un pastāvošās komercdarbības aspektus, kā arī globālos standartus attiecībā uz patēriņa preču izsekošanu, meklēšanu un autentificēšanu un atbilstošās prasības, kas noteiktas PVO Protokolā par tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības izskaušanu, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 22. pantu pieņemt deleģētos aktus: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
10. Tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes un tinamā tabaka, atbrīvo no 1. līdz 8. punkta piemērošanas 5 gadus pēc 25. panta 1. punktā minētās dienas. |
10. Tabakas izstrādājumus, kas nav cigaretes un tinamā tabaka, atbrīvo no 1. līdz 8. punkta piemērošanas septiņus gadus pēc 25. panta 1. punktā minētā datuma. |
Grozījums Nr. 68
Direktīvas priekšlikums
16. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
16. pants |
16. pants |
||
Tabakas izstrādājumu pārrobežu tālpārdošana |
Tabakas izstrādājumu izplatīšana reklāmas nolūkos un tālpārdošana |
||
1. Dalībvalstis nosaka pienākumu mazumtirdzniecības punktiem , kuri plāno nodrošināt pārrobežu tālpārdošanas pakalpojumus patērētājiem, kas atrodas Savienībā, reģistrēties tās dalībvalsts kompetentajās iestādēs, kurā ir reģistrēts mazumtirdzniecības punkts, un dalībvalstī, kurā atrodas faktiskais vai potenciālais patērētājs. Mazumtirdzniecības punktiem, kas atrodas ārpus Savienības, jāreģistrējas tās dalībvalsts kompetentajās iestādēs, kurā atrodas faktiskais vai potenciālais patērētājs. Visi mazumtirdzniecības punkti, kas plāno iesaistīties pārrobežu tālpārdošanā , kompetentajām iestādēm iesniedz vismaz šādu informāciju: |
1. Dalībvalstis aizliedz to teritorijā reģistrētajiem mazumtirdzniecības punktiem iesaistīties pārrobežu tālpārdošanā. |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
1.a Dalībvalstis saglabā tiesības lemt par to, vai paplašināt iepriekšminētā aizlieguma darbības jomu, iekļaujot tajā valsts tālpārdošanu. Ja dalībvalstis atļauj valsts tālpārdošanu, tās nodrošina, ka mazumtirdzniecības vietas ir aprīkotas ar vecuma pārbaudes sistēmu. |
||
|
1.b Dalībvalsts sabiedrības veselības nolūkā izveido ierobežojumus tabakas personīgai lietošanai importam. Dalībvalstij jāvar piemērot šos ierobežojumus, jo īpaši gadījumā, kad cena dalībvalstī, kurā izstrādājums ir nopirkts, ir ievērojami zemāka par cenu izcelsmes dalībvalstī, vai gadījumā, ja brīdinājumi par ietekmi uz veselību nav tās oficiālajā(s) valsts valodā(s). |
||
2. Dalībvalstu kompetentās iestādes publicē pilnīgu sarakstu , kurā iekļauti visi mazumtirdzniecības punkti , ko tās reģistrējušas saskaņā ar Direktīvā 95/46/EK paredzētajiem noteikumiem un drošības pasākumiem . Mazumtirdzniecības punkti var sākt izmantot tālpārdošanu tabakas izstrādājumu laišanai tirgū tikai tad, kad attiecīgajās dalībvalstīs ir publicēts mazumtirdzniecības punkta nosaukums. |
2. Dalībvalstis , kas ir ieviesušas valsts smēķēšanas apkarošanas stratēģiju , var noteikt kvantitatīvus ierobežojumus pārrobežu darbībām . |
||
3. Ja tas ir nepieciešams lai nodrošinātu atbilstību prasībām un atvieglotu to izpildi, galamērķa dalībvalstis var prasīt, lai mazumtirdzniecības punkts izraugās fizisku personu, kuras pienākums ir pārbaudīt, vai tabakas izstrādājumi, pirms tie nonāk pie patērētāja, atbilst valsts noteikumiem, kas galamērķa dalībvalstī pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. |
|
||
4. Mazumtirdzniecības punkti, kas nodarbojas ar tālpārdošanu, ir aprīkoti ar vecuma verifikācijas sistēmu, kura pārdošanas brīdī pārbauda, vai pircējs ir sasniedzis galamērķa dalībvalsts tiesību aktos noteikto minimālo vecumu. Mazumtirgotājs vai izraudzītā fiziskā persona kompetentajām iestādēm sniedz informāciju par verifikācijas sistēmu un tās darbību. |
|
||
5. Patērētāja personas datus apstrādā tikai saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK, un tos neizpauž tabakas izstrādājumu ražotājam vai tās pašas grupas uzņēmumiem, vai jebkādām trešām personām. Personas datus izmanto un pārnes tikai konkrētā pirkuma vajadzībām. Šis noteikums ir spēkā arī tad, ja mazumtirdzniecības punkts ir daļa no tabakas izstrādājumu ražotāja. |
|
Grozījums Nr. 69
Direktīvas priekšlikums
16.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
16.a pants Dalībvalstis aizliedz to teritorijā reģistrētajiem mazumtirdzniecības punktiem izplatīt bezmaksas tabakas izstrādājumus vai tabakas izstrādājumus ar atlaidēm, izmantojot pārrobežu tālpārdošanas kanālus vai jebkādus citus kanālus. |
Grozījums Nr. 70
Direktīvas priekšlikums
17. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Ziņošana par jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem |
Ziņošana par jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem |
||||
1. Dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji paziņotu dalībvalstu kompetentajām iestādēm par visiem jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem, ko tie plāno laist attiecīgo dalībvalstu tirgū. Šo paziņojumu iesniedz elektroniskā formā sešus mēnešus pirms paredzētās laišanas tirgū un kopā ar to iesniedz arī attiecīgā izstrādājuma sīku aprakstu, kā arī informāciju par sastāvdaļām un emisijām saskaņā ar 5. pantu. Ražotāji un importētāji, kas ziņo par jaunieviestu tabakas izstrādājumu, attiecīgajām kompetentajām iestādēm sniedz arī: |
1. Dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji paziņotu dalībvalstu kompetentajām iestādēm par visiem jaunieviestiem tabakas izstrādājumiem, ko tie plāno laist attiecīgo dalībvalstu tirgū. Šo paziņojumu iesniedz elektroniskā formā sešus mēnešus pirms paredzētās laišanas tirgū un kopā ar to iesniedz arī attiecīgā izstrādājuma sīku aprakstu, kā arī ierosināto marķējumu, lietošanas instrukciju, izstrādājuma sastāvu, ražošanas procesu un attiecīgo kontroļu aprakstu un informāciju par sastāvdaļām un emisijām saskaņā ar 5. pantu. Ražotāji un importētāji, kas ziņo par jaunieviestu tabakas izstrādājumu, attiecīgajām kompetentajām iestādēm sniedz arī: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
2. Dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji informētu savu kompetento iestādi par jebkādu jaunu vai atjauninātu informāciju, kas minēta 1. punkta a) līdz c) apakšpunktā. Dalībvalstis ir tiesīgas prasīt, lai tabakas ražotāji vai importētāji veiktu papildu testus vai iesniegtu papildu informāciju. Dalībvalstis dara Komisijai pieejamu visu informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo pantu. Dalībvalstis drīkst ieviest atļauju piešķiršanas sistēmu un iekasēt samērīgu samaksu. |
2. Pēc tabakas izstrādājuma laišanas tirgū dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji informētu savu kompetento iestādi par jebkādu jaunu vai atjauninātu informāciju, kas minēta 1. punkta a) līdz c) apakšpunktā. Dalībvalstis ir tiesīgas prasīt, lai tabakas ražotāji vai importētāji veiktu papildu testus vai iesniegtu papildu informāciju. Dalībvalstis dara Komisijai pieejamu visu informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo pantu. Dalībvalstis drīkst ieviest atļauju piešķiršanas sistēmu un iekasēt samērīgu samaksu. |
||||
3. Jaunieviesti tabakas izstrādājumi, ko laiž tirgū, atbilst šajā direktīvā izklāstītajām prasībām. Piemērojamie noteikumi ir atkarīgi no tā, vai uz izstrādājumu attiecas 2. panta 29. punktā sniegtā bezdūmu tabakas definīcija vai 2. panta 33. punktā sniegtā smēķēšanai paredzētas tabakas definīcija. |
3. Jaunieviesti tabakas izstrādājumi, ko laiž tirgū, atbilst šajā direktīvā izklāstītajām prasībām. Piemērojamie noteikumi ir atkarīgi no tā, vai uz izstrādājumu attiecas 2. panta 29. punktā sniegtā bezdūmu tabakas definīcija vai 2. panta 33. punktā sniegtā smēķēšanai paredzētas tabakas definīcija. |
Grozījums Nr. 170
Direktīvas priekšlikums
18. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
1. Šādus nikotīnu saturošus izstrādājumus drīkst laist tirgū tikai tad, ja tie atļauti saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK : |
1. Nikotīnu saturošus izstrādājumus drīkst laist tirgū tikai saskaņā ar šīs direktīvas 17. pantā izklāstīto ziņošanas procedūru. |
||
|
Dalībvalstis nodrošina, ka nikotīnu saturošie izstrādājumi atbilst visiem Savienības attiecīgajiem tiesību aktiem, jo īpaši Direktīvai 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību. |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
2. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai atjauninātu 1. punktā norādīto nikotīna daudzumu, ņemot vērā zinātnes attīstību un tirdzniecības atļaujas, kas piešķirtas nikotīnu saturošiem izstrādājumiem saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK. |
2. Nikotīnu saturošus izstrādājumus, par kuriem apgalvo, ka tiem piemīt slimību ārstēšanai vai novēršanai nepieciešamās īpašības, drīkst laist tirgū tikai tad, ja tie atļauti saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK. |
||
|
3. Attiecībā uz nikotīnu saturošiem izstrādājumiem, kurus paredz laist tirgū saskaņā ar 1. punktu dalībvalstis nodrošina, ka: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
3. Ja nikotīnu saturoša izstrādājuma nikotīna saturs ir zemāks par 1. punktā noteiktajām robežvērtībām, uz katras šāda izstrādājuma iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma izvieto šādu brīdinājumu par ietekmi uz veselību: Šis izstrādājums satur nikotīnu un var kaitēt jūsu veselībai . |
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
4. 3. punktā minētais brīdinājums par ietekmi uz veselību atbilst 10. panta 4. punktā noteiktajām prasībām. Turklāt tas: |
4. Šā panta 3. punkta e) apakšpunktā minētais brīdinājums par ietekmi uz veselību atbilst 10. pantā noteiktajām prasībām. |
||
|
|
||
|
|
||
5. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai pielāgotu 3. punkta un 4. punkta prasības, ņemot vērā zinātnes un tirgus attīstību, un pieņemtu un pielāgotu brīdinājumu par ietekmi uz veselību atrašanās vietu, formātu, izvietojumu, dizainu, un rotāciju. |
5. Dalībvalstis uzrauga nikotīnu saturošu izstrādājumu tirgu, kā arī pierādījumus par izstrādājumu nelikumīgu lietošanu jauniešu vidū, un informē Komisiju par iegūtajām ziņām. Pamatojoties uz iesniegtajiem pierādījumiem, kā arī zinātniskiem pētījumiem, Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par nikotīnu saturošiem izstrādājumiem piecus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā. Ziņojumā tiek izvērtēts, vai ir vajadzīgi šīs direktīvas grozījumi, vai jauni tiesību akti. |
Grozījums Nr. 72
Direktīvas priekšlikums
19. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Smēķēšanai paredzēti augu izcelsmes izstrādājumi |
Smēķēšanai paredzēti augu izcelsmes izstrādājumi |
1. Uz katras smēķēšanai paredzētu augu izcelsmes izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir šāds brīdinājums par ietekmi uz veselību: |
1. Uz katras smēķēšanai paredzētu augu izcelsmes izstrādājumu iepakojuma vienības un jebkāda ārējā iepakojuma ir šāds brīdinājums par ietekmi uz veselību: |
Šis izstrādājums var kaitēt jūsu veselībai. |
Šis izstrādājums var kaitēt jūsu veselībai. |
2. Brīdinājumu par ietekmi uz veselību drukā uz iepakojuma vienības priekšējās un aizmugurējās virsmas, kā arī uz jebkāda ārējā iepakojuma. |
2. Brīdinājumu par ietekmi uz veselību drukā uz iepakojuma vienības priekšējās un aizmugurējās virsmas, kā arī uz jebkāda ārējā iepakojuma. |
3. Brīdinājums par ietekmi uz veselību atbilst 10. panta 4. punktā noteiktajām prasībām. Tas sedz vismaz 30 % no attiecīgās vienības iepakojuma un jebkāda ārējā iepakojuma virsmas. Šo proporciju palielina līdz 32 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 35 % dalībvalstīs ar trim valsts valodām. |
3. Brīdinājums par ietekmi uz veselību atbilst 10. panta 4. punktā noteiktajām prasībām. Tas sedz vismaz 30 % no attiecīgās vienības iepakojuma un jebkāda ārējā iepakojuma virsmas. Šo proporciju palielina līdz 32 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 35 % dalībvalstīs ar vairāk nekā divām valsts valodām. |
Grozījums Nr. 73
Direktīvas priekšlikums
19.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
19.a pants |
|
Imitēti tabakas izstrādājumi |
|
Imitēti tabakas izstrādājumi, kas šķiet pievilcīgi nepilngadīgajiem un tādēļ var veicināt iespēju uzsākt tabakas izstrādājumu lietošanu, ir aizliegti. |
Grozījums Nr. 74
Direktīvas priekšlikums
20. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, ko piemēro par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šādu sankciju piemērošanu. Paredzētās sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un preventīvas. |
3. Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, ko piemēro par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šādu sankciju piemērošanu. Paredzētās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas. Jebkādas finanšu sankcijas, ko piemēro par tīšiem pārkāpumiem, atbilst ekonomiskajām priekšrocībām, ko mēģināts panākt ar pārkāpumu. |
Grozījums Nr. 75
Direktīvas priekšlikums
22. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus. |
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus. |
2. Pilnvaras pieņemt 3. panta 2. punktā, 3. panta 3. punktā, 4. panta 3. punktā, 4. panta 4. punktā, 6. panta 3 . punktā, 6. panta 9. punktā, 6. panta 10 punktā, 8. panta 4. punktā, 9. panta 3. punktā, 10. panta 5. punktā, 11. panta 3. punktā, 13. panta 3. punktā, 13. panta 4. punktā, 14. panta 9. punktā , 18. panta 2. punktā un 18. panta 5. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku no [Office of Publications: please insert the date of the entry into force of this Directive]. |
2. Pilnvaras pieņemt 3. panta 2. punktā, 3. panta 3. punktā, 4. panta 3. punktā, 4. panta 4. punktā, 6. panta 10 . a punktā, 8. panta 4. punktā, 9. panta 3. punktā, 10. panta 5. punktā, 11. panta 3. punktā, 13. panta 4. punktā un 14. panta 9. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz pieciem gadiem no [Publikāciju birojam: lūgums ievietot šīs direktīvas spēkā stāšanās datumu]. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu ne vēlāk kā deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām. |
3. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā laikā atsaukt 3. panta 2. punktā, 3. panta 3. punktā, 4. panta 3. punktā, 4. panta 4. punktā, 6. panta 3 . punktā, 6. panta 9. punktā, 6. panta 10 punktā, 8. panta 4. punktā, 9. panta 3. punktā, 10. panta 5. punktā, 11. panta 3. punktā, 13. panta 3. punktā, 13. panta 4. punktā, 14. panta 9. punktā , 18. panta 2. punktā un 18. panta 5. punktā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu izbeidz minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Tas stājas spēkā nākamajā dienā pēc lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus. |
3. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā laikā atsaukt 3. panta 2. punktā, 3. panta 3. punktā, 4. panta 3. punktā, 4. panta 4. punktā, 6. panta 10 . a punktā, 8. panta 4. punktā, 9. panta 3. punktā, 10. panta 5. punktā, 11. panta 3. punktā, 13. panta 4. punktā un 14. panta 9. punktā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu izbeidz minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Tas stājas spēkā nākamajā dienā pēc lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neskar jau spēkā esošus deleģētos aktus. |
4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei. |
4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei. |
5. Saskaņā ar 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 4. panta 3. punktu, 4. panta 4. punktu, 6. panta 3 . punktu, 6. panta 9. punktu, 6. panta 10 punktu, 8. panta 4. punktu, 9. panta 3. punktu, 10. panta 5. punktu, 11. panta 3. punktu, 13. panta 3. punktu, 13. panta 4. punktu, 14. panta 9. punktu , 18. panta 2. punktu un 18. panta 5. punktu pieņemtais deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divu mēnešu laikā no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu iebildumus neizteikt. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem. |
5. Saskaņā ar 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 4. panta 3. punktu, 4. panta 4. punktu, 6. panta 10 . a punktu, 8. panta 4. punktu, 9. panta 3. punktu, 10. panta 5. punktu, 11. panta 3. punktu, 13. panta 4. punktu un 14. panta 9. punktu pieņemtais deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divu mēnešu laikā no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu iebildumus neizteikt. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem. |
Grozījums Nr. 76
Direktīvas priekšlikums
23. pants – 1. punkts – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Ne vēlāk kā piecus gadus pēc 25. panta 1. punktā norādītā datuma Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu. |
Ne vēlāk kā trīs gadus pēc 25. panta 1. punktā norādītā datuma Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu. |
Grozījums Nr. 77
Direktīvas priekšlikums
23. pants – 2. punkts – 1. daļa – ca apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 78
Direktīvas priekšlikums
23. pants – 2. punkts – 1. daļa – cb apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 79
Direktīvas priekšlikums
23. pants – 2. punkts – 1. daļa – cc apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 80
Direktīvas priekšlikums
23. pants – 2. punkts – 1. daļa – cd apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 81
Direktīvas priekšlikums
23. pants – 3.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
3.a Dalībvalstis ik pa diviem gadiem iesniedz Komisijai ziņojumu par pasākumiem, kas īstenoti saskaņā ar Padomes 2002. gada 2. decembra Ieteikumu 2003/54/EK par smēķēšanas profilaksi un iniciatīvām tabakas uzraudzības uzlabošanai, jo īpaši attiecībā uz valsts tiesību aktos noteiktajiem vecuma ierobežojumiem, kā arī par valstu plāniem paaugstināt šo vecuma ierobežojumu, lai sasniegtu “no tabakas dūmiem brīvas paaudzes” mērķi. |
Grozījums Nr. 82
Direktīvas priekšlikums
24. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Dalībvalstis neaizliedz un neierobežo tādas tabakas un saistīto izstrādājumu importu, pārdošanu vai patēriņu, kas atbilst šai direktīvai. |
1. Saskaņā ar 2. un 3. punktu dalībvalstis neaizliedz un neierobežo tādas tabakas un saistīto izstrādājumu importu, pārdošanu vai patēriņu, kas atbilst šai direktīvai. |
2. Tomēr dalībvalsts , pamatojoties uz vispārsvarīgiem ar sabiedrības veselības aizsardzību saistītiem iemesliem, var paturēt spēkā stingrākus valsts noteikumus , kas piemērojami visiem izstrādājumiem un attiecas uz šīs direktīvas tvērumā esošām jomām, . Dalībvalsts var ieviest arī stingrākus noteikumus, pamatojoties uz konkrēto situāciju attiecīgajā dalībvalstī, un ar nosacījumu, ka noteikumi ir pamatoti ar nepieciešamību aizsargāt sabiedrības veselību . Šādus valsts noteikumus paziņo Komisijai kopā ar apsvērumiem, kuru dēļ tie saglabāti vai ieviesti. Komisija sešu mēnešu laikā pēc paziņojuma saņemšanas apstiprina vai noraida šos noteikumus, pirms tam pārbaudot , vai šie noteikumi ir pamatoti, vajadzīgi un samērīgi to mērķim un neietver patvaļīgu diskrimināciju vai slēptus ierobežojumus tirdzniecībai starp dalībvalstīm ; pārbaudē tiek ņemts vērā augstais veselības aizsardzības līmeni, kas panākts ar šo direktīvu . Ja šajā laikposmā Komisija lēmumu nav pieņēmusi, valsts noteikumus uzskata par apstiprinātiem. |
2. Tomēr dalībvalsts var paturēt spēkā vai ieviest stingrākus valsts noteikumus šīs direktīvas tvērumā esošām jomām, ciktāl šādi noteikumi ir saderīgi ar Līgumu . Šādus valsts noteikumus vienādi piemēro visiem izstrādājumiem, tostarp izstrādājumiem, kas importēti no citas dalībvalsts vai trešās valsts. Tos paziņo Komisijai kopā ar apsvērumiem, kuru dēļ tie saglabāti vai ieviesti. Komisija sešu mēnešu laikā pēc paziņojuma saņemšanas apstiprina vai noraida šos noteikumus, pēc tam, kad, ņemot vērā augsto veselības aizsardzības līmeni, kas panākts ar šo direktīvu, ir pārbaudījusi, vai šie noteikumi ir pamatoti, vajadzīgi un samērīgi to mērķim un neietver patvaļīgu diskrimināciju vai slēptus ierobežojumus tirdzniecībai starp dalībvalstīm. Ja šajā laikposmā Komisija lēmumu nav pieņēmusi, valsts noteikumus uzskata par apstiprinātiem. |
3. Šī direktīva neietekmē dalībvalstu tiesības saskaņā ar Līgumu saglabāt vai ieviest valsts noteikumus par aspektiem, kas nav reglamentēti ar šo direktīvu. Šiem valsts noteikumiem ir jābūt pamatotiem ar vispārsvarīgiem iemesliem , kas saistīti ar sabiedrības interesēm , un tiem jābūt vajadzīgiem un samērīgiem ar to mērķi. Tie nedrīkst ietvert patvaļīgu diskrimināciju vai slēptus ierobežojumus tirdzniecībai starp dalībvalstīm, un tie nedrīkst apdraudēt šīs direktīvas pilnīgu piemērošanu. |
3. Šī direktīva neietekmē dalībvalstu tiesības saglabāt vai ieviest valsts noteikumus par aspektiem, kas nav reglamentēti ar šo direktīvu , ja šie noteikumi ir saderīgi ar Līgumu . Tos piemēro visiem izstrādājumiem vienādi, tostarp izstrādājumiem, kas importēti no citas dalībvalsts vai trešās valsts , tie nedrīkst ietvert patvaļīgu diskrimināciju vai slēptus ierobežojumus tirdzniecībai starp dalībvalstīm, un tie nedrīkst apdraudēt šīs direktīvas pilnīgu piemērošanu. |
Grozījums Nr. 83
Direktīvas priekšlikums
25. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz [Publications Office, please insert the exact date: entry into force + 18 months]. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus. |
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz … (**) , savukārt 6 . panta gadījumā – vēlākais līdz … (***). Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus. |
Grozījums Nr. 84
Direktīvas priekšlikums
26. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Pārejas noteikums |
Pārejas noteikums |
||||
Dalībvalstis var atļaut laist tirgū šādus izstrādājumus, kuri neatbilst šīs direktīvas prasībām, līdz [Publications Office, please insert the exact date: entry into force + 24 months]: |
Dalībvalstis var atļaut laist tirgū šādus izstrādājumus, kuri neatbilst šīs direktīvas prasībām, līdz … (****): |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
Dalībvalstis var atļaut nikotīnu saturošus izstrādājumus, kuri neatbilst šīs direktīvas prasībām, līdz … (*****): |
Grozījums Nr. 85
Direktīvas priekšlikums
–I pielikums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
-I pielikums |
|
Piedevas, kas atļautas izmantošanai tabakas izstrādājumos |
|
Piedevas ķīmiskais nosaukums – funkcija – maksimālais pieļaujamais līmenis |
Grozījums Nr. 86
Direktīvas priekšlikums
I pielikums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Rakstisko brīdinājumu saraksts |
Rakstisko brīdinājumu saraksts |
||||
(minēti 9. pantā un 10. panta 1. punktā) |
(minēti 9. pantā un 10. panta 1. punktā) |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
(1) Jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta 2. punkta otro daļu (A7-0276/2013).
(2) OV L 353, 31.12.2008., 1. lpp.
(3) OV L 311, 28.11.2001., 67. lpp.; jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2011/62/ES, OV L 174, 1.7.2011., 74. lpp.
(*) 36 mēneši no šīs direktīvas stāšanās spēkā.
(**) Spēkā stāšanās datums + 18 mēneši.
(***) Spēkā stāšanās datums + 36 mēneši
(****) Spēkā stāšanās datums + 24 mēneši.
(*****) Spēkā stāšanās datums + 36 mēneši.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/164 |
P7_TA(2013)0399
ES un Mauritānijas protokols, ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 8. oktobra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu protokolu, ar kuru uz diviem gadiem nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Mauritānijas Islāma Republiku (15777/2012 – C7-0419/2012 – 2012/0258(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 181/25)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (15777/2012), |
— |
ņemot vērā protokolu, ar kuru uz diviem gadiem nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Mauritānijas Islāma Republiku (15781/2012), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu (C7-0419/2012), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ieteikumu, kā arī Attīstības komitejas un Budžeta komitejas atzinumus (A7-0184/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu protokola noslēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Mauritānijas Islāma Republikas valdībai un parlamentam. |
Trešdiena, 2013, 9 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/166 |
P7_TA(2013)0407
Atpūtas laivas un ūdens motocikli ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par atpūtas laivām un ūdens motocikliem (COM(2011)0456 – C7-0212/2011 – 2011/0197(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 181/26)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0456), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 114. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija Parlamentam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0212/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 8. decembra atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 31. maija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas ziņojumu, kā arī Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas un Transporta un tūrisma komitejas atzinumus (A7-0213/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 43, 15.2.2012., 30. lpp.
P7_TC1-COD(2011)0197
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 9. oktobrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES par atpūtas kuģiem un ūdens motocikliem un ar ko atceļ Direktīvu 94/25/EK
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/53/ES.)
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/167 |
P7_TA(2013)0408
Profesionālo kvalifikāciju atzīšana un administratīvā sadarbība, izmantojot iekšējā tirgus informācijas sistēmu ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un Regulu par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu (COM(2011)0883 – C7-0512/2011 – 2011/0435(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 181/27)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0883), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 46. pantu, 53. panta 1. punktu un 62. un 114. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0512/2011), |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas atzinumu par ierosināto juridisko pamatu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, 46. pantu, 53. panta 1. punktu un 62. pantu, |
— |
ņemot vērā pamatotos atzinumus, kurus saskaņā ar 2. protokolu par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu iesniedzis Francijas Senāts un kuros norādīts, ka leģislatīvā akta projekts neatbilst subsidiaritātes principam, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 26. aprīļa atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 26. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu un 37. pantu, |
— |
ņemot vērā Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas ziņojumu, kā arī Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumus (A7-0038/2013), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
pieņem zināšanai Komisijas paziņojumu, kas pievienots šai rezolūcijai; |
3. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
4. |
uzdod priekšsēdētājam Parlamenta nostāju nosūtīt Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 191, 29.6.2012., 103. lpp.
P7_TC1-COD(2011)0435
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 9. oktobrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES, ar ko groza Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un Regulu (ES) Nr. 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu (IMI regulu)
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/55/ES.)
NORMATĪVĀS REZOLŪCIJAS PIELIKUMS
Komisijas paziņojums
Sagatavojot 57.c panta 2. punktā minētos deleģētos aktus, Komisija nodrošinās vienlaicīgu, laicīgu un pienācīgu attiecīgo dokumentu nosūtīšanu Eiropas Parlamentam un Padomei un atbilstīgi un pārredzami apspriedīsies pietiekamu laiku iepriekš, jo īpaši ar visu dalībvalstu ekspertiem no kompetentajām iestādēm un struktūrām, profesionālajām asociācijām un mācību iestādēm, un vajadzības gadījumā ar ekspertiem no sociālajiem partneru vidus.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/168 |
P7_TA(2013)0409
ES un Armēnijas nolīgums par vīzu atvieglotu izsniegšanu ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Armēnijas Republiku par vīzu atvieglotu izsniegšanu (05835/2013 – C7-0112/2013 – 2012/0334(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 181/28)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (05835/2013), |
— |
ņemot vērā projektu nolīgumam starp Eiropas Savienību un Armēnijas Republiku par vīzu atvieglotu izsniegšanu (16913/2012), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu (C7-0112/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ieteikumu un Ārlietu komitejas atzinumu (A7-0290/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma slēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Armēnijas Republikas valdībai un parlamentam. |
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/169 |
P7_TA(2013)0410
ES un Armēnijas nolīgums par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Armēnijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti (05859/2013 – C7-0113/2013 – 2012/0332(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 181/29)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (05859/2013), |
— |
ņemot vērā projektu nolīgumam starp Eiropas Savienību un Armēnijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti (05860/2013), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 79. panta 3. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu (C7-0113/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ieteikumu un Ārlietu komitejas atzinumu (A7-0289/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma slēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Armēnijas Republikas valdībai un parlamentam. |
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/170 |
P7_TA(2013)0413
Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 9. oktobrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (COM(2012)0628 – C7-0367/2012 – 2012/0297(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 181/30)
Grozījums Nr. 1
Direktīvas priekšlikums
1. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 2
Direktīvas priekšlikums
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 3
Direktīvas priekšlikums
3.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4
Direktīvas priekšlikums
3.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 5
Direktīvas priekšlikums
3.c apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 6
Direktīvas priekšlikums
4. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 7
Direktīvas priekšlikums
4.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 8
Direktīvas priekšlikums
4.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 9
Direktīvas priekšlikums
5. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Direktīvas priekšlikums
11. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 11
Direktīvas priekšlikums
11.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 12
Direktīvas priekšlikums
12. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 13
Direktīvas priekšlikums
12.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 14
Direktīvas priekšlikums
12.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 15
Direktīvas priekšlikums
12.c apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 16
Direktīvas priekšlikums
12.d apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 17
Direktīvas priekšlikums
13. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 18
Direktīvas priekšlikums
13.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 19
Direktīvas priekšlikums
13.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 20
Direktīvas priekšlikums
13.c apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 21
Direktīvas priekšlikums
16. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 22
Direktīvas priekšlikums
16.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 23
Direktīvas priekšlikums
17. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 24
Direktīvas priekšlikums
18. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 25
Direktīvas priekšlikums
19. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 102
Direktīvas priekšlikums
19.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 27
Direktīvas priekšlikums
20. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 28
Direktīvas priekšlikums
21. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 29
Direktīvas priekšlikums
22. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 30
Direktīvas priekšlikums
22.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 31
Direktīvas priekšlikums
23.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 32
Direktīvas priekšlikums
24.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 33
Direktīvas priekšlikums
26. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 34
Direktīvas priekšlikums
27. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 36
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts –aa apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – a apakšpunkts – 2. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 37
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts –ab apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – c apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 38
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts –b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 39
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts –b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – g apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 41
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – gb apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 42
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – gc apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||||
|
|
Grozījums Nr. 43
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – gd apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 44
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – ge apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 45
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – gf apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 46
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – paragraph 2. punkts – gg apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 47
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 2. punkts – gh apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 48
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – c apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 49
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – c apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
4. Šo direktīvu nepiemēro projektiem, kuru sīku izklāstu apstiprina ar īpašu valsts tiesību aktu, ar nosacījumu, ka šīs direktīvas mērķi, tostarp sniegt informāciju, tiek sasniegti likumdošanas procesā. Reizi divos gados, sākot ar Direktīvas XXX [OPOCE please introduce the no of this Directive] 2. panta 1. punktā minēto datumu, dalībvalstis informē Komisiju par katru reizi, kad piemērots šis noteikums.” |
svītrots |
Grozījums Nr. 50
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – ca apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
1. pants – 4.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 51
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1.a punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
2. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 52
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 2. punkts
Direktīva 2011/92/ES
2. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Projektiem, attiecībā uz kuriem pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu izriet gan no šīs direktīvas, gan citiem Savienības tiesību aktiem, piemēro koordinētas vai apvienotas procedūras, kurās tiek ievērotas attiecīgajos Savienības tiesību aktos noteiktās prasības. |
3. Projektiem, attiecībā uz kuriem pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu izriet gan no šīs direktīvas, gan citiem Savienības tiesību aktiem, piemēro koordinētas vai apvienotas procedūras, kurās tiek ievērotas attiecīgajos Savienības tiesību aktos noteiktās prasības , izņemot gadījumus, kad dalībvalstis uzskata šo procedūru piemērošanu par nesamērīgu . |
Saskaņā ar koordinēto procedūru kompetentā iestāde koordinē dažādus atsevišķus novērtējumus, kuri jāveic atbilstīgi attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem un kurus izdevušas dažādas iestādes, neskarot citos attiecīgajos Savienības tiesību aktos izklāstītos noteikumus par pretējo . |
Projektos, kuriem piemēro koordinēto procedūru, kompetentā iestāde koordinē dažādus atsevišķus novērtējumus, kuri jāveic saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem un kurus izdevušas dažādas iestādes, neskarot citus attiecīgos Savienības tiesību aktus . |
Saskaņā ar apvienoto procedūru kompetentā iestāde izdod vienu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā iekļauti novērtējumi no vienas vai vairākām iestādēm, neskarot citos attiecīgajos Savienības tiesību aktos izklāstītos noteikumus par pretējo . |
Projektos, kuriem piemēro apvienoto procedūru, kompetentā iestāde izdod vienu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā iekļauti vienas vai vairāku iestāžu veikti novērtējumi, neskarot citus attiecīgos Savienības tiesību aktus . |
Dalībvalstis izraugās vienu iestādi, kura ir atbildīga par katra projekta attīstības atļaujas piešķiršanas procedūras sekmēšanu. |
Dalībvalstis var izraudzīties vienu iestādi, kura ir atbildīga par katra projekta attīstības atļaujas piešķiršanas procedūras sekmēšanu. |
|
Pēc dalībvalsts pieprasījuma Komisija sniedz nepieciešamo palīdzību, lai definētu un īstenotu šajā pantā minētās koordinētās vai apvienotās procedūras. |
|
Visos ietekmes uz vidi novērtējumos attīstītājs vides ziņojumā norāda, ka tajos ir ņemti vērā pārējie Savienības tiesību akti, kas attiecas uz ierosināto attīstīšanu, par kuru ir jāsagatavo atsevišķi ietekmes uz vidi novērtējumi. |
Grozījums Nr. 53
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 2.a punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
2. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
|
|
Grozījums Nr. 54
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 3. punkts
Direktīva 2011/92/ES
3. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
3. pants |
3. pants |
||||
Ietekmes uz vidi novērtējums pienācīgā veidā, ņemot vērā katru atsevišķu gadījumu un saskaņā ar 4.–11. pantu, nosaka, raksturo un novērtē projekta tiešo un netiešo būtisko ietekmi uz šādiem faktoriem: |
Ietekmes uz vidi novērtējumā pienācīgā veidā, ņemot vērā katru atsevišķu gadījumu un saskaņā ar 4.–11. pantu, nosaka, raksturo un novērtē projekta tiešo un netiešo būtisko ietekmi uz šādiem faktoriem: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 55 un 127/REV
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 4. punkts
Direktīva 2011/92/ES
4. pants – 3., 4.,5. un 6. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
||||||||||||
|
|
Grozījums Nr. 56
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 5. punkts
Direktīva 2011/92/ES
5. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Ja ir jāveic ietekmes uz vidi novērtējums saskaņā ar 5.–10. pantu, attīstītājs sagatavo vides ziņojumu. Vides ziņojumu sagatavo, pamatojoties uz lēmumu , kas pieņemts saskaņā ar šā panta 2. punktu, un iekļaujot informāciju, ko pamatoti var pieprasīt, lai pieņemtu uz informāciju balstītus lēmumus par ierosinātā projekta ietekmi uz vidi, ņemot vērā pašreizējās zināšanas un novērtēšanas metodes, projekta pazīmes, tehnisko raksturojumu un atrašanās vietu, iespējamās ietekmes pazīmes, ierosinātā projekta alternatīvas un pakāpi, līdz kādai konkrētus jautājumus (tostarp alternatīvu novērtēšanu) ir pienācīgāk novērtēt dažādos, tostarp plānošanas, līmeņos vai pamatojoties uz citu novērtējumu prasībām . Sīki izstrādāts saraksts ar vides ziņojumā sniedzamo informāciju ir iekļauts IV pielikumā. |
1. Ja ir jāveic ietekmes uz vidi novērtējums saskaņā ar 5.–10. pantu, attīstītājs iesniedz vides ziņojumu. Vides ziņojumu sagatavo, pamatojoties uz atzinumu , kas pieņemts saskaņā ar šā panta 2. punktu, ja šāds atzinums ir sniegts, un iekļaujot informāciju, ko pamatoti var pieprasīt, lai pieņemtu uz informāciju balstītus lēmumus par ierosinātā projekta ietekmi uz vidi, ņemot vērā pašreizējās zināšanas un novērtēšanas metodes, projekta pazīmes, tehnisko raksturojumu un atrašanās vietu un iespējamās ietekmes pazīmes . Vides ziņojumā arī iekļauj attīstītāja izskatītās alternatīvas , kas būtu piemērotas ierosinātajam projektam un tā īpašajām pazīmēm . Sīki izstrādāts saraksts ar vides ziņojumā sniedzamo informāciju ir iekļauts IV pielikumā. Vides ziņojumā iekļauj sniegtās informācijas netehnisku kopsavilkumu. |
Grozījums Nr. 57
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 5. punkts
Direktīva 2011/92/ES
5. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
2. Apspriedusies ar 6. panta 1. punktā minētajām iestādēm un attīstītāju , kompetentā iestāde nosaka tās informācijas apjomu un detalizācijas pakāpi, kas attīstītājam jāiekļauj vides ziņojumā saskaņā ar šā panta 1. punktu. Jo īpaši tā nosaka: |
2. Ja attīstītājs to pieprasa , kompetentā iestāde, apspriedusies ar 6. panta 1. punktā minētajām iestādēm un attīstītāju, sniedz atzinumu, kurā nosaka tās informācijas apjomu un detalizācijas pakāpi, kas attīstītājam jāiekļauj vides ziņojumā saskaņā ar šā panta 1. punktu , jo īpaši norādot: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
Kompetentā iestāde var arī lūgt palīdzību akreditētiem un tehniskajā ziņā kompetentiem ekspertiem, kuri minēti šā panta 3. punktā. Pēc tam papildu informāciju attīstītājam var pieprasīt tikai tad, ja tas pamatojams ar jauniem apstākļiem un kompetentā iestāde sniedz pienācīgu skaidrojumu. |
Kompetentā iestāde var arī lūgt palīdzību neatkarīgiem, kvalificētiem un tehniskajā ziņā kompetentiem ekspertiem, kuri minēti šā panta 3. punktā. Pēc tam papildu informāciju attīstītājam var pieprasīt tikai tad, ja tas pamatojams ar jauniem apstākļiem un kompetentā iestāde sniedz pienācīgu skaidrojumu. |
Grozījums Nr. 106
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 5. punkts
Direktīva 2011/92/ES
5. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
3. Lai garantētu 5. panta 1. punktā minēto vides ziņojumu pilnīgumu un pietiekami augstu kvalitāti: |
3. Lai garantētu 5. panta 1. punktā minēto vides ziņojumu pilnīgumu un pietiekami augstu kvalitāti: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
Ja akreditēti un tehniskajā ziņā kompetenti eksperti ir palīdzējuši kompetentajai iestādei sagatavot 5. panta 2. punktā minēto lēmumu, attīstītājs, gatavojot vides ziņojumu, neizmanto tos pašus ekspertus. |
Ja kompetenti eksperti ir palīdzējuši kompetentajai iestādei sagatavot 5. panta 2. punktā minēto lēmumu, attīstītājs, gatavojot vides ziņojumu, neizmanto tos pašus ekspertus. |
||||
Dalībvalstis nosaka sīki izstrādātu kārtību attiecībā uz akreditētu un tehniskajā ziņā kompetentu ekspertu izmantošanu un atlasi (piemēram, vajadzīgo kvalifikāciju, novērtēšanas uzdevuma piešķiršanu, licenču piešķiršanu un diskvalifikāciju). |
Dalībvalstis nosaka sīki izstrādātu kārtību attiecībā uz kompetentu ekspertu izmantošanu un atlasi (piemēram, vajadzīgo kvalifikāciju un pieredzi , novērtēšanas uzdevuma piešķiršanu, licenču piešķiršanu un diskvalifikāciju). |
||||
|
Iestādei, kura veic ietekmes uz vidi novērtējumu pārskatīšanu, interešu konflikta novēršanai tie pieprasīts, lai tai ar dokumentāciju nebūtu nekādas saistības vai interešu. |
Grozījums Nr. 59
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 5.a punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
5.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 61
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6. punkts -a apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
6. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 107
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6. punkts – -aa apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
6. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 63
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6. punkts -ab apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
6. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
|
|
Grozījums Nr. 108
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6. punkts – -ac apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
6. pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 65
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6. punkts -b apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
6. pants – 7. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
7. Termiņi attiecīgās sabiedrības daļas viedokļa apzināšanai par 5. panta 1. punktā minēto vides ziņojumu nav īsāki par 30 dienām vai garāki par 60 dienām. Izņēmuma gadījumos, ja to pieprasa ierosinātā projekta raksturs, sarežģītība, atrašanās vieta vai apjoms, kompetentā iestāde šo termiņu var pagarināt par 30 dienām; šādā gadījumā kompetentā iestāde informē attīstītāju par pagarinājuma iemesliem. |
7. Termiņi attiecīgās sabiedrības daļas viedokļa apzināšanai par 5. panta 1. punktā minēto vides ziņojumu nav īsāki par 30 dienām vai garāki par 60 dienām. Izņēmuma gadījumos, ja to pieprasa ierosinātā projekta raksturs, sarežģītība, atrašanās vieta vai apjoms, kompetentā iestāde šo termiņu var pagarināt vēl līdz 30 dienām; šādā gadījumā kompetentā iestāde informē attīstītāju par pagarinājuma iemesliem. |
Grozījums Nr. 66
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6. punkts -ba apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
6. pants – 7.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 67
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 1. punkts – 7.a apakšpunkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
7. pants – 5.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 109, 93 un 130
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 8. punkts
Direktīva 2011/92/ES
8. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
1. Attīstības atļaujas piešķiršanas procedūrā ņem vērā apspriešanās rezultātus un informāciju, kas apkopota saskaņā ar 5., 6. un 7. pantu. Šajā nolūkā lēmumā piešķirt attīstības atļauju iekļauj šādu informāciju: |
1. Attīstības atļaujas piešķiršanas procedūrā pienācīgi ņem vērā un sīki izvērtē apspriešanās rezultātus un informāciju, kas apkopota saskaņā ar 5., 6. un 7. pantu. Kad ir pieņemts lēmums piešķirt vai atteikt atļauju , kompetentā iestāde vai iestādes saskaņā ar attiecīgo procedūru informē par to sabiedrību un dara tai pieejamu šādu informāciju: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
Par projektiem, kuri var radīt būtisku negatīvu pārrobežu ietekmi, kompetentā iestāde sniedz informāciju par to, kāpēc nav ņemtas vērā atsauksmes, ko saskaņā ar 7. pantu notikušās apspriešanās laikā saņēmusi ietekmētā dalībvalsts. |
Par projektiem, kuri var radīt būtisku negatīvu pārrobežu ietekmi, kompetentā iestāde sniedz informāciju par to, kāpēc nav ņemtas vērā atsauksmes, ko saskaņā ar 7. pantu notikušās apspriešanās laikā saņēmusi ietekmētā dalībvalsts. |
||||
2. Ja, pamatojoties uz apspriešanās rezultātiem un atbilstīgi 5., 6. un 7. pantam apkopoto informāciju, secināts, ka projekts radīs būtisku negatīvu ietekmi uz vidi, tad kompetentā iestāde iespējami drīzāk un ciešā sadarbībā ar 6. panta 1. punktā minētajām iestādēm un attīstītāju izvērtē, vai 5. panta 1. punktā minētais vides ziņojums ir jāpārskata un projekts jāpārveido, lai nepieļautu vai samazinātu šo negatīvo ietekmi, un vai jāveic ietekmes mazināšanas vai kompensēšanas papildu pasākumi. |
2. Kompetentā iestāde iespējami drīzāk un pēc apspriešanās ar 6. panta 1. punktā minētajām iestādēm un attīstītāju izvērtē, vai atteikt attīstības atļauju, vai arī vai 5. panta 1. punktā minētais vides ziņojums ir jāpārskata un projekts jāpārveido, lai nepieļautu vai samazinātu šo negatīvo ietekmi, un vai jāveic ietekmes mazināšanas vai kompensēšanas papildu pasākumi , ņemot vērā attiecīgos tiesību aktus. |
||||
Ja kompetentā iestāde nolemj piešķirt attīstības atļauju, tā nodrošina, ka attīstības atļaujā ir ietverti būtiskas negatīvas ietekmes uz vidi monitoringa pasākumi , lai novērtētu ietekmes mazināšanas un kompensēšanas pasākumu īstenošanu un paredzamo efektivitāti un lai apzinātu jebkādu neparedzētu negatīvu ietekmi . |
Ja kompetentā iestāde nolemj piešķirt attīstības atļauju, tā , pamatojoties uz attiecīgajiem tiesību aktiem, nodrošina, ka attīstības atļaujā ir ietverti būtiskas negatīvas ietekmes uz vidi monitoringa pasākumi. |
||||
To parametru veidam, attiecībā uz kuriem jāveic monitorings, un monitoringa ilgumam jābūt proporcionālam ierosinātā projekta raksturam, sarežģītībai, atrašanās vietai un apjomam, kā arī ietekmes uz vidi būtiskumam. |
|
||||
Vajadzības gadījumā var izmantot pašreizējo monitoringa kārtību, kas noteikta citos Savienības tiesību aktos. |
|
||||
3. Kad visa vajadzīgā informācija, kas apkopota atbilstīgi 5., 6. un 7. pantam, ir iesniegta kompetentajai iestādei (vajadzības gadījumā arī īpaši novērtējumi, kas jāveic saskaņā ar citiem Savienības tiesību aktiem), un 6. un 7. pantā minētā apspriešanās ir pabeigta, kompetentā iestāde trīs mēnešu laikā pabeidz projekta ietekmes uz vidi novērtējumu. |
3. Kad visa vajadzīgā informācija, kas apkopota atbilstīgi 5., 6. un 7. pantam, ir iesniegta kompetentajai iestādei (vajadzības gadījumā arī īpaši novērtējumi, kas jāveic saskaņā ar citiem Savienības tiesību aktiem), un 6. un 7. pantā minētā apspriešanās ir pabeigta, kompetentā iestāde pabeidz projekta ietekmes uz vidi novērtējumu dalībvalsts noteiktajā termiņā, kas nepārsniedz 90 dienas . |
||||
Atkarībā no ierosinātā projekta rakstura, sarežģītības, atrašanās vietas un apjoma kompetentā iestāde minēto termiņu var pagarināt par trim mēnešiem ; šādā gadījumā kompetentā iestāde informē attīstītāju par pagarinājuma iemesliem un datumu, kad tā paredzējusi pieņemt lēmumu. |
Atkarībā no ierosinātā projekta rakstura, sarežģītības, atrašanās vietas un apjoma kompetentā iestāde minēto termiņu izņēmuma kārtā vienreiz var pagarināt par dalībvalsts noteikto laikposmu, kas nepārsniedz 90 dienas ; šādā gadījumā kompetentā iestāde rakstiski informē attīstītāju par pagarinājuma iemesliem un datumu, kurā paredzēts pieņemt lēmumu. |
||||
4. Pirms pieņemts lēmums piešķirt vai nepiešķirt attīstības atļauju, kompetentā iestāde pārbauda, vai 5. panta 1. punktā minētajā vides ziņojumā iekļautā informācija ir atjaunināta, it īpaši attiecībā uz pasākumiem, kuru mērķis ir novērst, samazināt un, ja iespējams, kompensēt jebkādu būtisku negatīvu ietekmi.”; |
svītrots |
||||
|
4.a Lēmumu dot piekrišanu attīstīšanai var piešķirt arī, pieņemot īpašu valsts tiesību aktu, ievērojot nosacījumu, ka kompetentā iestāde ir izpildījusi visus elementus ietekmes uz vidi novērtējumā saskaņā ar šis direktīvas noteikumiem. |
||||
|
|
Grozījums Nr. 69
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 9. paunkts– a apakšpunkts
Direktīva 2011/92/ES
9. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
1. Kad ir pieņemts lēmums piešķirt vai nepiešķirt attīstības atļauju, kompetentā iestāde vai iestādes saskaņā ar attiecīgajām procedūrām informē par to sabiedrību un 6. panta 1. punktā minētās iestādes un dara sabiedrībai pieejamu šādu informāciju: |
1. Kad ir pieņemts lēmums piešķirt vai nepiešķirt attīstības atļauju vai cits lēmums ar mērķi izpildīt šīs direktīvas nosacījumus , kompetentā iestāde vai iestādes iespējami drīz un ne vēlāk kā 10 darbdienu laikā saskaņā ar valsts procedūrām informē par to sabiedrību un 6. panta 1. punktā minētās iestādes. Kompetentā iestāde vai iestādes lēmumu dara pieejamu sabiedrībai un 6. panta 1. punktā minētajām iestādēm saskaņā ar Direktīvu 2003/4/EK. |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
Grozījums Nr. 120
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 9.a punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
9.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 72
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 9.b punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
10. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 73
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 9.c punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
10.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 75
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 9.d punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
11. pants – 4. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 76
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 11. punkts
Direktīva 2011/92/ES
12.b pants – 5.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
5.a Ja attiecīgo tautsaimnieciskās darbības nozaru īpašo pazīmju dēļ tas uzskatāms par piemērotu, lai varētu veikt pareizu ietekmes uz vidi novērtējumu, Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm un attiecīgo nozari sagatavo šīs nozares pamatnostādnes un izstrādā kritērijus, kas jāievēro tā, lai vienkāršotu un atvieglotu ietekmes uz vidi novērtējuma standartizāciju. |
Grozījums Nr. 77
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz [DATUMS] . Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. |
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz … (**) nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. |
Grozījums Nr. 110
Direktīvas priekšlikums
3. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Uz projektiem, par kuriem lūgums piešķirt attīstības atļauju tika iesniegts pirms 2. panta 1. punkta pirmajā daļā minētā datuma, bet kuriem līdz minētajam datumam nav pabeigts ietekmes uz vidi novērtējums, attiecināmi pienākumi, kas noteikti 3.–11. pantā Direktīvā 2011/92/ES, kurā grozījumi izdarīti ar šo direktīvu. |
Uz projektiem, par kuriem lūgums piešķirt attīstības atļauju tika iesniegts pirms 2. panta 1. punkta pirmajā daļā minētā datuma, bet kuriem līdz minētajam datumam nav pabeigts ietekmes uz vidi novērtējums, attiecināmi pienākumi, kas noteikti 3. līdz 11. pantā Direktīvā 2011/92/ES, kurā grozījumi izdarīti ar šo direktīvu , izņemot gadījumus, kad projekta attīstītājs prasa ietekmes uz vidi novērtējumu viņa projektam turpināt saskaņā ar grozītajiem noteikumiem . |
Grozījums Nr. 79, 112 un 126
Direktīvas priekšlikums
Pielikums – - 1 punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
I PIELIKUMS
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
Grozījums Nr. 80
Direktīvas priekšlikums
Pielikums – - 1.a punkts (jauns)
Direktīva 2011/92/ES
II PIELIKUMS
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
||||||
|
|
Grozījums Nr. 81
Direktīvas priekšlikums
Pielikums – 1. punkts
Direktīva 2011/92/ES
II.A PIELIKUMS
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
II.A PIELIKUMS – 4. PANTA 3. PUNKTĀ MINĒTĀ INFORMĀCIJA |
II.A PIELIKUMS – 4. PANTA 3. PUNKTĀ MINĒTĀ INFORMĀCIJA (ATTĪSTĪTĀJA SNIEGTĀ KOPSAVILKUMA INFORMĀCIJA PAR II PIELIKUMĀ UZSKAITĪTAJIEM PROJEKTIEM) |
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
Grozījums Nr. 124
Direktīvas priekšlikums
Pielikums – 2. punkts
Direktīva 2011/92/ES
III pielikums – 2. punkts – c apakšpunkts – ii) punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 83 un 129/REV
Direktīvas priekšlikums
Pielikums – 2. punkts
Direktīva 2011/92/ES
IV PIELIKUMS
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
IV PIELIKUMS – 5. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTĀ INFORMĀCIJA |
IV PIELIKUMS – 5. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTĀ INFORMĀCIJA (INFORMĀCIJA, KAS ATTĪSTĪTĀJAM JĀIEKĻAUJ VIDES ZIŅOJUMĀ) |
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
(1) Jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta 2. punkta otro daļu (A7-0277/2013).
(2) OV L 316, 14.11.2012., 12. lpp.
(3) OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.
(4) Padomes Lēmums 2005/370/EK (2005. gada 17. februāris) (OV L 124, 17.5.2005., 1. lpp.).
(*) Regulas, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, numurs, datums un virsraksts (2011/0302(COD)).
(**) 24 mēneši no šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas.
Ceturtdiena, 2013, 10 oktobris
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/212 |
P7_TA(2013)0415
Jordānijas līdzdalība Savienības programmās ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu Protokolu Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses, par pamatnolīgumu starp Eiropas Savienību un Jordānijas Hāšimītu Karalisti par vispārējiem principiem Jordānijas Hāšimītu Karalistes līdzdalībai Savienības programmās (12138/2012 – C7-0008/2013 – 2012/0108(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 181/31)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (12138/2012), |
— |
ņemot vērā protokola projektu Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses, par pamatnolīgumu starp Eiropas Savienību un Jordānijas Hāšimītu Karalisti par vispārējiem principiem Jordānijas Hāšimītu Karalistes līdzdalībai Savienības programmās (12135/2012), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 217. pantu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu un 218. panta 8. punkta pirmo daļu (C7-0008/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Ārlietu komitejas ieteikumu (A7-0305/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu protokola noslēgšanai; |
2. |
uzsver to, cik svarīgi ir turpināt veicināt ciešu sadarbību un dialogu ar Jordānijas Hāšimītu Karalisti Eiropas kaimiņattiecību politikas ietvaros un pastiprināt politisko un ekonomisko dialogu starp Eiropas Savienību un Jordāniju; |
3. |
atgādina, ka, pēc Jordānijas iestāžu aplēsēm vairāk nekā 500 000 bēgļu no Sīrijas ir meklējuši patvērumu Jordānijā un ka Sīrijas krīzei ir nopietna ietekme uz Jordānijas ekonomiku un budžetu to finanšu resursu dēļ, kas ir vajadzīgi, lai sniegtu bēgļiem humāno palīdzību; tomēr pauž nožēlu, ka kopš 2012. gada augusta Jordānijas robeža ir slēgta palestīniešu bēgļiem no Sīrijas; |
4. |
tādēļ uzsver, cik svarīgi ir sniegt atbilstošu finansiālu, tehnisku un humanitāru atbalstu Jordānijai; |
5. |
augstu vērtē Viņa Majestātes Jordānijas karaļa Abdullah II apņēmību veicināt ļoti plašu reformu procesu Jordānijas valsts un tās iedzīvotāju labā; uzsver, ka ir svarīgi šo reformu rezultātā sasniegt ilgtspējīgus rezultātus, jo īpaši attiecībā uz sociālo taisnīgumu; |
6. |
atzinīgi vērtē un atbalsta arī Jordānijas aktīvo un konstruktīvo starpnieka lomu centienos, kuru mērķis ir rast ilgtspējīgus risinājumus dažādiem konfliktiem Tuvajos Austrumos; |
7. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Jordānijas Hāšimītu Karalistes valdībai un parlamentam. |
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/213 |
P7_TA(2013)0416
Eiropas Robežu uzraudzības sistēma (EUROSUR) ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas Robežu uzraudzības sistēmu (EUROSUR) (COM(2011)0873 – C7-0506/2011 – 2011/0427(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
(2016/C 181/32)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0873), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 77. panta 2. punkta d) apakšpunktu saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0506/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā pamatoto atzinumu, kuru saskaņā ar 2. protokolu par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu iesniedzis Zviedrijas Riksdāgs un kurā norādīts, ka leģislatīvā akta projekts neatbilst subsidiaritātes principam, |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2013. gada 14. jūnija vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas atzinumu (A7-0232/2013), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
apstiprina Eiropas Parlamenta paziņojumu, kas pievienots šai rezolūcijai; |
3. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
4. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
P7_TC1-COD(2011)0427
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 10. oktobrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. …/2013, ar ko izveido Eiropas Robežu uzraudzības sistēmu (Eurosur)
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1052/2013.)
NORMATĪVĀS REZOLŪCIJAS PROJEKTA PIELIKUMS
Eiropas Parlamenta paziņojums
Eiropas Parlaments uzsver, ka ES iestādēm vajadzētu censties lietot atbilstošu un neitrālu terminoloģiju normatīvajos tekstos, kuri attiecas uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas uzturas dalībvalstu teritorijā bez iestāžu izsniegtas uzturēšanās atļaujas vai kuru uzturēšanās atļaujai ir beidzies termiņš. Šādos gadījumos gadījumā ES iestādes nedrīkstētu lietot vārdu “nelegāls”, ja var atrast citu aizstājošu formulējumu, un, vienmēr minot šādas personas, ir jālieto termins “nelikumīgi migranti”.
19.5.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 181/214 |
P7_TA(2013)0417
Kadmiju saturošas pārnēsājamas baterijas un akumulatori ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. oktobra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2006/66/EK par baterijām un akumulatoriem un bateriju un akumulatoru atkritumiem attiecībā uz tādu kadmiju saturošu pārnēsājamu bateriju un akumulatoru laišanu tirgū, kurus paredzēts izmantot bezvada elektriskajos instrumentos (COM(2012)0136 – C7-0087/2012 – 2012/0066(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 181/33)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2012)0136), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 192. panta 1. punktu un 114. panta 1. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0087/2012), |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas atzinumu par deleģēto aktu izmantošanu un par ierosināto juridisko pamatu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu un 192. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 24. maija atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā 2013. gada 14. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. un 37.a pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu (A7-0131/2013), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 229, 31.7.2012., 140. lpp.
P7_TC1-COD(2012)0066
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 10. oktobrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/66/EK par baterijām un akumulatoriem, un bateriju un akumulatoru atkritumiem attiecībā uz tādu kadmiju saturošu pārnēsājamu bateriju un akumulatoru laišanu tirgū, kurus paredzēts izmantot bezvada elektriskajos instrumentos, kā arī attiecībā uz podziņelementu ar nelielu dzīvsudraba saturu laišanu tirgū un ar ko atceļ Komisijas Lēmumu 2009/603/EK
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/56/ES.)