ISSN 1977-0952 |
||
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75 |
|
![]() |
||
Izdevums latviešu valodā |
Informācija un paziņojumi |
59. sējums |
Paziņojums Nr. |
Saturs |
Lappuse |
|
||
|
|
I Rezolūcijas, ieteikumi un atzinumi |
|
|
REZOLŪCIJAS |
|
|
Eiropas Parlaments |
|
|
Otrdiena, 2013. gada 2. jūlijs |
|
2016/C 75/01 |
||
2016/C 75/02 |
||
2016/C 75/03 |
||
2016/C 75/04 |
||
2016/C 75/05 |
||
2016/C 75/06 |
||
|
Trešdiena, 2013. gada 3. jūlijs |
|
2016/C 75/07 |
||
2016/C 75/08 |
||
2016/C 75/09 |
||
2016/C 75/10 |
||
2016/C 75/11 |
||
2016/C 75/12 |
||
2016/C 75/13 |
||
|
Ceturtdiena, 2013. gada 4. jūlijs |
|
2016/C 75/14 |
||
2016/C 75/15 |
||
2016/C 75/16 |
||
2016/C 75/17 |
||
2016/C 75/18 |
||
2016/C 75/19 |
||
2016/C 75/20 |
||
2016/C 75/21 |
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par hibrīdtelevīziju (2012/2300(INI)) |
|
2016/C 75/22 |
||
2016/C 75/23 |
||
2016/C 75/24 |
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par krīzi Ēģiptē (2013/2697(RSP)) |
|
2016/C 75/25 |
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par stāvokli Džibutijā (2013/2690(RSP)) |
|
2016/C 75/26 |
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par stāvokli Nigērijā (2013/2691(RSP)) |
|
II Informācija |
|
|
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
|
|
Eiropas Parlaments |
|
|
Otrdiena, 2013. gada 2. jūlijs |
|
2016/C 75/27 |
|
III Sagatavošanā esoši tiesību akti |
|
|
EIROPAS PARLAMENTS |
|
|
Otrdiena, 2013. gada 2. jūlijs |
|
2016/C 75/28 |
||
2016/C 75/29 |
||
2016/C 75/30 |
||
2016/C 75/31 |
||
2016/C 75/32 |
||
2016/C 75/33 |
||
2016/C 75/34 |
||
2016/C 75/35 |
||
2016/C 75/36 |
||
|
Trešdiena, 2013. gada 3. jūlijs |
|
2016/C 75/37 |
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija lēmums par ombuda ievēlēšanu |
|
2016/C 75/38 |
||
2016/C 75/39 |
||
2016/C 75/40 |
||
2016/C 75/41 |
||
2016/C 75/42 |
||
2016/C 75/43 |
||
2016/C 75/44 |
||
2016/C 75/45 |
||
2016/C 75/46 |
||
|
Ceturtdiena, 2013. gada 4. jūlijs |
|
2016/C 75/47 |
||
2016/C 75/48 |
||
2016/C 75/49 |
Izmantoto simbolu saraksts
(Procedūras veids ir atkarīgs no akta projektā ierosinātā juridiskā pamata.) Parlamenta grozījumi: Jaunais teksts ir norādīts treknā slīprakstā . Svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ▌vai svītrojumu. Aizstātās vietas norādītas, iezīmējot jauno tekstu treknā slīprakstā un dzēšot vai svītrojot tekstu, kurš tiek aizstāts. |
LV |
|
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/1 |
EIROPAS PARLAMENTS
2013.–2014. GADA SESIJA
2013. gada 1.–4. jūlija sēdes
Šīs sesijas sēžu protokoli ir publicēti OV C 319 E, 5.11.2013.
PIEŅEMTIE TEKSTI
I Rezolūcijas, ieteikumi un atzinumi
REZOLŪCIJAS
Eiropas Parlaments
Otrdiena, 2013. gada 2. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/2 |
P7_TA(2013)0290
ES ārējā aviācijas politika
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija rezolūcija par ES ārējo aviācijas politiku – nākotnes problēmu risinājums (2012/2299(INI))
(2016/C 075/01)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “ES ārējā aviācijas politika – nākotnes problēmu risinājums” (COM(2012)0556), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 7. jūnija rezolūciju par starptautiskajiem gaisa transporta nolīgumiem, ko noslēdz saskaņā ar Lisabonas līgumu (1), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 20. oktobra lēmumu par pamatnolīguma par Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas attiecībām pārskatīšanu (pamatnolīgums) (2), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par ES un ASV gaisa satiksmes nolīgumu (3), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2007. gada 25. aprīļa rezolūciju par Eiropas Kopējās gaisa telpas izveidi (4), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 17. janvāra rezolūciju par Kopienas aviācijas ārējās politikas programmas attīstīšanu (5), |
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 90. pantu, 100. panta 2. punktu un 218. pantu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas ziņojumu un Starptautiskās tirdzniecības komitejas un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumus (A7-0172/2013), |
A. |
tā kā aviācija ir strauji augoša ekonomikas nozare gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās, jo īpaši Āzijā un Tuvajos Austrumos; |
B. |
tā kā aviācijas nozarei ir svarīga nozīme, nodrošinot cilvēku un uzņēmumu kontaktus gan Savienībā, gan visā pasaulē, jo īpaši ar jaunattīstības valstu tirgiem; |
C. |
tā kā Eiropas aviosabiedrības kopš 2012. gada ir samazinājušas vai plāno samazināt vairāk nekā 20 000 darbvietu; |
D. |
tā kā aviācijas nozares Eiropas sociālie partneri saistībā ar dialogu par globālās krīzes ietekmi uz civilo aviāciju 2013. gada 29. janvārī vienojās par to, ka ir vajadzīga koordinēta un visaptveroša starptautiska mēroga rīcība; |
E. |
tā kā Komisijas 2005. gada paziņojumam bija svarīga nozīme Savienības ārējās aviācijas politikas izstrādāšanā; |
F. |
tā kā saistībā ar iepriekšējo septiņu gadu tendencēm ir lietderīgi veikt turpmāku pārskatīšanu, |
Vispārīga informācija
1. |
uzsver panākumus, kas gūti vienota un atvērta Savienības reģionālā tirgus izveidē un vienlaikus vienotas Savienības pieejas tās ārējai aviācijas politikai izstrādē; |
2. |
atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu, kurā sniegta pašreizējās situācijas mūsdienīga analīze un ārējā aviācijas politikā kopš 2005. gada paveiktais, kā arī problēmas, ar ko Savienības aviācijas nozare saskaras pasaules aviācijas tirgū, kurā vērojama ārkārtīgi liela konkurence; |
3. |
uzsver, ka aviācijas nozarei ir ļoti svarīga nozīme Savienības ekonomikā, jo īpaši izaugsmes un jaunu darbvietu izveides sekmēšanā, jo šī nozare nodrošina vairāk nekā 5 miljonus darbvietu Eiropā un 2,4 % no Savienības IKP, kā arī sekmē savienojumus starp Savienību un pārējo pasauli; uzsver, ka ir jāsaglabā stipra un konkurētspējīga Savienības aviācijas nozare; |
4. |
uzskata, ka nolūkā sekmēt drošību un apmierināt pasažieru vajadzības ir paveikts daudz, nosakot un ieviešot Savienības mehānismus un sistēmas, piemēram, Eiropas vienoto gaisa telpu (SES), jaunās paaudzes gaisa satiksmes vadības sistēmu (SESAR) un ierosmi Clean Sky, kā arī izveidojot Eiropas Aviācijas drošības aģentūru (EASA) un globālo navigācijas satelītu sistēmu (GNSS); uzskata, ka ir jāpanāk turpmāka attīstība minētajās jomās; |
5. |
tomēr pauž bažas par kavēšanos SES un SESAR ieviešanā, ņemot vērā nevajadzīgās izmaksas, ko šāda kavēšanās rada aviosabiedrībām un to pasažieriem; atbalsta Komisijas īstenotās sankcijas pret tām dalībvalstīm, kuras nav ievērojušas 2012. gada decembra termiņu un nav neko paveikušas, lai izveidotu funkcionālos gaisa telpas blokus; |
6. |
aicina Komisiju un dalībvalstis pēc iespējas drīzāk nodrošināt SES un SESAR īstenošanu; atzīmē, ka pēc pilnīgas SES ieviešanas Eiropas vienotās gaisa telpas attīstība radīs ievērojamas tiešas un netiešas nodarbinātības iespējas; |
7. |
uzsver, ka šīs Savienības programmas ir svarīgas ne tikai iekšējam tirgum, bet arī ārējai politikai; uzskata, ka šo instrumentu izveides pabeigšana un ieviešana palīdzēs konsolidēt Savienības rūpniecības stāvokli pasaules konkurences apstākļos; |
8. |
uzsver Regulas par gaisa transporta pasažieru tiesībām pašreizējās pārskatīšanas nozīmi un atbalsta spēcīgu un patērētājiem patiesi draudzīgu Eiropas tiesību aktu izstrādi; |
9. |
apzinās, ka finanšu krīze ir atšķirīgi ietekmējusi dažādus pasaules reģionus; uzskata, ka šā iemesla dēļ Savienības aviosabiedrības saskaras ar konkurences radītām problēmām un ka divpusēji gaisa pakalpojumu nolīgumi ne vienmēr ir piemērotākais risinājums tirgus ierobežojumu vai negodīgu subsīdiju novēršanai; |
10. |
uzskata, ka godīgas un atklātas konkurences nodrošināšanai iespējami drīzāk būtu jāpiemēro saskaņotāka Savienības pieeja, kas ietver vērienīgākus mērķus, jo visaptveroša ārējā aviācijas politika, neraugoties uz iepriekšējo septiņu gadu centieniem, tā arī nav izstrādāta; |
11. |
uzskata, ka Eiropas tiesiskā regulējuma konverģence ir svarīgs faktors spēcīgas Eiropas pozīcijas nodrošināšanai pasaules tirgū un sadarbībā ar trešām valstīm; |
2005. gada paziņojums un Parlamenta rezolūcija
12. |
atzinīgi vērtē paveikto attiecībā uz 2005. gada politikas trim pīlāriem; tagad ES apzīmējuma princips ir atzīts vairāk nekā 100 trešās valstīs; gandrīz 1 000 divpusējo gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumu ir pielāgoti Savienības tiesību aktiem, tādējādi nodrošinot juridisko noteiktību; pauž nožēlu, ka svarīgi partneri, tostarp Ķīna, Indija un Dienvidāfrika, vēl nav pieņēmuši šos principus; |
13. |
norāda, ka Savienības ārējās aviācijas politikas īstenošana ir ļāvusi palielināt iekšējā tirgus potenciālu, ciktāl tā sekmē Savienības aviācijas nozares konsolidāciju laikā, kad globalizācijas ietekmē ekonomikas dalībniekiem jākļūst spēcīgākiem, lai izturētu ārvalstu konkurenci; |
14. |
uzsver, ka ar kaimiņvalstīm ir izveidota aizvien lielāka kopējā aviācijas telpa; uzskata, ka šie nolīgumi ir radījuši svarīgus ekonomiskus ieguvumus; atzinīgi vērtē būtiskos centienus, kas veikti, lai pielāgotu dažādas reglamentējošās sistēmas Savienības tiesību aktiem tādās jomās kā drošība, drošums, gaisa satiksmes pārvaldība, vide, pasažieru tiesības, ekonomikas regulējums un sociālie aspekti; |
15. |
atzinīgi vērtē visaptverošo ES un ASV aviācijas nolīgumu un tā pozitīvo ietekmi uz abu partneru ekonomiku, kā arī 80 000 jaunās darbvietas, kas tika izveidotas pirmo piecu gadu laikā pēc nolīguma stāšanās spēkā; |
16. |
uzskata, ka spēcīga Savienības ārējā aviācijas politika, kas orientēta uz svarīgākajiem tirgiem ar izaugsmes potenciālu, jo īpaši Āzijas un Klusā okeāna reģionā, sniegs Savienības aviosabiedrībām jaunas uzņēmējdarbības iespējas; |
17. |
uzsver, ka vēl ir jāpabeidz sarunas ar dažiem svarīgiem partneriem, tostarp Brazīliju, un ka plaša mēroga gaisa pārvadājumu nolīgumi ar šādām valstīm varētu radīt būtiskus ekonomiskos ieguvumus; |
18. |
uzsver, ka joprojām ir jāizpilda dažas Parlamenta 2006. gada rezolūcijā izvirzītās prasības; turklāt uzsver, ka ir jāsekmē atbilstīgi starptautiskās drošības un drošuma standarti, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret Savienības un ārpussavienības gaisa pārvadātājiem un mazinātu nelabvēlīgu ietekmi uz vidi; |
19. |
uzsver – veidojot kopēju pieeju ar aviāciju saistīto jautājumu risināšanai, svarīgi ir tādi instrumenti kā apvienoto komiteju sistēma; |
20. |
atzinīgi vērtē to, ka ir izpildīti citi 2006. gada rezolūcijā izvirzītie uzdevumi, piemēram, EASA pienākumu paplašināšana; |
Tirgus
21. |
norāda, ka ir būtiski palielinājusies satiksme ar Āzijas un Klusā okeāna reģionu un tā iekšienē, atspoguļojot tā ekonomiskās izaugsmes tendenci; pauž satraukumu par iespēju, ka gadījumā, ja nekas netiks darīts, Savienības aviosabiedrības un uzņēmumi varētu zaudēt gan lielās iespējas, kas tām paveras šajā pasaules daļā, gan spēju radīt peļņu; |
22. |
norāda arī uz to, ka ārpussavienības gaisa pārvadātāju pozīcijas pasaulē ir sekmējušas subsīdijas un dažādos Tuvo Austrumu, Tālo Austrumu un Dienvidamerikas reģionos veiktie milzīgie publiskie ieguldījumi gaisa kuģos un infrastruktūrā; |
23. |
uzsver, ka būtiskās izmaiņas Savienības iekšējā tirgū ir radījis zemo cenu aviosabiedrību tirgus daļas pieaugums; uzskata – neraugoties uz konkurenci, abi šie uzņēmējdarbības modeļi varētu rast veidus, kā vienam otru papildināt, saskaroties ar ārējā tirgus radītajiem izaicinājumiem; |
24. |
norāda, ka ārkārtīgi zemās biļešu cenas, ko piedāvā dažas Eiropas zemo cenu aviosabiedrības, šīs sabiedrības kompensē, īstenojot negodīgu praksi personāla darba apstākļu jomā, piemēram, ar zemiem sociālajiem un darba tiesību standartiem; norāda arī, ka šādas biļešu cenas ir iespējamas, veicot minimālus ieguldījumus drošības jomā un saņemot nepamatotas reģionālās subsīdijas; |
25. |
atzīmē, ka zemo cenu aviosabiedrības, kuru tirgus daļa ir 40 % no Savienības gaisa pārvadājumu tirgus, ir izraisījušas spēcīgu konkurenci aviosabiedrību vidū; uzsver – ja dalībvalsts ir ratificējusi SDO Konvencijas Nr. 87 un Nr. 98, aviosabiedrībām ir jāievēro tajās noteiktās pamattiesības, proti, pulcēšanās brīvība un darba ņēmēju pārstāvju un vienošanos par darba samaksu atzīšana, turklāt šo noteikumu ievērošana ir jākontrolē un jāpiemēro sankcijas par pārkāpumiem; |
26. |
uzsver to lidostu nozīmi, kuras nodrošina savienojošos reisus, tostarp sekundāru, specializētu un vairākveidu savienojumu attīstības nozīmi, kā arī to, ka ir steidzami jāveic publiski un privāti ilgtermiņa ieguldījumi lidostu infrastruktūrā, lai palielinātu to jaudu, piemēram, būvējot jaunus skrejceļus un labāk izmantojot lidostu laika nišas, tādējādi efektīvāk izmantojot pašreizējo infrastruktūru, tostarp reģionālās lidostās, piemēram, Vidusjūras reģionā un pie Savienības austrumu robežām; |
27. |
uzsver, ka Savienības aviosabiedrību konkurētspēju pasaulē kavē tādi faktori kā nevienlīdzīgi konkurences apstākļi, ko izraisa, piemēram, atšķirīgi valstu nodokļi, pārslogotas lidostas, augstas gaisa satiksmes pārvaldības un lidostu nodevas, konkurentu saņemtais valsts atbalsts, izmaksas saistībā ar oglekļa dioksīda emisijām, zemāku sociālo standartu piemērošana un atšķirīgi noteikumi par valsts atbalstu ārpus Savienības; |
28. |
uzskata, ka minētie faktori rada potenciālus šķēršļus izaugsmei un nodarbinātībai; |
29. |
aicina Komisiju veikt pētījumu par dalībvalstu atšķirīgajām gaisa pārvadājumu maksām, nodokļiem, nodevām un citiem maksājumiem un to ietekmi uz biļešu cenām un aviosabiedrību peļņu, kā arī pētījumu par iespējamo valsts atbalstu, ko saņēmuši konkurenti pasaules mērogā, un tā ietekmi uz Savienības aviosabiedrībām; |
30. |
atzinīgi vērtē jaunos Savienības noteikumus attiecībā uz mobilo darba ņēmēju sociālo drošību; |
Turpmākie pasākumi
31. |
uzskata, ka ārējā aviācijas politikā būtu pilnībā jāievēro savstarpīguma, tostarp attiecībā uz tirgus pieejamību, atvērtuma un godīgas konkurences principi, nodrošinot vienlīdzīgus konkurences nosacījumus, un tai vajadzētu būt diviem galvenajiem mērķiem – dot labumu patērētājiem un uzņēmumiem un atbalstīt Savienības aviosabiedrības un lidostas to centienos saglabāt vadošo pozīciju pasaulē; |
32. |
šā iemesla dēļ uzsver, ka gaisa pārvadājumu nolīgumos ar kaimiņvalstīm un līdzīgi domājošiem partneriem ir jāiekļauj reglamentējošie noteikumi par godīgu konkurenci; |
33. |
aicina turpināt izmantot procedūras visaptverošu aviācijas nolīgumu apspriešanai Savienības līmenī, pamatojoties uz Eiropas vienotību un Padomes pilnvarojumu; |
34. |
aicina Komisiju minēto nolīgumu apspriešanā veicināt un aizsargāt Savienības intereses un nākt klajā ar Savienības standartiem, vērtībām un paraugpraksi; |
35. |
aicina Komisiju un dalībvalstis ciešāk sadarboties un saskaņot rīcību, vedot sarunas par gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumu noslēgšanu ar svarīgākajiem partneriem, lai vairotu Savienības nozīmību un jaunu tirgu pieejamības iespējas; |
36. |
aicina Komisiju visaptverošajos nolīgumos iekļaut reglamentējošus nosacījumus attiecībā uz drošību, drošumu, pasažieru tiesībām, personāla apmācību un sertifikāciju; |
37. |
aicina Komisiju pabeigt pašreizējās sarunas ar tādām kaimiņattiecību politikā iesaistītām valstīm kā Ukraina, Libāna, Tunisija, Azerbaidžāna un Alžīrija; atzīmē, ka šo valstu un to tirgu ģeogrāfiskais tuvums un dažās no tām pēdējā laikā novērotā ekonomiskā izaugsme var būt Savienības reģionālo un sekundāro lidostu attīstības iespēja; uzskata – ņemot vērā reģionālo lidostu lielo jaudu, šīs reģionālās lidostas var palīdzēt mazināt svarīgāko Eiropas lidostu pārslogojumu, tādējādi uzlabojot to konkurētspēju pasaules mērogā; |
38. |
aicina Padomi pēc vajadzības piešķirt Komisijai sarunu pilnvaras attiecībā uz citām kaimiņattiecību politikā iesaistītajām valstīm, proti, Turciju, Armēniju un Lībiju; |
39. |
uzskata, ka Savienībai attiecībās ar svarīgākajiem partneriem jāievēro individuāla pieeja, un aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk pabeigt visaptverošu gaisa pārvadājumu nolīgumu apspriešanu, tostarp ar Austrāliju un Brazīliju, kā arī aicina Padomi piešķirt Komisijai pilnvaras apspriest šādu nolīgumu noslēgšanu ar strauji augošas ekonomikas valstīm, piemēram, Ķīnu, Indiju, Dienvidaustrumāzijas valstu asociāciju (ASEAN) un Persijas līča valstīm; |
40. |
pauž viedokli, ka iespējamais tirdzniecības un ieguldījumu nolīgums starp Eiropas Savienību un ASV skars arī aviācijas nozari; šā iemesla dēļ uzskata, ka Komisijai būtu jāsniedz pietiekama informācija, lai nodrošinātu to, ka Parlaments var cieši uzraudzīt gaidāmās sarunas; |
41. |
uzsver, ka ir pilnībā jāīsteno mērķi, kas izvirzīti gaisa pārvadājumu nolīgumos ar svarīgākajiem partneriem, jo īpaši ASV un Kanādu, tostarp attiecībā uz ierobežojumu atcelšanu ārvalstnieku īpašumtiesību un kontroles īpatsvaram aviosabiedrībās; aicina novērst pašreizējo nevienlīdzību, jo Savienības aviosabiedrības nedrīkst veikt kabotāžas pārvadājumus ASV tirgū, bet ASV aviosabiedrības drīkst to darīt Eiropā; atzīmē, ka savstarpēji starptautiskie ieguldījumi sekmē aviācijas nozares ekonomisko dinamiku, un mudina Komisiju veicināt tādas starptautiskas tiesiskās vides izveidi, kura sekmē šādu ieguldījumu apjoma pieaugumu un atbalstu, kā arī stimulē aktīvu politiku, kuras mērķis ir noteikt standartus un paraugpraksi starptautisko ieguldījumu jomā; |
42. |
uzskata, ka divpusējie nolīgumi var dot svarīgu ieguldījumu ārējās aviācijas politikas izstrādē, taču vienlaikus uzsver vienotas Savienības pieejas nozīmību; |
43. |
uzsver godīgas un atklātas konkurences svarīgo nozīmi visās ar gaisa pārvadājumu pakalpojumiem saistītajās darbībās; aicina divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos iekļaut standartizētas klauzulas par godīgu konkurenci; |
44. |
aicina Komisiju noteikt un dalībvalstis piemērot to Savienības standartprasību minimumu, jo īpaši attiecībā uz sadarbību tiesiskā regulējuma, darba un vides standartu un pasažieru tiesību jomā, kuras jāiekļauj divpusējos nolīgumos, ar skaidru mērķi radīt iespējas un likvidēt šķēršļus Savienības aviosabiedrību darbībā; |
45. |
aicina Komisiju ierosināt steidzami pārskatīt vai aizstāt Regulu (EK) Nr. 868/2004/EK par aizsardzību pret subsidēšanu un negodīgas cenu noteikšanas praksi, kas rada zaudējumus Kopienas gaisa pārvadātājiem (6); |
46. |
atbalsta Komisijas priekšlikumus sekmēt brīvu un godīgu konkurenci attiecībās un nolīgumu slēgšanā ar trešām valstīm un izstrādāt jaunus un efektīvākus tirdzniecības aizsardzības instrumentus, kuri ir piemērotāki tādas negodīgas prakses novēršanai kā diskriminācija, reglamentējošo noteikumu nekonsekventa piemērošana un pārredzamības trūkums uzņēmumu finanšu atskaitēs, kas var izraisīt tirgus kropļojumus; |
47. |
aicina Komisiju iesaistīties dialogā ar Persijas līča valstīm nolūkā uzlabot pārredzamību un nodrošināt godīgu konkurenci; |
48. |
norāda, ka Krievijas Federācija atsakās ievērot vienošanos par Sibīrijas pārlidojuma nodevu piemērošanas pakāpenisku izbeigšanu, kas tika panākta saistībā ar Krievijas Federācijas pievienošanos PTO 2011. gadā; uzskata – tā kā šīs nelikumīgās tranzīta nodevas piemērošana Savienības pārvadātājiem ilgtermiņā rada diskriminējošus nosacījumus, Savienībai būtu jāveic atbildes pasākumi, aizliedzot vai ierobežojot tranzītu tās gaisa telpā vai vispār veicot jebkādus pasākumus saistībā ar Krievijas Federācijas gaisa pārvadātāju Savienības gaisa telpas izmantošanu, lai motivētu Krievijas Federāciju atcelt minētās nodevas, kas ir nelikumīgas, jo ir pretrunā starptautiskajiem nolīgumiem (Čikāgas konvencijai); šā iemesla dēļ aicina Komisiju un Padomi izvērtēt iespējamos pasākumus Krievijas Federācijas un Savienības savstarpīguma nodrošināšanai saistībā ar gaisa telpas izmantošanu; |
49. |
uzsver, ka mērķtiecīga Savienības politika aviopasažieru tiesību aizsardzības jomā var sniegt Savienības aviosabiedrībām priekšrocības kvalitātes ziņā globālā konkurencē; aicina Komisiju veikt turpmākus pasākumus, lai sekmētu augstus Savienības standartus aviopasažieru tiesību jomā un uzraudzītu to transponēšanu un piemērošanu; |
50. |
aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk izstrādāt jaunu tiesisko regulējumu attiecībā uz Eiropas vienotās gaisa telpas ieviešanu, pamatojoties uz lejupēju pieeju, tostarp Eiropas gaisa navigācijas pakalpojumu sniedzēju labākas sadarbības mehānismu, un nodrošināt vajadzīgos nosacījumus SESAR īstenošanai; |
51. |
aicina Padomi beidzot pieņemt nostāju attiecībā uz Parlamenta 2010. gada 5. maija nostāju par priekšlikumu direktīvai par aviācijas drošības nodevām (7), kura Parlamentā tika pieņemta ar lielu balsu vairākumu, t. i., 96 % balsu, taču tā ir bloķēta Padomē; |
52. |
uzskata, ka Starptautiskajai Civilās aviācijas organizācijai (ICAO) ir svarīga nozīme, izstrādājot pasaules aviācijas nozares tiesisko regulējumu, piemēram, attiecībā uz aviosabiedrību īpašumtiesību un kontroles liberalizāciju, un nodrošinot globālo sadarbspēju gaisa satiksmes pārvaldībā; mudina ICAO turpināt globālu, uz tirgu pamatotu pasākumu izstrādi nolūkā mazināt lidostu trokšņu līmeni un ierobežot attiecīgās siltumnīcefekta gāzu emisijas; uzskata, ka ir ārkārtīgi svarīgi pēc iespējas drīzāk Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā panākt vienošanos par globālu pieeju; |
53. |
aicina piešķirt Komisijai sarunu pilnvaras nolūkā precizēt un stiprināt Savienības pārstāvību ICAO, |
o
o o
54. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 380 E, 11.12.2012., 5. lpp.
(2) OV C 70 E, 8.3.2012., 98. lpp
(3) OV C 236 E, 12.8.2011., 121. lpp
(4) OV C 74 E, 20.3.2008., 506. lpp.
(5) OV C 287 E, 24.11.2006., 84. lpp.
(6) OV L 162, 30.4.2004., 1. lpp.
(7) OV C 81 E, 15.3.2011., 164. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/7 |
P7_TA(2013)0291
Dalībvalstu eksporta kredīta aģentūras
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija rezolūcija par Komisijas pirmo ikgadējo ziņojumu Eiropas Parlamentam par dalībvalstu eksporta kredīta aģentūru veiktajām darbībām (2012/2320(INI))
(2016/C 075/02)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1233/2011 par dažu pamatnostādņu piemērošanu oficiāli atbalstītu eksporta kredītu jomā un ar ko atceļ Padomes Lēmumus 2001/76/EK un 2001/77/EK (1), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 14. marta Komisijas Deleģētajao regulu, ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 1233/2011 par dažu pamatnostādņu piemērošanu oficiāli atbalstītu eksporta kredītu jomā (C(2013)1378), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 11. decembra rezolūciju par ES MVU tirdzniecības un ieguldījumu finansēšanu – vieglāk pieejami kredīti internacionalizācijas atbalstam (2), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 27. septembra rezolūciju par jaunu Eiropas tirdzniecības politiku atbilstīgi stratēģijai “Eiropa 2020” (3), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 6. aprīļa rezolūciju par turpmāko Eiropas starptautisko ieguldījumu politiku (4), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 25. novembra rezolūciju par starptautiskās tirdzniecības politiku klimata pārmaiņu diktēto prasību kontekstā (5), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 25. novembra rezolūciju par cilvēktiesībām un sociāliem un vides standartiem starptautiskajos tirdzniecības nolīgumos (6), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 25. novembra rezolūciju par uzņēmumu sociālo atbildību starptautiskos tirdzniecības nolīgumos (7), |
— |
ņemot vērā ES Pamattiesību hartu (2010/C 83/02), |
— |
ņemot vērā Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2011. gada 12. decembra paziņojumu (COM(2011)0886), |
— |
ņemot vērā Eiropas Komisijas 2010. gada 19. oktobra paziņojumu “Stratēģija Pamattiesību hartas efektīvai īstenošanai Eiropas Savienībā” (COM(2010)0573), |
— |
ņemot vērā Eiropadomes 2012. gada 26. jūnija paziņojumu “ES stratēģija un rīcības plāns attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātiju” (11855/2012), |
— |
ņemot vērā Parlamenta politikas departamenta informatīvo paziņojumu “Cilvēktiesību standarti ES ārpolitikā” (EXPO/B/DROI/2011/15), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 16. jūnija ANO Uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipus (HR/PUB/11/04, 2011. gads, Apvienoto Nāciju Organizācija), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 16. aprīļa priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK attiecībā uz noteiktu lielu uzņēmumu un koncernu nefinansiālās un daudzveidības informācijas atklāšanu (COM(2013)0207), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu; |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ziņojumu (A7-0193/2013), |
A. |
tā kā dalībvalstu eksporta kredītu programmas ir svarīgs instruments Eiropas uzņēmumu tirdzniecības un uzņēmējdarbības iespēju uzlabošanai; |
B. |
tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1233/2011 par dažu pamatnostādņu piemērošanu oficiāli atbalstītu eksporta kredītu jomā dalībvalstīm ir noteikta prasība sniegt Komisijai ikgadēju ziņojumu un vienlaicīgi paredzētas deleģēšanas pilnvaras Komisijai, tādējādi panākot attiecīgajos ESAO noteikumos veikto izmaiņu pēc iespējas drīzāku transponēšanu ES tiesību aktos; |
C. |
tā kā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. pantu “kopējo tirdzniecības politiku īsteno, ievērojot Savienības ārējās darbības principus un mērķus”; |
D. |
tā kā Līguma par Eiropas Savienību (LES), kas ir saistošs dalībvalstu savstarpējs nolīgums, 3. un 21. pantā ir izklāstīti principi attiecībā uz to, kā Savienība organizē attiecības ar pārējo pasauli, kā arī pamatprincipi attiecībā uz Savienības darbību starptautiskā mērogā; |
E. |
tā kā Komisijas un augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2011. gada decembra paziņojumā ir apstiprināts, ka “Eiropas uzņēmumi ir jāmudina uzņemties atbilstīgas un pienācīgas pārbaudes, lai nodrošinātu, ka to darbībās ņem vērā cilvēktiesības neatkarīgi no to izpildes vietas”; |
F. |
tā kā Eiropadomes “ES stratēģijā un rīcības plānā attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātiju” ir apstiprināts, ka “ES sekmēs cilvēktiesības visās tās ārējās darbības jomās bez izņēmumiem”; |
G. |
tā kā ES iestādēm un ES dalībvalstīm, izņemot dalībvalstis, kurām ir atteikšanās tiesības, īstenojot ES tiesību aktus, kā tiesiski saistošs dokuments ir jāievēro ES Pamattiesību harta un tā kā Komisijas Stratēģijā Pamattiesību hartas efektīvai īstenošanai Eiropas Savienībā ir skaidri norādīts, ka Pamattiesību harta attiecas uz ES ārējo darbību; |
H. |
tā kā Savienība un tās dalībvalstis atzinīgi novērtēja ANO Uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipus, kuru 4. princips par valsts un uzņēmējdarbības sektora attiecībām skaidri atsaucas uz eksporta kredīta aģentūrām; |
I. |
tā kā eksporta kredīta atbalstu bieži piešķir lieliem projektiem, kuru īstenotāji saskaras ar grūtībām komerckredītu ieguvē augsto komerciālo, politisko, ekonomisko vai ar vidi saistīto risku dēļ, kas eksporta kredīta aģentūrām (EKA) ir attiecīgi jāizvērtē un jāaprēķina; |
J. |
tā kā Komisija 2013. gada 14. martā ierosināja deleģēto regulu, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1233/2011 II pielikumu, |
1. |
atzinīgi vērtē Komisijas centienus izstrādāt satvaru attiecībā uz dalībvalstu ikgadējo ziņojumu sniegšanu par to eksporta kredītu jomas darbībām atbilstīgi Regulai (ES) Nr. 1233/2011, lai uzlabotu pārredzamību ES līmenī; uzsver, ka šādas ziņojumu sniegšanas galvenais mērķis ir pārraudzīt, vai dalībvalstu eksporta kredīta aģentūras ievēro eksporta kredītiem piemērojamos starptautiskos režīmus un ES Līguma prasības; |
2. |
apstiprina, ka 2012. gada 14. decembrī neoficiāli tika saņemts pirmais Komisijas ikgadējais ziņojums par dalībvalstu eksporta kredītu jomas darbībām, kurā novērtētas atbildes, ko sniegušas 20 no 27 dalībvalstīm, kuras īsteno aktīvas eksporta kredītu programmas, un tika saņemti arī šo dalībvalstu ziņojumi pielikuma veidā; kopš minētā laikposma Komisija ir apstiprinājusi šo dokumentu publiskošanu, lai īstenotu pamatregulas mērķi uzlabot pārredzamību; |
3. |
atzinīgi vērtē to, ka Komisijas ziņojumā ir skaidri norādīts 2011. gadā dalībvalstu īstenoto eksporta kredīta jomas darbību mērogs un nozīmīgums – to kopējais apmērs pārsniedza EUR 250 miljardus, ieskaitot 260 darījumus, attiecībā uz kuriem ir norādīts, ka tiem ir liela ietekme uz vidi, un tās Eiropas uzņēmumiem rada ievērojamas tirdzniecības un uzņēmējdarbības iespējas; |
4. |
atzīst, ka ES dalībvalstis savos ikgadējos darbības ziņojumos ir sniegušas Komisijai finansiālo un operatīvo informāciju par eksporta kredītiem, kā prasīts Regulas (ES) Nr. 1233/2011 I pielikuma 1. punktā; |
5. |
saistībā ar dalībvalstu īstenoto eksporta kredītu jomas darbību mērogu uzsver Regulas (ES) Nr. 1233/2011 4. apsvēruma nozīmīgumu, kurā noteikts nodrošināt atbilstību Savienības ārējās darbības vispārējiem noteikumiem, piemēram, par demokrātijas konsolidāciju, cilvēktiesību ievērošanu, attīstības politikas saskaņotību un par cīņu pret klimata pārmaiņām; saistībā ar to atgādina par Regulas I pielikumā paredzēto konkrēto ziņošanas prasību nozīmīgumu, lai nodrošinātu Komisijai un Parlamentam iespēju izvērtēt šo atbilstību; |
6. |
uzsver, ka dalībvalstu ikgadējie ziņojumi un Komisijas veiktais to novērtējums vēl nenodrošina Parlamentam iespēju izvērtēt dalībvalstu īstenoto eksporta kredīta jomas darbību atbilstību Savienības ārpolitiskajiem mērķiem, kā noteikts LES 3. un 21. pantā, kā arī pieeju ar vidi saistītajiem riskiem EKA prēmiju aprēķināšanā; |
7. |
ņem vērā pašreizējā Komisijas ikgadējā ziņojumā pausto nostādni, saskaņā ar kuru “dalībvalstīm ir nepārprotama vispārēja gatavība savām eksporta kredīta programmām piemērot tādas politikas programmas, kas atbilst vispārējam 3. un 21. panta formulējumam”; atzinīgi vērtē dažu dalībvalstu, tostarp Vācijas, Itālijas, Beļģijas un Nīderlandes, centienus nodrošināt saturīgāku ziņojumu par atbilstību dažiem Savienības ārējās darbības mērķiem; |
8. |
atzīst, ka Komisijai ir jābūt iespējām izvērtēt, vai dalībvalstu eksporta kredīta jomas darbības atbilst Savienības ārējās darbības mērķiem, un tādēļ iesaka veikt atbilstības pārbaudi par to, vai oficiāli atbalstītās eksporta kredīta aģentūras (EKA) īsteno efektīvu politiku, kas nodrošinātu, ka to darbības atbilst Savienības ārpolitikas mērķiem; |
EKA atbilstības Savienības ārējās darbības mērķiem salīdzinošs novērtējums
9. |
piekrīt ikgadējā ziņojumā paustajam Komisijas novērojumam, ka “ir grūti noteikt precīzu kritēriju, lai novērtētu atbilstību ES tiesiskajam regulējumam”; atkārtoti norāda, ka eksporta kredīta jomas darījumiem piemērotā politika joprojām ir jāizvērtē, kā galveno kritēriju ņemot vērā 21. panta noteikumus; |
10. |
uzsver, ka Savienība būs uzticams un ietekmīgs pasaules mēroga spēks tikai tad, ja dalībvalstis un Eiropas iestādes īstenos saskanīgu ārpolitiku; |
11. |
iesaka Padomes Eksporta kredītu darba grupai un Komisijai sadarboties ar Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD), lai pirms nākamā ikgadējā ziņojuma iesniegšanas termiņa izstrādātu metodiku saturīgai ziņošanai par atbilstību 21. pantam un par noteiktu ESAO vadlīniju piemērošanu Eiropas Savienībā oficiāli atbalstītu eksporta kredītu jomā; prasa šajā procesā iekļaut sabiedrisko apspriešanu; |
12. |
uzskata, ka ir ļoti svarīgi aicināt dalībvalstis pārraudzīt un ziņot par uzticamības pārbaudes procedūru esamību, rezultātu un efektivitāti tādu projektu pārbaudes procesa ietvaros, kuriem oficiāli piešķir eksporta kredītu atbalstu, saistībā ar to iespējamo ietekmi cilvēktiesību jomā; |
13. |
apzinās, ka EKA pamatojas uz projektu partneru sniegto informāciju; pauž pārliecību – ja EKA kā prasību attiecībā uz partneriem, lai tie varētu pretendēt uz projekta finansējuma saņemšanu, pieprasītu piemērot strukturētu pieeju uzticamības pārbaudēm, projekta partneri labprāt to veiktu saviem spēkiem, tādējādi mazinot EKA papildu administratīvās izmaksas; |
14. |
uzskata, ka progress, kas ir panākts saistībā ar EKA ziņošanu par cilvēktiesību ievērošanu, varētu nodrošināt labāku ziņošanu par citiem 21. pantā paredzētajiem Eiropas ārējās darbības mērķiem, piemēram, nabadzības izskaušanu, kā arī par pieeju, ko piemēro ar vidi saistītajiem riskiem; |
Ziņošana par pieeju, ko piemēro ar vidi saistītajiem riskiem, aprēķinot EKA prēmijas
15. |
ierosina dalībvalstu EKA arī turpmāk ziņot par to veikto ar vidi saistīto risku novērtējumu un uzskata, ka šāda visu EKA, kas darbojas ESAO valstīs, un pārējo EKA ziņošana ir būtiska, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus; |
Ziņošana par iespējamajām saistībām
16. |
norāda, ka dalībvalstu EKA pašlaik ziņo par iespējamo saistību piemērošanu dažādos veidos; aicina Komisiju noteikt vienotu definīciju, kas atspoguļo Parlamenta vēlmi saņemt informāciju par ārpusbilances darījumu veikšanu; |
Komisijas sagatavotas norādes un novērtējums
17. |
aicina Komisiju sniegt dalībvalstīm norādes nākamajam ziņošanas periodam, cita starpā par to, kā ziņot par uzticamības pārbaužu esamību un efektivitāti saistībā ar dalībvalstu cilvēktiesību politikas programmām, kā arī par to, kā ziņot par pieeju, ko piemēro ar vidi saistītajiem riskiem; |
18. |
vēlas, lai nākamajā Komisijas ikgadējā ziņojumā būtu norādīts, vai tā ir spējusi novērtēt dalībvalstu atbilstību Savienības mērķiem un saistībām, un noliedzošas atbildes gadījumā būtu sniegti ieteikumi par to, kā uzlabot ziņošanu, lai šo uzdevumu izpildītu; |
Komisijas ziņojums par informatīvām darbībām valstīs, kas nav ESAO dalībvalstis
19. |
atzinīgi vērtē Komisijas un ASV 2012. gadā kopīgi veikto darbu, lai iesaistītu Ķīnu, Brazīliju, Krieviju un citas lielākās jaunietekmes valstis lielāko eksporta finanšu nodrošinātāju starptautiskas darba grupas (SDG) izveidē; |
20. |
ierosina SDG izveides procesā apsvērt nozaru pieejas piemērotību, lai veidotu pamatu horizontāliem noteikumiem otrajā posmā, kas nodrošinās, ka visas ESAO dalībvalstis un valstis, kuras nav ESAO dalībvalstis, kopā pieņems efektīvus un augstus standartus un jaunus starptautiskus noteikumus par EKA, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus; |
o
o o
21. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Eiropadomes priekšsēdētājam, Padomei, Komisijai, kā arī dalībvalstu valdībām un parlamentiem un ESAO sekretariātam. |
(1) OV L 326, 8.12.2011., 45. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0469.
(3) OV C 56 E, 26.2.2013., 87. lpp.
(4) OV C 296 E, 2.10.2012., 34. lpp.
(5) OV C 99 E, 3.4.2012., 94. lpp.
(6) OV C 99 E, 3.4.2012., 31. lpp.
(7) OV C 99 E, 3.4.2012., 101. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/11 |
P7_TA(2013)0293
Eiropas nodibinājuma statūti
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija rezolūcija par priekšlikumu Padomes regulai par Eiropas nodibinājuma (FE) statūtiem (COM(2012)0035 – – 2012/0022(APP))
(2016/C 075/03)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā priekšlikumu Padomes regulai (COM(2012)0035), |
— |
ņemot vērā Eiropas Komisijas ietekmes novērtējumu, kas ir pavaddokuments priekšlikumam Padomes regulai par Eiropas nodibinājuma (FE) statūtiem, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2011. gada 10. marta deklarāciju par Eiropas statūtu izveidi savstarpējām sabiedrībām, asociācijām un fondiem (1), |
— |
ņemot vērā Maksa Planka Salīdzinošo un starptautisko privāttiesību institūta un Heidelbergas universitātes veikto priekšizpēti par Eiropas nodibinājuma statūtu ieviešanu (2008), |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumus lietās C-386/04 Centro di Musicologia Walter Stauffer/Finanzamt München für Körperschaften (2), C-318/07, Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid (3) un C-25/10 Missionswerk Werner Heukelbach eV/Beļģijas valsts (4), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (Eiropas pilsonība) (5), |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 18. septembra atzinumu (6), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2012. gada 29. novembra atzinumu (7), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Juridisko jautājumu komitejas starpposma ziņojumu, kā arī Kultūras un izglītības komitejas atzinumu (A7-0223/2013), |
A. |
tā kā Savienībā ir aptuveni 110 000 sabiedriskā labuma nodibinājumu, kuru kopējos aktīvus lēš aptuveni EUR 350 miljardu un kopējos izdevumus – aptuveni EUR 83 miljardu apjomā, un kuri nodrošina darbu aptuveni 750 000 līdz 1 miljonam Eiropas iedzīvotāju; |
B. |
tā kā daļa no nodibinājuma darbiniekiem ir brīvprātīgā darba veicēji, kuri par savu nostrādāto laiku nesaņem atlīdzību; |
C. |
tā kā Savienībā pastāvošie nodibinājumi un to darbība sabiedrības labā ir izšķiroši svarīga tādās jomās kā izglītība, apmācība, pētniecība, sociālā un veselības joma, vēsturiskās atmiņas saglabāšana un tautu samierināšana, vides aizsardzība, jaunatnes un sporta lietas, kā arī māksla un kultūra, un tā kā daudzu nodibinājumu īstenoto projektu ietekme sniedzas krietni pāri valstu robežām; |
D. |
tā kā Savienībā attiecībā uz nodibinājumiem ir spēkā vairāk nekā 50 dažādi normatīvie akti civiltiesību un nodokļu regulējuma jomā un pastāv dažādas sarežģītas administratīvās procedūras, un lēš, ka tādēļ ik gadu rodas līdz pat EUR 100 miljoniem lielas izmaksas par konsultēšanu, un šos līdzekļus nevar izmantot sabiedriskā labuma mērķiem; |
E. |
tā ka juridiskie, ar nodokļiem saistītie un administratīvie šķēršļi, kuru dēļ ir jāīsteno dārgas un laikietilpīgas procedūras, kā arī piemērotu juridisko instrumentu trūkums noved pie tā, ka nodibinājumi atsakās no darbības vai atzīst to par sarežģītu, vai arī izvērš to kādā citā dalībvalstī; |
F. |
tā kā laikā, kad valstīm pietrūkst līdzekļu, jo īpaši kultūras un mākslas pasākumiem, izglītībai un sportam, nodibinājumu finansiālais un sociālais ieguldījums ir ļoti svarīgs, kaut arī nodibinājumi vienīgi papildina valsts rīcību sabiedrības labā, nevis aizstāj to; |
G. |
tā kā attiecībā uz nodokļiem nav paredzēta regulējuma saskaņošana, bet gan tāda nediskriminācijas principa piemērošana, saskaņā ar kuru Eiropas nodibinājumiem un to ziedotājiem automātiski piemēro tādus pašus nodokļu noteikumus un atvieglojumus, kādi ir noteikti iekšzemes struktūrām ar sabiedriskā labuma mērķi; |
H. |
tā kā vienotu Eiropas nodibinājuma statūtu ieviešana ievērojami atvieglotu resursu, zināšanu un ziedojumu sakopošanu un nodošanu, kā arī darbību īstenošanu visā Eiropas Savienībā, |
I. |
tā kā Eiropas Parlaments atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu kā būtisku soli, lai nodibinājumiem atvieglotu sabiedriskā labuma mērķu atbalstīšanu ES; |
J. |
tā kā ierosinātie statūti ir neobligāta Eiropas juridiskā forma, kas būs pieejama nodibinājumiem un finansētājiem, kuri darbojas vairāk nekā vienā dalībvalstī, bet tā neaizstās un nesaskaņos jau esošos tiesību aktus nodibinājumu jomā; |
K. |
tā kā ekonomisko grūtību laikā ir īpaši būtiski, lai nodibinājumiem būtu atbilstoši instrumenti, ar kuru palīdzību sasniegt sabiedriskā labuma mērķus Eiropas līmenī un apvienot resursus, vienlaikus mazinot izmaksas un juridisko nenoteiktību; |
L. |
tā kā ir īpaši svarīgi, lai Eiropas nodibinājumu (FE) darbība būtu ilgtspējīga un ilglaicīga, kā arī lai tie aktīvi darbotos vismaz divās dalībvalstīs, jo pretējā gadījumā to īpašais statuss nebūtu attaisnots; |
M. |
tā kā dažus Komisijas priekšlikumā lietotos terminus un definīcijas jāprecizē; |
N. |
tā kā Komisijas priekšlikumam ir vajadzīgi daži papildinājumi un pielāgojumi, lai nodrošinātu FE uzticamību un ticamību, piemēram, attiecībā uz atbilstību tiesiskām un ētikas normām, sabiedriskā labuma mērķa ekskluzivitāti, pārrobežu elementu, minimālajiem aktīviem, kā arī principu par vajadzību tos uzturēt visu FE darbības laiku, savlaicīgas izmaksāšanas likumu, minimālo darbības ilgumu un atlīdzību valdes vai FE struktūru locekļiem; |
O. |
tā kā kreditoru un darbinieku aizsardzībai ir izšķiroša nozīme, un tā jānodrošina visā FE darbības laikā; |
P. |
tā kā, lai norādītu, ka attiecībā uz darbinieku pārstāvību piemēro attiecīgajā direktīvā minētos procedurālos noteikumus, jānostiprina atsauce uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvu 2009/38/EK par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās (pārstrādāto versiju) (8); tā kā par pārkāpumiem būtu jāpiemēro lielākas sankcijas, piemēram, padarot FE reģistrēšanu par priekšnoteikumu, lai izpildītu prasības, kas noteiktas Direktīvā 2009/38/EK un atbilstoši 11. panta 2. punktam Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulā (EK) Nr. 1435/2003 par Eiropas Kooperatīvās sabiedrības (SCE) statūtiem (9); tā kā noteikumi ir vajadzīgi arī attiecībā uz darbinieku iesaistīšanu FE struktūrās saskaņā ar Padomes 2001. gada 8. oktobra Direktīvu 2001/86/EK, ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā (10), lai FE statusu nevarētu ļaunprātīgi izmantot ar mērķi atņemt darbiniekiem viņu iesaistīšanās tiesības vai nepiešķirt tās; |
Q. |
tā kā ir vajadzīgi noteikumi par brīvprātīgo darbinieku pārstāvību FE, ņemot vērā, ka šajā nozarē aktīvi darbojas 2,5 miljoni brīvprātīgo; |
R. |
tā kā brīvprātīgo pieaugošā pārstāvība un viņu vērtīgais ieguldījums nodibinājumu darbā palīdz to vispārējo interešu mērķu sasniegšanai, uz kuriem šie nodibinājumi tiecas; tā kā jo īpaši arvien vairāk un vairāk jauniešu kļūst par brīvprātīgajiem, lai iegūtu pirmo darba pieredzi, nodibinājumiem varētu būt lietderīgi izskatīt veidus un instrumentus, kas ļautu viņiem piekļūt efektīvākam darbam nepieciešamai informācijai, piemēram, izmantojot Eiropas Uzņēmumu padomi; |
S. |
tā kā jāprecizē, ka FE juridiskajai adresei un centrālajai pārvaldei jāatrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī, lai novērstu juridiskās adreses un centrālās pārvaldes vai galvenās darbības veikšanas vietas nošķiršanu, kā arī, lai vienkāršotu pārraudzību, pieņemot, ka FE pārraudzīs tās dalībvalsts pārraudzības iestāde, kurā ir FE juridiskā adrese; |
T. |
tā kā FE mērķis nedrīkst būt Eiropas politisko partiju finansēšana; |
U. |
tā kā attiecībā uz aplikšanu ar nodokļiem par pamatu jāizmanto Eiropas Savienības Tiesas izstrādātais nediskriminācijas princips; tā kā nozares pārstāvji ir atzinuši, ka ierosinātā pieeja, kas paredz automātisku vienādas attieksmes nodokļu jomā piemērošanu, vairotu FE statūtu pievilcību, ievērojami mazinot fiskālo un administratīvo slogu un padarot to par vairāk nekā tikai civiltiesību dokumentu; tā kā šī pieeja Padomē tomēr tiek uzskatīta par ļoti strīdīgu, jo dalībvalstis nevēlas pieļaut iejaukšanos to iekšējos nodokļu tiesību aktos; tā kā minēto iemeslu dēļ šķiet piemēroti nenoraidīt iespējamus alternatīvus risinājumus; |
V. |
tā kā ir svarīgi, lai pārrunas par šo svarīgo tiesību aktu virzītos uz priekšu ātri, tādējādi nodibinājumu nozarei nodrošinot jauno dokumentu, kas acīmredzami tiek gaidīts ar nepacietību, |
1. |
mudina dalībvalstis izmantot pastāvošo situāciju, lai panāktu ātru un visaptverošu statūtu ieviešanu, sniedzot pilnīgas pārredzamības garantijas, un tādējādi novēršot šķēršļus nodibinājumu pārrobežu darbībām un veicinot jaunu nodibinājumu rašanos, lai apmierinātu Eiropas Savienībā dzīvojošo cilvēku vajadzības, darbotos sabiedrības labā vai veicinātu sabiedrības interešu ievērošanu; uzsver, ka statūtu spēkā stāšanās sekmētu patiesas ES pilsonības īstenošanu un būtu uzskatāma par soli Eiropas organizācijas statūtu pieņemšanas virzienā; |
2. |
uzsver, ka FE būtu jāveicina patiesas Eiropas kultūras un identitātes attīstība; |
3. |
norāda – lai gan FE būtu jauna juridiska forma, priekšlikums paredzētu to īstenot ar dalībvalstīs jau pastāvošām struktūrām; |
4. |
atzinīgi vērtē to, ka statūtos ir paredzēti obligāti standarti attiecībā uz pārredzamību, atbildību, uzraudzību un līdzekļu izmantošanu, kas iedzīvotājiem un ziedotājiem var kalpot par nodibinājumu kvalitātes rādītāju un tādejādi sekmēt uzticēšanos FE, kā arī stimulēt šo nodibinājumu ES mēroga darbību izvēršanu visu iedzīvotāju labā; |
5. |
īpaši norāda uz nodibinājumu iespējām piedāvāt darbvietas jauniem cilvēkiem, ņemot vērā, ka jaunatnes bezdarbs ir sasniedzis satraucošus apmērus; |
6. |
prasa regulā noteikt, ka dalībvalsts, kura kontrolē nodibinājuma finanses, nodrošina arī to, ka praksē nodibinājumu pārvalda stingrā saskaņā ar tā statūtiem; |
7. |
konstatē, ka joprojām nav paredzēta izveidoto Eiropas nodibinājuma apvienošanas iespēja; |
8. |
atzīmē – lai stiprinātu uzticību FE, galvenajiem kritērijiem jābūt nodibinājumu noturībai, nopietnībai un dzīvotspējai, kā arī to uzraudzības efektivitātei, un, ņemot to vērā, aicina Padomi ņemt vērā šādus ieteikumus un grozījumus:
Grozījums Nr. 1 Regulas priekšlikums 15.a apsvērums (jauns)
Grozījums Nr. 2 Regulas priekšlikums 18. apsvērums
Grozījums Nr. 3 Regulas priekšlikums 2. pants – 1. punkts
Grozījums Nr. 4 Regulas priekšlikums 2. pants – 2. punkts
Grozījums Nr. 5 Regulas priekšlikums 2. pants – 5. punkts
Grozījums Nr. 6 Regulas priekšlikums 4. pants – 2. punkts – ba apakšpunkts (jauns)
Grozījums Nr. 9 Regulas priekšlikums 5. pants – 2. punkts – 2. daļa – ievaddaļa
Grozījums Nr. 7 Regulas priekšlikums 5. pants – 2. punkts – 2. daļa – sa apakšpunkts (jauns)
Grozījums Nr. 8 Regulas priekšlikums 5. pants – 2. punkts – 2. daļa – sb apakšpunkts (jauns)
Grozījums Nr. 10 Regulas priekšlikums 5. pants – 2.a punkts (jauns)
Grozījums Nr. 11 Regulas priekšlikums 6. pants
Grozījums Nr. 12 Regulas priekšlikums 7. pants – 2. punkts
Grozījums Nr. 13 Regulas priekšlikums 7. pants – 2. punkts – 1.a daļa (jauna)
Grozījums Nr. 14 Regulas priekšlikums 12. pants – 2. punkts
Grozījums Nr. 15 Regulas priekšlikums 15. pants – 2. punkts – da apakšpunkts (jauns)
Grozījums Nr. 16 Regulas priekšlikums 15. pants – 3. punkts
Grozījums Nr. 17 Regulas priekšlikums 17. pants – 1. punkts
Grozījums Nr. 18 Regulas priekšlikums 18. pants – 3. punkts
Grozījums Nr. 19 Regulas priekšlikums 20. pants – 1. punkts
Grozījums Nr. 20 Regulas priekšlikums 23. pants – 1. punkts – 1. daļa – g apakšpunkts
Grozījums Nr. 21 Regulas priekšlikums 23. pants – 2.a punkts (jauns)
Grozījums Nr. 22 Regulas priekšlikums 32. pants – 1. punkts
Grozījums Nr. 23 Regulas priekšlikums 32. pants – 3. punkts
Grozījums Nr. 24 Regulas priekšlikums 34. pants – 2. punkts – 1. daļa
Grozījums Nr. 25 Regulas priekšlikums 34. pants – 4. punkts
Grozījums Nr. 26 Regulas priekšlikums 34. pants – 5. punkts
Grozījums Nr. 27 Regulas priekšlikums 35. pants
Grozījums Nr. 28 Regulas priekšlikums 37. pants – 2. punkts – ea apakšpunkts (jauns)
Grozījums Nr. 29 Regulas priekšlikums 37. pants – 5. punkts – 2. daļa
Grozījums Nr. 30 Regulas priekšlikums 38. pants – 2. punkts – 1. un 2. daļa
Grozījums Nr. 31 Regulas priekšlikums 38. pants – 2. punkts – 3. daļa
Grozījums Nr. 32 Regulas priekšlikums 38. pants – 3. punkts
Grozījums Nr. 33 Regulas priekšlikums 44. pants – 2. punkts
Grozījums Nr. 34 Regulas priekšlikums 45. pants
|
9. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 199 E, 7.7.2012., 187. lpp.
(2) Krājums, 2006. g., I-8203. lpp.
(3) Krājums, 2009. g., I-359. lpp.
(4) Krājums, 2011. g., I-497. lpp.
(5) OV L 158, 30.4.2004., 77. lpp.
(6) OV C 351,15.11.2012., 57. lpp.
(7) OV C 17, 19.1.2013., 81. lpp.
(8) OV L 122, 16.5.2009., 28. lpp.
(9) OV L 207, 18.8.2003., 1. lpp.
(10) OV L 294, 10.11.2001., 22. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/24 |
P7_TA(2013)0300
Jūras nozaru izaugsme – ilgtspējīgas izaugsmes veicināšana ES jūrniecības, jūras transporta un tūrisma nozarē
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija rezolūcija par jūras nozaru izaugsmi – ilgtspējīgas izaugsmes veicināšanu ES jūrniecības, jūras transporta un tūrisma nozarē (2012/2297(INI))
(2016/C 075/04)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 13. septembra paziņojumu “Jūras nozaru izaugsme un izaugsmes noturību veicinošās iespējas” (COM(2012)0494), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 11. septembra ziņojumu “ES integrētās jūrlietu politikas progress” (COM(2012)0491) un tam pievienoto Komisijas dienestu darba dokumentu (SWD(2012)0255), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 8. oktobra Limasolas deklarāciju par Jūras un jūrlietu programmu izaugsmei un nodarbinātībai, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS), kas stājās spēkā 1994. gada 16. novembrī, |
— |
ņemot vērā priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas un integrētās piekrastes pārvaldības satvaru (COM(2013)0133), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 31. oktobra Komisijas dienestu darba dokumentu “Pārskats par ES politiku, tiesību aktiem un iniciatīvām centienos samazināt atkritumu izgāšanu jūrā” (SWD(2012)0365), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 29. augusta zaļo grāmatu “Zināšanas par jūru 2020 – no jūras dibena kartēšanas līdz prognozēm par turpmākajām norisēm okeānā” (COM(2012)0473), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 28. marta balto grāmatu “Ceļvedis uz Eiropas vienoto transporta telpu – virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu” (COM(2011)0144), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 30. jūnija paziņojumu “Eiropa, tūristu apmeklētākā vieta pasaulē – jaunas Eiropas tūrisma nozares politiskās pamatnostādnes” (COM(2010)0352), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 21. janvāra paziņojumu “Paziņojums un rīcības plāns ar mērķi izveidot Eiropas jūras transporta telpu bez šķēršļiem” (COM(2009)0010), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 10. oktobra paziņojumu “Integrēta Eiropas Savienības jūrniecības politika” (COM(2007)0575), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2006. gada 7. jūnija zaļo grāmatu “Ceļā uz turpmāko ES jūrniecības politiku: Eiropas redzējums okeāniem un jūrām” (COM(2006)0275), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 27. septembra rezolūciju par Eiropu, tūristu apmeklētāko vietu pasaulē – jaunām Eiropas tūrisma nozares politiskajām pamatnostādnēm (1), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 21. oktobra rezolūciju par integrēto jūrniecības politiku (IJP) – sasniegtā progresa novērtēšanu un jauniem uzdevumiem (2), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 5. maija rezolūciju par stratēģiskiem mērķiem un rekomendācijām ES jūras transporta politikai 2018. gada perspektīvā (3), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 16. decembra rezolūciju par tūrisma ietekmes reģionālās attīstības aspektiem piekrastes reģionos (4), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 20. maija rezolūciju par integrētu Eiropas Savienības jūrlietu politiku (5), |
— |
ņemot vērā 2007. gada 12. jūlija rezolūciju “Ceļā uz turpmāko Eiropas Savienības jūrniecības politiku: Eiropas redzējums okeāniem un jūrām” (6), |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2013. gada 20. marta atzinumu par Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Jūras nozaru izaugsme un izaugsmes noturību veicinošās iespējas”, |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2013. gada 31. janvāra atzinumu par paziņojumu “Jūras nozaru izaugsme un izaugsmes noturību veicinošās iespējas”, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas ziņojumu un Reģionālās attīstības komitejas un Zivsaimniecības komitejas atzinumus (A7-0209/2013), |
A. |
tā kā vairāk nekā 70 % no zemeslodes virsmas sedz okeāni un jūras, kam var būt izšķirīga nozīme to ilgtermiņa problēmu risināšanā, ar kurām saskaras ES, piemēram, klimata pārmaiņas un konkurētspēja pasaulē; |
B. |
tā kā Eiropas Savienībā ir sešas lielas piekrastes zonas (Atlantijas okeāna, Ziemeļjūras, Baltijas jūras, Melnās jūras un Vidusjūras reģioni, kā arī tālākie reģioni), kam ir atšķirīgi teritoriālie resursi un tajās veikto darbību veidi; |
C. |
tā kā aptuveni puse Eiropas iedzīvotāju dzīvo gar 89 000 kilometrus garo Eiropas piekrasti un tādēļ ir svarīgi, lai reģionālās un vietējās iestādes ņemtu vērā šo demogrāfisko spiedienu valsts politikas īstenošanā; |
D. |
tā kā tiek prognozēts, ka tehnikas progress un jaunu ilgtspējīgas izaugsmes avotu meklējumi līdz 2020. gadam palielinās jūras nozaru ekonomikas apjomu līdz EUR 590 miljardiem, kopā nodrošinot 7 miljonus darbvietu; |
E. |
tā kā prognozētais cilvēka darbības pieaugums notiks trauslā jūras vidē, kurā tikai 10 % jūras dzīvotņu un 2 % jūras sugu ir veselīgas, kas norāda uz to, ka jūrā veiktajām saimnieciskajām darbībām nevajadzētu apdraudēt jūras vides ilgtspēju; |
F. |
tā kā ieguldījumi dabas un cilvēka kapitālā ir svarīgi, lai risinātu sarežģītus jautājumus, ar ko patlaban jāsaskaras, jo īpaši saistībā ar cilvēka darbības ekonomiskās un sociālās ilgtspējas un videi nekaitīgu apstākļu nodrošināšanu un pielāgošanos klimata pārmaiņām, lai cīnītos pret krasta eroziju un jūru paskābināšanos, kā arī saglabātu bioloģisko daudzveidību, ņemot vērā, ka veselīgas un produktīvas ekosistēmas ir būtiski nepieciešamas ilgstpējīgas un konkurētspējīgas jūras nozaru ekonomikas attīstībai; |
G. |
tā kā jūras nozaru izaugsmes prioritāro jomu ietekmes uz vidi apjoms un darbības joma ir ļoti neskaidri un, ņemot vērā ierobežotās zināšanas par ļoti sarežģītajām jūras ekosistēmām, šī ietekme, iespējams, ir kaitīga, attiecīgo lēmumu pieņemšanā ir jāvadās pēc piesardzības principa, kas minēts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 192. panta 2. punktā; |
H. |
tā kā piekrastes un jūrniecības politikas nozare būtu jāiekļauj vispārējā plānošanas sistēmā 2014.–2020. gadam, arī lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus; |
I. |
tā kā gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes mērķi piekrastes un salu zonās ir jāpamato ar šiem apgabaliem raksturīgo sistēmisko un strukturālo trūkumu rūpīgu analīzi; |
J. |
tā kā ES salu sistēmai ar jūras transportu saistītās izmaksas ir daudz lielākas nekā citām ES piekrastes zonām; |
K. |
tā kā tūrisma sezonālais raksturs būtiski ietekmē piekrastes un salu zonu attīstību un būtu jāizstrādā ad hoc stratēģija, lai cīnītos ar šo problēmu; |
L. |
tā kā ir jāsaskaņo makroreģionālās stratēģijas un attiecīgie rīcības plāni ES jūras baseiniem; |
M. |
tā kā šis ziņojums ir Eiropas Parlamenta ceļvedis jūras nozaru izaugsmes turpināšanai, |
Vispārējais regulējums
1. |
atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par jūras nozaru izaugsmi, kas veido stratēģijas “Eiropa 2020” jūras dimensiju un skaidri norāda uz jūras ekonomikas potenciālu nodrošināt gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi un radīt nodarbinātības iespējas; |
2. |
atzinīgi vērtē Komisijas ziņojumu par ES integrētās jūrlietu politikas (IJP) progresu; atkārtoti pauž atbalstu IJP un uzsver, ka šīs politikas veicināšana joprojām ir galvenais veids, kā sekmēt jūras nozaru izaugsmi; |
3. |
atzīst, ka jūrām un okeāniem nākotnē būs aizvien lielāka nozīme pasaules ekonomikas izaugsmē; uzskata, ka jūras nozaru izaugsmes stratēģija kā daļa no integrētās jūrlietu politikas sekmēs sinerģiju un saskaņotas politikas attīstību, tādā veidā radot Eiropas pievienoto vērtību un dodot ieguldījumu darbvietu izveidē jūras nozarē; |
4. |
uzskata – lai veicinātu Savienības jūras ekonomikas nozaru konkurētspēju pasaules tirgū, valsts, vietējām, reģionālajām un Eiropas iestādēm ir jārada ilgtspējīgai izaugsmei vajadzīgie apstākļi, proti, jāizveido jūras telpiskās plānošanas sistēmas, jāmodernizē infrastruktūra, jānodrošina iegūt profesionālās prasmes un jāgarantē finansējums; uzsver, ka ir svarīga informācijas un paraugprakses apmaiņa starp dažādu līmeņu valsts iestādēm, izveidojot īpašu Eiropas mēroga platformu; |
5. |
norāda, ka mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kas darbojas jūras izaugsmes nozarēs, būs grūti nodrošināt pietiekamu finansējumu, un tādēļ atzinīgi vērtē tādas iniciatīvas kā jaunie ES noteikumi par riska kapitāla fondiem, kuri atvieglos MVU piekļuvi finansējumam; |
6. |
uzskata – laikā, kad dalībvalstis samazina publiskos ieguldījumus, ir steidzami jānodrošina, ka attīstības politikas jomas un – vēl svarīgāk – augstu izmaksu projekti, piemēram, transporta, enerģētikas un telekomunikāciju infrastruktūras projekti, saņem pietiekamu finansējumu 2014.–2020. gada plānošanas periodā un pēc tā; aicina dalībvalstis novirzīt pieejamos finanšu instrumentus un Eiropas finansējumu jūras ekonomikas projektiem; |
7. |
uzsver, ka ir svarīgi ņemt vērā – jo īpaši 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmā – to dalībvalstu īpašās vajadzības, kurām tika piešķirti līdzekļi, lai tās izglābtu no krīzes, un kurām ir sevišķi sarežģīti uzsākt augstu izmaksu projektus, kā arī tālāko un salu reģionu īpašās vajadzības, jo šie reģioni saskaras ar strukturāliem ierobežojumiem to attāluma un dabisko īpatnību dēļ; |
8. |
norāda uz ekonomikas krīzes apstākļiem un sociālajām problēmām, kas skar daudzas teritorijas, jo īpaši salas, galvenokārt Vidusjūras reģionā un jo īpaši tās, kas atrodas ļoti tālu no kontinenta; uzsver, ka salu perifēriskums attiecībā uz vienoto tirgu izraisa to ekonomisko un rūpniecisko stagnāciju un iedzīvotāju skaita samazināšanos, kas Eiropas iestādēm ir jārisina ar konkrētiem pasākumiem; tādēļ mudina Komisiju apsvērt brīvu zonu izveidi kā instrumentu, kas, samazinot nodokļu slogu un piesaistot tiešus ārvalstu ieguldījumus, varētu apstādināt salu apgabalu lejupslīdi, veicinot to izaugsmi un attīstību; |
9. |
uzsver jūras baseinu stratēģiju nozīmi reģionālās attīstības un ekonomiskās, teritoriālās un sociālās kohēzijas sekmēšanā, Eiropas ekonomikas atveseļošanā, iekļaujošas jūras nozaru izaugsmes veicināšanā, darbvietu izveidē un jūras un piekrastes bioloģiskās daudzveidības aizsardzībā; aicina plaši ieviest šādas pašreizējām un turpmākām makroreģionālām stratēģijām piesaistītas stratēģijas visiem Eiropas jūras baseiniem un piešķirt pienācīgus ES un cita veida finanšu un administratīvos resursus to īstenošanai; uzskata, ka ir jāpalielina reģionu nozīme jūras baseinu stratēģiju izstrādē; šajā sakarībā atzīst teritoriālās un pārrobežu sadarbības ieguldījumu to problēmu risināšanā, ar kurām saskaras piekrastes un jūras reģioni; |
10. |
atzinīgi vērtē progresu, kas panākts ES stratēģiju īstenošanā attiecībā uz Baltijas jūras reģionu un Atlantijas okeāna reģionu, un atkārtoti prasa Komisijai izstrādāt ES stratēģiju Melnās jūras reģionam; |
11. |
aicina Savienību un dalībvalstis stingri atbalstīt reģionālu un pārrobežu jūrlietu kopu izveidi; uzsver, ka tām kā ar jūras nozaru izaugsmi saistītu saimniecisko darbību izcilības centriem ir stratēģiska nozīme; uzskata, ka šo kopu attīstīšana veicinās dalīšanos ar zināšanām un labas prakses piemēriem, radīs dažādu jūras ekonomikas nozaru sinerģiju un palīdzēs piesaistīt ieguldījumus; |
12. |
uzsver raksturīgo saikni starp ekonomikas izaugsmi un klimata pārmaiņām un uzsver, ka visām jūrlietu darbībām ir jāatbilst ES stratēģijai par pielāgošanos klimata pārmaiņām, lai veicinātu pret klimata pārmaiņām noturīgākas Eiropas izveidi; |
13. |
jo īpaši uzsver, ka ar jūras nozaru izaugsmi saistītās saimnieciskās darbības paplašināšanās nedrīkst kaitēt jūras un piekrastes ekosistēmām, kas ir ārkārtīgi jutīgas un vienas no pirmajām cieš no klimata pārmaiņu sekām; uzsver, ka jūras nozaru izaugsmei ir jāatbilst Jūras stratēģijas pamatdirektīvas (JSD) vides mērķiem un ekosistēmas pieejai, kā arī Vides stratēģiskā novērtējuma direktīvai, atgādinot, ka šaubu gadījumā jāievēro piesardzības princips; uzsver, ka visām ar jūras nozaru izaugsmi saistītajām saimnieciskajām darbībām vajadzētu nodrošināt jūras vides drošību un drošumu; |
14. |
ar bažām norāda, ka atkritumu izgāšana jūrā ietekmē vidi visos Eiropas jūras baseinos, un aicina Komisiju un dalībvalstis pievērst galveno uzmanību tam, lai pilnībā īstenotu un piemērotu attiecīgās ES direktīvas, piemēram, par atkritumu apsaimniekošanu, ostu iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu uzņemšanai, ūdens kvalitāti un jūras stratēģiju; |
15. |
uzsver, ka visas jūras nozaru darbības, tostarp tās, ko veic saistībā ar IJP, būtu jāīsteno saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS); uzsver, ka ir vajadzīga tāda kopīga ES pieeja jūras dabas resursu izpētei, izmantošanai, saglabāšanai un pārvaldībai, ar kuru tiktu nodrošināta droša un efektīva robežu noteikšana ekskluzīvajām ekonomikas zonām (EEZ) starp ES dalībvalstīm un trešām valstīm saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem; |
16. |
šajā sakarībā uzsver, ka visām ieinteresētajām personām, kas veic ieguldījumus jūras teritorijās, ir vajadzīga tiesiskā noteiktība, un atbalsta jaunus stimulējošus pasākumus, lai labāk izmantotu dalībvalstu ekskluzīvās ekonomikas zonas; |
Jūras telpiskā plānošana un integrēta piekrastes zonas pārvaldība
17. |
atzinīgi vērtē Komisijas tiesību akta priekšlikumu par jūras telpisko plānošanu (JTP) un integrētu piekrastes pārvaldību (IPP) kā pasākumiem, kas vajadzīgi, lai pārvaldītu aizvien lielāko skaitu jūras un piekrastes darbību un aizsargātu jūras vidi, nodrošinot dažādu darbību saskanīgu līdzāspastāvēšanu un izvairoties no konfliktiem par piekrastes un jūras zonu izmantošanu; šajā sakarībā uzskata, ka cilvēka darbības pārvaldībā krastā un jūrā jādod priekšroka ekosistēmas pieejai; |
18. |
norāda, ka tiek sagaidīts, ka JTP samazinās uzņēmējdarbības izmaksas un uzlabos ieguldījumu vidi, savukārt IPP palīdzēs koordinēt darbības piekrastes zonā un kopumā uzlabos šīs zonas pārvaldību; |
19. |
aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka tiek izplatīta paraugprakse un ka tiek ņemta vērā sagatavošanas darbībās gūtā pieredze šajā jomā, jo jūras un piekrastes teritoriju pārvaldības sistēmu izstrādē starp dalībvalstīm pastāv būtiskas atšķirības; tomēr uzskata, ka šajā jomā ir vajadzīga pielāgota pieeja, lai dalībvalstis, īstenojot Eiropas pamatnostādnes par jūras un piekrastes plānošanu, sadarbībā ar vietējām iestādēm varētu ņemt vērā vietējās īpatnības un vajadzības; |
20. |
uzskata, ka telpiskās plānošanas kontekstā ir jāuzlabo jūras un sauszemes mijiedarbība, lai nodrošinātu cilvēka darbības un piegādes ķēdes nepārtrauktību un to, ka piekrastes zonas ir pienācīgi savienotas ar attiecīgo apgabalu iekšzemi; uzskata, ka tas varētu palīdzēt novērst to, ka pret piekrasti attiecas kā pret robežu; |
21. |
uzsver, ka trūkumi zinātniskajās atziņās par darbībām jūrā un to vidi kavē telpisko plānošanu, un uzsver to, cik svarīga ir iniciatīva “Zināšanas par jūru 2020” un tās konkrētie mērķi, piemēram, jūras gultnes kartēšana Eiropas ūdeņos līdz 2020. gadam; uzskata, ka jūras gultne būtu jākartē vienotā veidā, lai informācijai varētu piekļūt ieinteresētās Eiropas struktūras, konkrētāk, pētniecības centri, universitātes un valsts iestādes; |
22. |
mudina Komisiju palīdzēt dalībvalstīm izvērst plānus par nogrimušo kuģu vraku un zemūdens senvietu kartēšanu un apsekošanu, kas ir svarīgas ES vēstures un kultūras mantojuma daļas; uzsver, ka ir jāveicina izpratne par šādām senvietām un to izpēte un ir jāpalīdz novērst to izlaupīšanu, tādējādi darot iespējamu šo vietu pienācīgu saglabāšanu; |
Jūrniecības prasmes un nodarbinātība
23. |
uzskata, ka kopējā nodarbinātība jūras nozaru ekonomikā var pārsniegt aplēstos 7 miljonus darbvietu līdz 2020. gadam, ja to atbalstīs ar apmācības politiku, kuras mērķis ir nodrošināt mobilu darbaspēku ar pietiekamām prasmēm un pieredzi; |
24. |
atkārtoti aicina būtiski uzlabot darba, veselības aizsardzības un drošības apstākļus jūrniecības profesijās; mudina Komisiju un dalībvalstis pastiprināt centienus šajā jomā, lai uzlabotu profesionālās virzības iespējas un padarītu pievilcīgākas jūras ekonomikas un saistīto nozaru profesijas; |
25. |
uzsver, ka ar piemērotiem līdzekļiem ir jāuzlabo jūrnieku darba apstākļi, ES tiesību aktos jāiekļauj Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) Konvencija par darbu jūrniecībā un jāierosina programma jūrnieku kvalifikācijai un apmācībai, jo īpaši pievēršoties jauniešu (tostarp no trešām valstīm) pieņemšanai darbā; |
26. |
aicina Komisiju cieši uzraudzīt un atbalstīt centienus reģionālā līmenī novērtēt prasmes un profesijas, kas būs pieprasītas jūras ekonomikas nozarēs, un nodrošināt, ka tādas iniciatīvas kā “ES prasmju panorāma” atspoguļo jūras nozaru ekonomikas vajadzības; |
27. |
uzskata, ka Komisijai kopā ar dalībvalstīm vajadzētu izstrādāt rīcības plānu ar jūras nozaru ekonomiku tieši un netieši saistīto profesiju veicināšanai, lai tām piesaistītu cilvēkus; |
28. |
aicina Komisiju sekmēt iniciatīvas, kas veicinātu darba ņēmēju mobilitāti starp ekonomikas nozarēm un dalībvalstīm, piemēram, daudzgadu darbību studentu, skolotāju un gados jaunu profesionāļu apmaiņai pēc Erasmus modeļa; atbalsta uzņēmumu un apmācības pakalpojumu sniedzēju sadarbību nolūkā sagatavot absolventus darbam jaunās jomās; |
29. |
aicina Komisiju sadarboties ar jūras nozaru ekonomikas pārstāvjiem un apmācības pakalpojumu sniedzējiem nolūkā izveidot un finansēt Eiropas nozaru padomes nodarbinātības un prasmju jautājumos, lai reģistrētu darbvietas un izmaiņas attiecībā uz nepieciešamajām prasmēm, kā arī ar tām saistītās apmācības vajadzības; |
30. |
aicina Komisiju izstrādāt iniciatīvu pēc Erasmus principiem ar mērķi veicināt pētniecības darbinieku mobilitāti, jo īpaši piekrastes zonās un tūrisma, enerģētikas un biotehnoloģiju jomā, un to īstenot galvenokārt zemas intensitātes tūrisma sezonās, lai ilgtspējīgā veidā līdzsvarotu cilvēku plūsmas aizvien jutīgākajās ekosistēmās, vienlaikus optimizējot piekrastes un salu zonu infrastruktūras izmantošanu; |
Pētniecība un inovācija
31. |
norāda uz ES pasaules līmeņa pētnieciskajām spējām jūras nozarēs un šo spēju nozīmi pamatotas politikas veidošanā un uz jauninājumiem pamatotā uzņēmējdarbībā, tomēr arī norāda uz grūtībām, ar kurām pētniecības rezultātu komercializēšanā saskaras uzņēmumi; |
32. |
uzsver, ka programma “Apvārsnis 2020”, kas nodrošina vienkāršotas procedūras un labāku atbalstu inovācijai, varētu sniegt būtisku atbalstu jūras zinātniskajai un tehniskajai pētniecībai nolūkā veicināt tās rezultātu ienākšanu tirgū, par pamatu izmantojot pieredzi, kas gūta iniciatīvas “Nākotnes okeāns” projektos; |
33. |
aicina Komisiju līdz 2014. gadam atjaunināt Eiropas stratēģiju jūras zinātniskajai un tehniskajai pētniecībai, ierosinot konkrētus pasākumus sinerģijas uzlabošanai un zināšanu izplatīšanai ES pētnieku vidū; |
34. |
norāda, ka stabilas un ilgtspējīgas jūras nozaru ekonomikas pamatā var būt tikai veselīgas jūras ekosistēmas; aicina Komisiju turpināt pētīt kopējo ietekmi, ko rada jūras vides izmantošana cilvēku vajadzībām un jūras darbības visās nozarēs; |
35. |
aicina Komisiju nodrošināt pienācīgu ilgtermiņa vides monitoringu un veikt pētījumus attiecībā uz agrīnās brīdināšanas sistēmām; |
36. |
uzsver, ka saistībā ar pētniecības datu apmaiņas un pieejamības veicināšanu ir svarīgi tādi projekti kā Eiropas Jūras novērojumu un datu tīkls (EMODNET); |
Kuģniecība un kuģubūve
37. |
ar bažām norāda, ka kuģniecību ES joprojām kavē administratīvā un muitas birokrātija, kas apdraud Eiropas jūras transporta telpas redzējumu un kavē nozares izaugsmi, jo īpaši jūras kabotāžas un jūras maģistrāļu jomā; uzskata, ka ir jāizstrādā vienots noteikumu kopums par kuģniecību Savienības iekšienē, jo tas ir būtiski svarīgi, lai nodrošinātu brīvu preču apriti un cilvēku pārvietošanos ES ūdeņos; |
38. |
pauž gandarījumu par “zilās zonas” izmēģinājuma programmas panākumiem un aicina Komisiju iesniegt nepieciešamos tiesību aktu priekšlikumus zilās zonas izveidei, tostarp līdz 2013. gada beigām veikt ES Muitas kodeksa pārskatīšanu; |
39. |
norāda, ka jūras transporta veicināšana sekmēs ne tikai ekonomikas izaugsmi un nodarbinātību, bet arī baltajā grāmatā “Ceļvedis uz Eiropas vienoto transporta telpu” noteiktā mērķa sasniegšanu, proti, 50 % kravu autopārvadājumu novirzīšanu uz dzelzceļu un ūdensceļiem līdz 2050. gadam; |
40. |
uzsver, ka ir jāpalielina jūras maģistrāļu nozīme kā galvenajiem Eiropas koridoriem un ka ir būtiski svarīgi izveidot nepārtrauktas dažādu transporta veidu ķēdes pasažieru un kravu pārvadājumiem, lai nodrošinātu Eiropas jūras transporta konkurētspēju ilgtermiņā; aicina Komisiju sagatavot paziņojumu par virzību, attīstību un turpmākajām iespējām jūras maģistrāļu jomā; uzskata, ka lielākās salas būtu pilnībā jāintegrē jūras transporta maģistrālēs, lai uzlabotu to pieejamību un paaugstinātu to ekonomisko konkurētspēju; |
41. |
uzsver, ka jūras drošība ir būtiski svarīgs aspekts jūras transporta, ilgtspējīgas ekonomikas izaugsmes, ar jūru saistītās nodarbinātības un ilgtspējīgu nozares vides standartu ilgtspējīgā veicināšanā; uzsver, ka būtu jāpiemēro profilakses princips, lai paredzētu jaunus riskus un novērstu visu veidu jūras transporta katastrofas; norāda, ka šajā jautājumā ir jārīkojas ne vien ES mērogā, bet arī starptautiskā līmenī, jo īpaši Starptautiskās Jūrniecības organizācijas ietvaros; |
42. |
uzsver, ka Trešā kuģošanas drošības tiesību aktu kopuma īstenošana uzlabo to kuģu kvalitāti, kas peld ar Eiropas valstu karogiem, klasifikācijas sabiedrību darbību, ostu kontroli, kuģu satiksmes uzraudzību, negadījumu izmeklēšanu un upuru aizsardzību; aicina dalībvalstis paātrināt šā tiesību aktu kopuma efektīvu īstenošanu; |
43. |
uzsver, ka jūras transporta politikā būtu jāņem vērā visi ar to saistītie ekonomikas, vides un sabiedrības veselības jautājumi; aicina Komisiju cieši pārraudzīt ietekmi, ko atstāj ES kuģniecības nozares pakļaušanās vides un sabiedrības veselības prasībām, un vajadzības gadījumā ierosināt īpašus pasākumus, lai novērstu negatīvu ietekmi uz nozares konkurētspēju; norāda, ka tiesību aktu prasībām saistībā ar kuģu demontāžu un sēra saturu flotes degvielā vajadzētu nodrošināt vides aizsardzību augstā līmenī, vienlaikus efektīvi garantējot mērķi nomainīt sauszemes pārvadājumus ar jūras pārvadājumiem atbilstīgi ES mērķiem klimata pārmaiņu jomā; |
44. |
aicina Komisiju un dalībvalstis ievērojami pastiprināt centienus, lai panāktu starptautisku vienošanos par jūras transporta radīto siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu, ņemot vērā to, ka siltumnīcefekta gāzu emisijas no kuģiem atstāj aizvien lielāku ietekmi; |
45. |
norāda, ka videi nekaitīgai degvielai, piemēram, sašķidrinātajai dabasgāzei, var būt ievērojama nozīme, lai sasniegtu ES mērķi – līdz 2050. gadam samazināt kuģu radīto CO2 emisiju daudzumu par vismaz 40 %; |
46. |
uzsver, ka ir jāatbalsta efektīvu un ilgtspējīgu ostas pakalpojumu un infrastruktūras attīstība, lai varētu risināt ar gaidāmo jūras satiksmes pieaugumu, vides un trokšņa piesārņojuma samazināšanu, sauszemes pārvadājumu aizstāšanu ar jūras pārvadājumiem un netraucētiem un intermodāliem pasažieru un preču pārvadājumiem saistītos jautājumus; atbalsta iespēju Eiropas ostās līdztekus attīstīt kuģu remonta un kuģu demontāžas darbības; |
47. |
vērš uzmanību uz iespēju veidot loģistikas platformas, lai sekmētu kravu pārvadājumus starp Eiropu un citām pasaules ekonomikām; uzsver stratēģisko nozīmi, kas piemīt jūras transportam un tālāko reģionu un citu kontinentālo teritoriju savienojumiem; |
48. |
uzsver, ka ES kuģubūves nozarei ir potenciāls palielināt savu ieguldījumu izaugsmē un nodarbinātībā, izmantojot iespējas, ko sniedz pieprasījums pēc videi nekaitīgiem kuģiem (ar lielāku energoefektivitāti un mazākām SOx un NOx emisijām), kā arī kuģiem un struktūrām, kas noder jūras vēja ģeneratoru parku būvniecībai, uzstādīšanai un ekspluatēšanai; aicina ES kuģubūves nozari izmantot šo iespēju, jo īpaši ņemot vērā plānoto pārvadājumu pieaugumu tuvsatiksmes kuģniecībā gar ES piekrasti; |
49. |
mudina Padomi vienoties ar Parlamentu par tādas regulas pieņemšanu, ar kuru nodrošinātu kuģu demontāžu videi saudzīgā veidā un strādniekiem nekaitīgos darba apstākļos, tādējādi ES kuģubūves nozarei radot iespēju konkurētspējīgāk pārstrādāt materiālus; |
50. |
aicina Komisiju sekmēt stratēģijas “LeaderSHIP 2020” īstenošanu, atbalstot darbības, kas noteiktas kā nepieciešamas, lai risinātu problēmas, ar kurām saskaras Eiropas kuģubūves nozare, piemēram, saistībā ar piekļuvi finansējumam, prasmēm un starptautisko konkurētspēju; |
Jūras un piekrastes tūrisms
51. |
aicina dalībvalstis, tieši iesaistot vietējās un reģionālās iestādes, kā arī pilsoniskās sabiedrības organizācijas, atbalstīt iniciatīvas ar mērķi izstrādāt un modernizēt ilgtspējīga tūrisma infrastruktūru, īpašu uzmanību pievēršot vajadzībām attiecībā uz personām ar invaliditāti un ierobežotām kustības spējām, un darīt visu iespējamo, lai izskaustu birokrātiju un pārredzamības trūkumu nozarē, vienlaikus ievērojot tiesību aktus vides aizsardzības jomā; |
52. |
aicina sekmēt un atbalstīt tūrismu kā izaugsmes un nodarbinātības virzītājspēku piekrastes zonās; uzskata, ka jebkāda tūrisma veida attīstībai piekrastes reģionos būtiski svarīga ir veselīga vide un ka tādēļ ir jādara viss iespējamais tās aizsardzībai; uzsver, ka ir jānodrošina ilgtspējīga infrastruktūra jaunu tūrisma veidu izveidei, jo īpaši tajās tūrisma nozarēs, kam piemīt augsts izaugsmes potenciāls, piemēram, ekotūrismā, lauku un zvejas tūrismā un ilgtspējīgā ūdenssportā; atzinīgi vērtē iniciatīvas veicināt uz jūras baseinu pamata izstrādātas pārrobežu tūrisma stratēģijas; |
53. |
uzsver, ka Eiropas krasta erozija, Eiropas vides un dzīvnieku mantojuma aizsardzība un ūdens kvalitātes uzlabošana joprojām ir svarīgi jautājumi, kas jārisina; tādēļ uzsver, ka šajās jomās ir jāveic pienācīgi ieguldījumi, lai attīstītu ilgtspējīgu un kvalitatīvu pludmales un zemūdens tūrismu; |
54. |
uzsver, ka līdztekus piekrastes, piejūras un jūras mantojuma izmantošanas un pilnveidošanas pasākumiem ir jāplāno šā mantojuma saglabāšanas un atjaunošanas pasākumi; |
55. |
norāda, ka ir svarīgi izveidot vai modernizēt specializētas augsta līmeņa skolas (tūrisma uzņēmumu administrācija un ekonomika, tūrisma profesijas, jūrniecības koledžas, kulinārijas skolas utt.) un uzlabot tādu apmācību piedāvājumu, kuras vērstas uz tūrisma pakalpojumu un produktu kvalitātes uzlabošanu, jauno tehnoloģiju izmantošanu un pielāgošanos klimata pārmaiņām; |
56. |
uzsver, ka ir jāvienkāršo vīzu procedūras, jāsamazina saistītās izmaksas un jāizdod vairākkārtējas iebraukšanas vīzas apmeklētājiem no trešām valstīm, jo īpaši no BRIC valstīm; aicina Komisiju izpētīt un nekavējoties īstenot jaunus, viedus veidus, kā izdot tūrisma vīzas, lai pēc iespējas palielinātu iebraucošo tūristu plūsmas; |
57. |
uzsver, ka kruīzu nozare ir svarīgs Eiropas ostu un tuvējo vietējo kopienu saimniecisks resurss un ka tai ir arī būtiska nozīme tādu kuģu izstrādē un izmantošanā, kuri ir energoefektīvāki un rada mazāk emisiju; mudina plānot pievilcīgas tūrisma programmas, kas izstrādātas, lai uzlabotu apmeklētāju pieredzi, uzsverot ostu galamērķu jūrlietu, kultūras un vēsturisko nozīmi; |
58. |
aicina Komisiju pastiprināt centienus sekmēt Eiropas ostu konkurētspēju, atbalstot un koordinējot ostu infrastruktūras spējas un modernizējot sniegtos pakalpojumus (piemēram, nodrošinot to atbilstību Šengenas prasībām), lai Eiropas ostas padarītu pievilcīgākas kruīza kuģiem un ienesīgākas vietējām un zvejnieku kopienām, tādējādi sniedzot tām iespēju dažādot savas darbības; aicina Komisiju ņemt vērā salu un tālāko reģionu ostu specifiku; |
59. |
prasa, lai ostu modernizācijas un paplašināšanas projektos kā obligāta tiktu noteikta prasība aprīkot pasažieru termināļus un jaunos pasažieru kuģus ar iekārtām personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām; |
60. |
atkārtoti uzsver piekrastes un jūras pasažieru pārvadājumu nozīmi, jo īpaši prāmju un kruīza kuģu pārvadājumu nozīmi, un norāda, ka ir stājusies spēkā Regula (ES) Nr. 1177/2010 par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru, un ka šai regulai vajadzētu palīdzēt uzlabot jūras tūrisma kvalitāti; šajā sakarībā aicina Komisiju sākt kampaņu, pamatojoties uz pārvadātāju paraugpraksi, ar mērķi uzlabot pasažieru un kruīza kuģu kvalitāti attiecībā uz pasažieru tiesībām; |
61. |
uzsver, ka jahtu braucieniem un burāšanai ir svarīga nozīme jūras tūrismā; aicina Komisiju saistībā ar gaidāmo paziņojumu par jūras tūrismu izskatīt šīs nozares sociālo un ekonomisko ietekmi un apjomu, kādā ES līmenī būtu jāsaskaņo un jāvienkāršo noteikumi par darbības licenču izdošanu, kuģošanas un darbības nosacījumiem, drošības prasībām, jahtu apkopi un remontdarbiem, kā arī profesionālo kvalifikāciju savstarpēju atzīšanu šajā nozarē; |
62. |
uzsver pludmales tūrisma nozīmi kā dažu Eiropas piekrastes reģionu īpatnību; aicina Komisiju veikt ietekmes novērtējumu, lai pārbaudītu, vai Direktīva 2006/123/EK neatstāj negatīvu ietekmi uz šīs nozares MVU, un vajadzības gadījumā ierosināt pasākumus, lai šo ietekmi mazinātu un nodrošinātu, ka, direktīvu piemērojot, tiek ņemta vērā šīs profesionālās darbības specifika; |
63. |
aicina Komisiju mudināt dalībvalstis, reģionus, autonomās kopienas un citas piekrastes un salu zonās ieinteresētās personas gan Vidusjūras baseinā, gan citos Eiropas jūras baseinos izstrādāt un sistēmiski īstenot iniciatīvu “senie tirdzniecības ceļi”, ko Eiropas Parlaments apstiprināja 2013. gada budžetā, jo īpaši, lai dažādotu tūrisma produktus un novērstu tūrisma sezonalitāti; |
64. |
aicina Komisiju iekļaut ilgtspējīgu jūras un piekrastes tūrismu ar iniciatīvu saistītās darbībās un programmās, piemēram, programmā “Eiropas izcilākie tūrisma galamērķi” (EDEN) un programmā “Calypso”, un atbalstīt iniciatīvas, ar kurām veicina piekrastes un jūras tūrisma dažādošanu, palīdz mazināt tūrisma darbību un nodarbinātības sezonalitāti un sekmē pielāgošanos klimata pārmaiņām; šajā sakarībā uzskata, ka tūrisma dažādošana var palīdzēt stiprināt jūras reģionu pievilcību un ļaut tiem paplašināt tradicionālo “saules, jūras un pludmales” piedāvājumu; |
65. |
aicina popularizēt jūras kūrortpilsētas, jo tās var samazināt sezonālās svārstības un daudzkāršot ietekmi uz vietējo un reģionālo ekonomiku, iekļaujot zvejnieku kopienas un līdzsvarojot ekonomikas izaugsmi un ilgtspējību; |
66. |
aicina Komisiju ņemt vērā vietējās kultūras un amatnieciskās gastronomijas ieguldījumu un nozīmi Eiropas piekrastes tūrisma attīstībā; uzskata, ka ir jāizmanto un jāsaskaņo esošā politika un instrumenti un jāizstrādā jaunas programmas un darbības, lai veicinātu sinerģiju, jo īpaši starp ES piekrastes teritoriju primāro un terciāro sektoru mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU); |
67. |
mudina Komisiju Tūrisma virtuālajā uzraudzības centrā izveidot atsevišķu jūras un piekrastes tūrisma nodaļu, nodrošinot saikni starp pētniecības institūtiem, uzņēmumiem un valsts iestādēm, lai veicinātu tirgus izpēti, sniegtu nākotnē vērstu informāciju par piedāvājuma un pieprasījuma attīstību uzņēmumiem un valsts iestādēm un radītu labvēlīgākus uzņēmējdarbības apstākļus, vienlaikus nodrošinot informāciju par saikni starp bioloģisko daudzveidību, klimata aizsardzību un ilgtspējīga tūrisma iniciatīvām; |
Jūras enerģija
68. |
norāda, ka klimata pārmaiņas ir viens no galvenajiem draudiem jūras bioloģiskajai daudzveidībai visā pasaulē un ka jūras nozaru izaugsmes stratēģijas enerģētikas aspektu pamatā jābūt atjaunojamiem energoresursiem un energoefektivitātei; |
69. |
šajā sakarībā atzīst Eiropas jūru un okeānu nozīmi ES energoapgādes drošībā un energoresursu avotu un piegādes ceļu dažādošanā; |
70. |
norāda uz potenciālu, kas piemīt jūras vēja, plūdmaiņu, viļņu un okeāna termālajai enerģijai, kā arī tradicionālajai jūras enerģētikas nozarei, veidot ilgtspējīgas darbvietas piekrastes reģionos, mazināt emisijas un palīdzēt sasniegt ES vidēja termiņa un ilgtermiņa mērķus enerģētikas jomā; uzsver, ka būs vajadzīgi nozīmīgi ieguldījumi tīkla savienojumu pārkārtošanā un pārvades spējas nodrošināšanā, lai šo potenciālu izmantotu; |
71. |
uzsver, ka jūras enerģija ir Eiropas jūras ekonomikas vērtība; mudina Komisiju un dalībvalstis veicināt jūras enerģijas potenciāla īstenošanu, izmantojot jūras baseinu stratēģijas, un pievēršot īpašu uzmanību tālāko reģionu potenciālam, ko nosaka to atrašanās vieta un dabiskās īpatnības; |
72. |
aicina Komisiju aktīvi atbalstīt ES vadošo lomu pasaulē šajā jomā, izstrādājot Eiropas rūpniecības stratēģiju par jūras enerģiju, kā tā ir iepriekš rīkojusies attiecībā uz citām nozarēm; |
73. |
aicina Komisiju tās gaidāmajā paziņojumā par šo jomu pieņemt integrētu pieeju jūras energoresursu attīstībai, izmantojot sinerģiju starp jūras vēja enerģiju un citiem jūras atjaunojamo energoresursu veidiem; uzstāj, ka ar šādu pieeju jādara iespējama energoapgāde no pilnīga un ilgtspējīga energoavotu klāsta saskaņā ar piesardzības principu, kā arī nodrošinot jūras vides drošību un drošumu, un ka tajā ir arī jāplāno atbilstoša infrastruktūra, lai jūrā iegūto enerģiju pārvadītu līdz sauszemei un nodrošinātu starpsavienojumu ar parasto energotīklu; |
74. |
aicina dalībvalstis kopīgi strādāt, lai sekmētu Ziemeļjūras piekrastes elektrotīkla ilgtspējīgu būvniecību atjaunojamo energoresursu ieguvei; aicina Komisiju izteikt priekšlikumu attiecīgam tiesiskajam regulējumam; |
Zvejniecība un akvakultūra
75. |
uzsver, ka żvejniecībai un akvakultūrai būtu jāsniedz ieguldījums pārtikas ilgtspējīgā ražošanā visā Savienībā, kā arī pārtikas nodrošinājumā ilgtermiņā un patērētāju aizsardzībā; uzskata, ka būtu jāatbalsta ilgtspējīgas akvakultūras un zivju apstrādes nozares attīstība un inovācija, mazinot birokrātiju, veicinot nodarbinātības iespējas šajās nozarēs un uzlabojot dzīves kvalitāti gan piekrastes, gan lauku apvidos; |
76. |
uzsver, ka ir svarīgi attīstīt ilgtspējīgu akvakultūru, lai samazinātu Eiropas zivju krājumu pārzveju un atkarību no zivju importa no trešām valstīm, kas veido vairāk nekā 60 % no ES patērētajām zivīm; |
77. |
norāda, ka ES akvakultūra jau nodrošina 80 000 darbvietu un ka tai piemīt potenciāls būtiski uzlabot piekrastes kopienu ekonomikas, paturot prātā ANO aplēses, ka līdz 2019. gadam audzēto zivju produkcijas apjoms pārsniegs tradicionālās zvejas produkcijas apjomu; |
78. |
aicina Komisiju tās gaidāmajās stratēģiskajās pamatnostādnēs par akvakultūru ES veicināt jūras piekrastes zonas akvakultūru, ko var apvienot ar jūras energoiekārtām, lai samazinātu pārmērīgi intensīvas akvakultūras spiedienu uz piekrastes ekosistēmām un citām darbībām; uzsver, ka dalībvalstu attiecīgajos integrētajos pārvaldības plānos jāvienkāršo administratīvais slogs un jānodrošina pietiekama iespēja šo darbību attīstīšanai; |
79. |
uzsver, ka jaunajam Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondam (EJZF), ar ko pirmo reizi paredz integrētās jūrlietu politikas un zivsaimniecības kopīgu finansēšanu, kā arī Eiropas Investīciju bankai (EIB) būs liela nozīme zvejniecības, akvakultūras un zivju apstrādes ilgtspējīgas un vidi saudzējošas attīstības atbalstā, kā arī no šīm nozarēm atkarīgu zvejas kopienu ieņēmumu dažādošanā, jo īpaši saistībā ar mazapjoma piekrastes zveju, sieviešu un jauniešu profesionālo apmācību un jaunu uzņēmēju piesaistīšanu nozarei; |
80. |
atzīst, ka Eiropas jūras robežu aizsardzība dalībvalstīm ir sarežģīts uzdevums; uzskata, ka sekmīgai jūras nozaru ekonomikai ir vajadzīgas drošas ES jūras robežas, lai nodrošinātu jūras vides aizsardzību, zvejas kontroli, nelegālas zvejas apkarošanu un tiesībaizsardzību; tādēļ norāda, ka ir svarīgi izveidot Eiropas krasta apsardzi, lai saskaņotu darbības un uzraudzību jūrā; turklāt uzsver, ka ir svarīgi veicināt un paplašināt ar zivsaimniecības nozari saistītās reģionālās sadarbības iniciatīvas; |
Derīgo izrakteņu ieguve jūrā
81. |
atzīst, ka labvēlīgi apstākļi derīgo izrakteņu ieguvei jūrā pastāv; tomēr uzsver, ka jūras gultnes vide ir saistīta ar pārējo planētu vielas, enerģijas un bioloģiskās daudzveidības savstarpējā apmaiņā, ko izjaucot var izraisīt neparedzamas izmaiņas zivju krājumos un bioloģiskās daudzveidības zudumu; |
82. |
aicina Komisiju pievērst īpašu uzmanību ietekmei uz vidi, ko rada izrakteņu ieguve jūras gultnē, jo īpaši sevišķi jutīgā jūras vidē, atbalstīt attiecīgos pētniecības projektus, piemērot piesardzības principu un sadarboties ar šajā nozarē iesaistītajām trešo valstu iestādēm, cenšoties ātrāk aizpildīt robus zinātniskajās atziņās; |
83. |
atzīst, ka efektīvāka resursu izmantošana līdz ar uzlabotu atkārtotas pārstrādes politiku ir daudz rentablāka un ilgtspējīgāka pieeja, lai apmierinātu vajadzību pēc derīgajiem izrakteņiem, nekā intensīva zemūdens resursu izmantošana; pauž nožēlu par to, ka nepilnības izejvielu un retzemju materiālu atkārtotā pārstrādē veicina atkritumu pieaugumu, un tādēļ aicina veikt pasākumus atkārtotas izejvielu pārstrādes nozaru atbalstam, lai tādā veidā sniegtu alternatīvu derīgo izrakteņu ieguvei jūrā; norāda, ka šī alternatīvā pieeja sniedz ilgtermiņa nodarbinātības iespējas; |
Jūras biotehnoloģija
84. |
atzīst, ka jūras biotehnoloģijai piemīt potenciāls radīt nodarbinātību, kam vajadzīgas augsta līmeņa prasmes, un ka tā var sniegt lielu ieguldījumu sevišķi svarīgās jomās, piemēram, veselības aizsardzības, uztura un inovācijas jomā; atzinīgi vērtē Komisijas nodomu atbalstīt pētniecību un inovāciju, kas vajadzīga biotehnoloģijas sekmēšanai uzņēmējdarbības jomā; |
85. |
uzsver jūras bioloģiskās daudzveidības potenciālu jūras biotehnoloģijas nozarē, jo īpaši joprojām maz pētītajā dziļūdens jūrā, tomēr uzsver, ka šīs ļoti jutīgās ekosistēmas izpētē jāievēro piesardzība; |
86. |
aicina Komisiju skaidri noteikt ar jūras biotehnoloģiju saistītos jautājumus un problēmas (piemēram, bionanotehnoloģija, biomateriāli un ģenētiski modificētu zivju, čaulgliemju un mikroorganismu ieviešana) un izmantot zinātniski pamatotu un uz piesardzības principa balstītu pieeju, lai noteiktu, novērtētu un pārvaldītu ar šiem jautājumiem un problēmām saistītos vides un veselības riskus; |
87. |
aicina Komisiju atbalstīt privātā sektora un pētniecības institūtu partnerības, kā arī pārrobežu partnerības, piemēram, Eiropas Jūras bioloģisko resursu centru, jo jūras biotehnoloģijai un jūras bioloģiskās daudzveidības pieejamībai ir vajadzīga pētnieciskā zinātība, kā arī sarežģīts un dārgs aprīkojums; |
o
o o
88. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV C 56 E, 26.2.2013., 41. lpp.
(2) OV C 70 E, 8.3.2012., 70. lpp.
(3) OV C 81 E, 15.3.2011., 10. lpp.
(4) OV C 45 E, 23.2.2010., 1. lpp.
(5) OV C 279 E, 19.11.2009., 30. lpp.
(6) OV C 175 E, 10.7.2008., 531. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/34 |
P7_TA(2013)0301
Kooperatīvu ieguldījums krīzes pārvarēšanā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija rezolūcija par kooperatīvu ieguldījumu krīzes pārvarēšanā (2012/2321(INI))
(2016/C 075/05)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 54. pantu, |
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību (LES) un jo īpaši tā 3. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā 2009. gada 19. februāra rezolūciju par sociālo ekonomiku (1), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 13. marta rezolūciju par Eiropas Kooperatīvās sabiedrības statūtu papildināšanu attiecībā uz darbinieku iesaistīšanu (2), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2013. gada 15. janvāra rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par darbinieku informēšanu un uzklausīšanu un pārstrukturēšanas paredzēšanu un pārvaldību (3), |
— |
ņemot vērā Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulu (EK) Nr. 1435/2003 par Eiropas Kooperatīvās sabiedrības (SCE) statūtiem (4), |
— |
ņemot vērā Komisijas 1994. gada 7. decembra Ieteikumu 94/1069/EK par mazo un vidējo uzņēmumu nodošanu (5), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par mazo un vidējo uzņēmumu nodošanu (6), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par kooperatīvo sabiedrību darbības sekmēšanu Eiropā (COM(2004)0018), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvu (COM(2011)0682), |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu par kooperatīviem un pārstrukturēšanu (7), |
— |
ņemot vērā SDO Ieteikumu Nr. 193 par kooperatīvu sekmēšanu, ko ir apstiprinājušas visu 27 pašreizējo dalībvalstu valdības, ANO Ģenerālās asamblejas 2001. gada rezolūciju “Kooperatīvi cilvēces attīstībā” un to, ka ANO ir pasludinājusi 2012. gadu par Starptautisko kooperatīvu gadu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ziņojumu (A7-0222/2013), |
Ievads
1. |
norāda, ka kooperatīviem līdz ar citiem sociālās ekonomikas uzņēmumiem ir nozīmīga loma Eiropas ekonomikā, īpaši krīzes laikā, jo tie apvieno ienesīgumu un solidaritāti, rada kvalitatīvas darbvietas, veicina sociālo, ekonomisko un reģionālo kohēziju un vairo sociālo kapitālu; atzīst arī to, ka sociālās ekonomikas uzņēmumiem būtu jāgūst labums no skaidrāka un saskaņotāka tiesiskā regulējuma, kurā ir pienācīgi ņemta vērā sociālās ekonomikas institūciju lielā daudzveidība un tām raksturīgās iezīmes; |
2. |
norāda, ka ES kooperatīvi kļūst aizvien svarīgāki un ka to vidū ir aptuveni 160 000 kooperatīvo uzņēmumu, kas pieder 123 miljoniem biedru un nodrošina darbu 5,4 miljoniem cilvēku, tostarp 50 000 kooperatīvo uzņēmumu rūpniecības un pakalpojumu nozarē, kas nodrošina darbu 1,4 miljoniem cilvēku, un ka kooperatīvi nodrošina vidēji 5 % no katras dalībvalsts IKP; norāda, ka dažu pēdējo gadu laikā, pārstrukturējot krīzes skartus uzņēmumus vai uzņēmumus, kuriem nav pēcteču, ir tikuši nodibināti vairāki simti industriālo un pakalpojumu kooperatīvo uzņēmumu, tādējādi saglabājot un no jauna attīstot vietējo saimniecisko darbību un darbvietas; norāda, ka industriālās un pakalpojumu kooperatīvās grupas ir būtiski ietekmējušas dažu visindustrializētāko ES reģionu attīstību; norāda, ka sociālie kooperatīvi, kas ir specializējušies integrācijā darba tirgū, nodrošina darbu rūpniecībā un pakalpojumu nozarē vairāk nekā 30 000 personām ar invaliditāti un nelabvēlīgā stāvoklī nonākušām personām; norāda, ka kooperatīvu modelis tiek bieži izmantots pašnodarbināto un brīvo profesiju pārstāvju vidū un ka tā izmantošana ir ievērojami palielinājusies jaunās nozarēs, piemēram, sociālās un veselības aprūpes pakalpojumu, digitālo un uzņēmējdarbības atbalsta pakalpojumu un vispārējas nozīmes pakalpojumu jomā, kurus iepriekš sniedza sabiedriskais sektors (piemēram, vides pakalpojumi un dabas teritoriju apsaimniekošana, izglītība un kultūra, kā arī elektroenerģijas ražošana no atjaunojamiem energoresursiem); norāda, ka tādējādi papildus tam, ka kooperatīvi kalpo par atspēriena punktu sociālajām inovācijām, kas ir ļoti svarīgs temats gan stratēģijā “Eiropa 2020”, gan programmā “Apvārsnis 2020”, kooperatīviem ir ļoti liela nozīme ES ekonomikas, sociālajā, ilgtspējīgas attīstības un nodarbinātības jomā; |
3. |
atkārtoti norāda, ka kooperatīvās uzņēmējdarbības modelis sniedz ieguldījumu patiesa ekonomiskā plurālisma nodrošināšanā, ir svarīga daļa no sociālās tirgus ekonomikas un pilnībā atbilst Līgumā par Eiropas Savienību noteiktajām vērtībām un stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem; |
4. |
norāda, ka daudzi kooperatīvi krīzes laikā izrādījušies pat elastīgāki par daudziem tradicionāliem uzņēmumiem gan nodarbinātības līmeņa, gan uzņēmumu slēgšanas ziņā; norāda, ka, neraugoties uz krīzi, ir veidoti kooperatīvi jaunās un inovatīvās nozarēs un ka šai elastībai ir ievērojami pierādījumi, īpaši attiecībā uz kooperatīvajām bankām un industriālajiem un pakalpojumu kooperatīviem (darba ņēmēju kooperatīviem, sociālajiem kooperatīviem un MVU kooperatīviem); norāda, ka kooperatīvu veidošanas modelis ir apliecinājis spēju reaģēt uz jaunām vajadzībām un labāk nekā citi modeļi veicināt darbvietu veidošanu, pateicoties kooperatīviem raksturīgajai spējai pielāgoties izmaiņām un saglabāt darbību riska apstākļos, turpinot veikt savus uzdevumus; turklāt uzsver MVU veidoto kooperatīvu stratēģisko lomu, jo tie var rast kolektīvus risinājumus kopīgām problēmām un dot iespēju attīstīt apjomradītus ietaupījumus; turklāt atzīmē t. s. kopienas kooperatīvu augošo nozīmi, kas paver iespējas, jo īpaši attālos un nelabvēlīgos apgabalos, iedzīvotāju tiešai līdzdalībai, lai apmierinātu dažādas vajadzības, piemēram, pēc veselības aprūpes, sociālajiem, izglītības, komerciāliem, komunikāciju u. c. pakalpojumiem; |
5. |
uzskata, ka kooperatīvi ekonomikas lejupslīdes laikā var efektīvi veicināt uzņēmumu dibināšanas iniciatīvu mikroekonomikas līmenī, jo tie ļauj mazo uzņēmumu īpašniekiem, kas bieži vien ir iedzīvotāju grupas, uzņemties pienākumus uzņēmējdarbības jomā; šajā sakarībā atbalsta kooperatīvu veidošanu sociālajā un labklājības jomā, lai nodrošinātu neaizsargāto grupu lielāku sociālo līdzdalību; |
6. |
pauž pārliecību – tā kā kooperatīvu modelis pēc būtības ir decentralizēts, tas sniedz ievērojamu ieguldījumu Atjaunojamo energoresursu direktīvā (2009/28/EK) noteikto 2020. gada prioritāšu īstenošanā un pārejā no fosilās enerģijas uz atjaunojamiem energoresursiem; šajā sakarībā norāda, ka iedzīvotāji ir izveidojuši vairāk nekā 1000 atjaunojamo energoresursu kooperatīvu (REScoops); uzskata, ka kooperatīvi, kas darbojas atjaunojamo energoresursu jomā, iedzīvotājiem sniedz iespēju kļūt par vietēju projektu kooperatīviem biedriem un veicina ieguldījumus atjaunojamo energoresursu projektos, kas savukārt palielina jaunu ar atjaunojamiem energoresursiem saistītu instalāciju pieņemamību sabiedrības acīs; uzskata, ka iedzīvotāju līdzdalība enerģijas ražošanā var uzlabot gan viņu izpratni par ilgtspējīga un efektīva energopatēriņa nepieciešamību, gan viņu kontroli pār enerģijas cenām; prasa Komisijai īpašu uzmanību pievērst enerģētikas kooperatīvu iespējamai lomai atjaunojamo energoresursu pastiprinātā izmantošanā un energoefektivitātes palielināšanā; |
7. |
pauž viedokli, ka šā lielākā elastīguma nodrošināšanā liela nozīme ir kooperatīvajam vadības modelim, kura pamatā ir kopīpašums, demokrātiska ekonomiskā līdzdalība un kontrole, organizācija un pārvaldība, ko veic kooperatīva biedri, kuri ir ieinteresētās personas, un saistības pret attiecīgo kopienu; uzsver, ka kooperatīvu elastību nosaka arī tiem raksturīgā kapitāla uzkrāšanas metode, kura ir mazāk atkarīga no notikumiem finanšu tirgos un ir saistīta gan ar pārpalikumu iekļaušanu rezerves līdzekļos, ja iespējams, daļu no tā nesadalot (īpaši tādu aktīvu veidā, kuri stiprina kooperatīvu kustību kopumā, likvidācijas gadījumā nosedzot jebkādus neatmaksātos parādus), gan ar uzņēmumu mērķu īstenošanu, nosakot līdzsvarotus sociālos un ekonomiskos mērķus un mērķi uzlabot to darbību; uzskata, ka šis modelis palīdz nodrošināt to, ka kooperatīvi izmanto ilgtermiņa pieeju no paaudzes paaudzē, un nostiprina tos vietējā ekonomikā, sniedzot ieguldījumu ilgtspējīgā vietējā attīstībā un novēršot to pārcelšanos citur, pat ja tie internacionalizētos; |
8. |
norāda, ka kooperatīvie uzņēmumi spēj efektīvi un lietderīgi nodrošināt pašreizējās un jaunās vajadzības tādās jomās kā kultūras un radošo resursu pārvaldība un vides ilgtspējība saistībā ar jauno dzīvesveidu un patēriņa modeļiem; uzsver, ka kooperatīvi piedalās arī vērtību, piemēram, likumības aizsardzībā – piemērs tam ir Itālija, kur kooperatīviem tiek uzticēta mafijai konfiscēto aktīvu pārvaldība; |
9. |
uzskata, ka kooperatīvi būtu pilnībā jāiekļauj ES rūpniecības politikas mērķos un ES veiktajos pasākumos, cita starpā ņemot vērā to būtisko ieguldījumu rūpniecības pārstrukturēšanā, kas ir viena no ES jaunās rūpniecības politikas svarīgākajām nodaļām; |
10. |
norāda arī, ka sadarbojoties kooperatīvi var izmantot priekšrocības, ko sniedz apjomradīti ietaupījumi, un dalīties pieredzē un paraugpraksē, kā arī nepieciešamības gadījumā apvienot vai nodot cilvēkresursus un finanšu resursus; apgalvo, ka šis kooperatīviem raksturīgais elastīgums ļauj tiem pārciest pat visgrūtākos laikus; |
11. |
norāda, ka dažādās dalībvalstīs ir atrodami vairāki labas prakses piemēri, kas apliecina kooperatīvo uzņēmumu izcilos rezultātus izaugsmes, nodarbinātības, noturības līmeņa un uzņēmējdarbības sākšanas ziņā, piemēram, vienotā maksājuma sistēma (pago único) Spānijā un Marcoras likums Itālijā, kuri palīdz finansēt jaunu kooperatīvu izveidi, izmantojot bezdarbnieka pabalstus, un Francijā, Zviedrijā un Beļģijā izveidotie nodarbinātības un uzņēmējdarbības kooperatīvi; turklāt norāda uz to, ka individuāli kooperatīvi var brīvprātīgi veidot lielas uzņēmumu grupas, kas ietver tādas nozares kā rūpniecība, lauksamniecība, sadale, finanses, pētniecība un izstrāde un augsta līmeņa izglītība; konstatē, ka kooperatīvā sabiedrība, kuras modelis izveidots, piemēram, pēc britu tresta parauga, var būt arī efektīvs paraugs profesionālo vai pusprofesionālo sporta organizāciju labai pārvaldībai, kas vienlaikus atvieglo galveno ieinteresēto personu – līdzjutēju – ciešu iesaistīšanu kluba (profesionāla vai neprofesionāla) pārvaldībā; aicina Komisiju padziļināti izpētīt šo labo praksi un apsvērt tās iekļaušanu uzņēmumu attīstību veicinošu ES politikas virzienu izstrādē; |
12. |
uzskata, ka kooperatīvi dod svarīgu ieguldījumu ES ekonomikas un nodarbinātības stabilitātes nodrošināšanā, jo īpaši krīzes laikā; |
13. |
uzsver, ka cita starpā ir jāpilnveido uzņēmējdarbības un nodarbinātības kooperatīva (BEC) modelis, dodot iespēju uzņēmumiem veidoties pakāpeniski, lai nodrošinātu tā īpašnieku vajadzības, un attīstīties līdz ar to uzņēmējdarbības attīstību; |
14. |
tomēr norāda, ka kooperatīvi nav imūni pret neveiksmēm; |
15. |
norāda, ka juridisko un konceptuālo atšķirību dēļ dažādās dalībvalstīs situācija ir atšķirīga; tādēļ aicina Komisiju pārskatīt spēkā esošos tiesību aktus, lai rastu kopīgu pamatu un atbilstoši subsidiaritātes principam saskaņotu pamatelementus nolūkā likvidēt šķēršļus kooperatīvu attīstībai; |
16. |
uzsver, ka darba ņēmēji uzņemas ievērojamu finansiālu risku, izveidojot kooperatīvu vai gadījumos, kad uzņēmuma īpašumtiesības tiek nodotas tā darbiniekiem; konstatē, ka laba pārvaldība, jo īpaši darba ņēmēju kooperatīvā, ir ļoti atkarīga no darba ņēmēju uzņēmuma pārvaldībai sniegtā atbalsta un šīs pārvaldības pārraudzības; |
Reglamentējošie noteikumi
17. |
uzskata, ka šī kooperatīviem piemītošā spēja būt elastīgiem būtu jāstiprina, pievēršot pienācīgu uzmanību kooperatīviem visās attiecīgajās ES politikas jomās, kas paredzētas gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes veicināšanai, tostarp arī izmantojot atšķirīgu ekonomiskās attīstības modeli, kurā ņemts vērā Eiropas sociālais modelis, un racionalizējot spēkā esošos ES tiesību aktus par kooperatīviem; jo īpaši uzskata, ka kooperatīvu būtiskā loma būtu jāmin uzņēmējdarbības rīcības plānā 2020. gadam; uzskata, ka būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus kooperatīviem un citiem uzņēmumu veidiem, vienlaikus saglabājot kooperatīvu mērķus un darba metodes, kā arī to sociālo raksturu; |
18. |
atgādina – lai nodrošinātu brīvas uzņēmējdarbības principa ievērošanu neatkarīgi no uzņēmuma statusa, Eiropas Savienībai ir jāatzīst dažādie uzņēmējdarbības veidi un tiesību aktos jāparedz vienlīdzīgi noteikumi šajā jomā; pauž nožēlu par to, ka Komisija savā uzņēmējdarbības rīcības plānā 2020. gadam nav veltījusi pietiekamu uzmanību sociālekonomisko uzņēmumu lomai, minot tikai šo uzņēmumu ieguldījumu darbvietu izveidē un sociālo inovāciju jomā un to, ka šiem uzņēmumiem ir grūtāk rast finansējumu nekā MVU; |
19. |
tādēļ aicina Komisiju atbalstīt tās dienestus, izveidojot nodaļu, kura būtu atbildīga par kooperatīviem un citām sociālās ekonomikas organizācijām (piemēram, paju sabiedrībām, fondiem un apvienībām, kas iesaistītas saimnieciskā un finanšu darbībā) un kuras mērķis būtu pievērst lielāku uzmanību pasākumiem, kas vērsti uz atbilstošu resursu nodrošināšanu un tādas politikas uzraudzību un izstrādi, kas attiecas uz sociālās ekonomikas organizācijām; mudina Komisiju pienācīgu uzmanību veltīt tādu rūpniecības un pakalpojumu uzņēmumu pārstrukturēšanai par kooperatīviem, kuri nonākuši krīzes situācijā vai kuriem nav pārņēmēja, izveidojot šim uzdevumam paredzētu dienestu; |
20. |
aicina Komisiju nodrošināt lielāku elastību publiskā iepirkuma noteikumu jomā uzņēmumiem, kurus vada darba ņēmēji, piemēram, paredzot tajos laikā ierobežotu atrunu; |
21. |
aicina Komisiju nodrošināt arī to, ka tiek koordinēti saistībā ar sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvu veiktie pasākumi un ka tiek mazināti starp abām iniciatīvām pastāvošie administratīvie šķēršļi; |
22. |
mudina dalībvalstis, ievērojot SDO Ieteikumu Nr. 193/2002, pārskatīt to tiesību aktus attiecībā uz kooperatīviem kopumā un jo īpaši attiecībā uz konkrētām kooperatīvu kategorijām, tādām kā darba ņēmēju kooperatīvi, sociālie kooperatīvi, amatnieku kooperatīvi un kooperatīvās bankas, lai pieņemtu visaptverošu politiku kooperatīvā uzņēmējdarbības modeļa atbalstam un lai radītu tādu normatīvo vidi, kas ir labvēlīga kooperatīvu un to pārvaldības organizāciju nozīmes atzīšanai un attīstībai, jo īpaši jomās un nozarēs, kurās šis modelis ir apliecinājis savu pievienoto vērtību no sociālā, ekonomiskā un vides viedokļa; aicina dalībvalstis sadarbībā ar sociālajiem partneriem un citām reģionālā un vietējā līmenī ieinteresētām personām identificēt stratēģiskus sektorus, kas būtu piemēroti kooperatīvu projektiem; uzsver, ka papildus kooperatīvā kredīta banku lomai, kuras vienmēr īpašu uzmanību piešķīrušas ilgtspējīgai un sociāli atbildīgai finansēšanai un kuras ir nostiprinājušas savu darbību vietējā līmenī, tam būtu jāietver piemērotu finanšu instrumentu ieviešana un kooperatīvu nozīmes atzīšana valsts sociālajā dialogā; prasa šo ieteikumu paturēt prātā saistībā ar Regulas par Eiropas Kooperatīvās sabiedrības (SCE) statūtiem pārskatīšanu; |
23. |
uzsver, ka ir svarīgi visus reglamentējošos pasākumus iekļaut stingrā tiesiskā regulējumā un izstrādāt tos saskaņā ar starptautiskiem standartiem, lai novērstu to atšķirīgu interpretāciju dažādās valstīs un jebkādu konkurētspējas ziņā izdevīga vai neizdevīga stāvokļa rašanās risku reģionālā, valsts vai makroreģionālā līmenī; |
24. |
uzsver, ka turpmākajās Savienības iniciatīvās un pasākumos, kas saistīti ar kooperatīviem, visos procesa posmos ir svarīgi iekļaut kooperatīvus; |
Uzņēmumu nodošana un pārstrukturēšana
25. |
uzskata, ka uzņēmuma nodošana darba ņēmējiem, izveidojot kooperatīvu vai izmantojot citus darba ņēmēju īpašumtiesību veidus, varētu būt labākais veids, kā nodrošināt uzņēmuma darbības nepārtrauktību; uzsver, ka šāda uzņēmumu nodošana darba ņēmējiem, jo īpaši attiecībā uz darba ņēmēju kooperatīviem un darba ņēmēju veiktu uzņēmumu atpirkšanu, būtu jāatbalsta ar īpašu ES budžeta pozīciju, kurā ietverti arī finanšu instrumenti; aicina, iesaistot Eiropas Investīciju banku (EIB), sociālos partnerus un ieinteresētās personas no kooperatīvās kustības, nekavējoties izveidot Eiropas mehānismu ar mērķi veicināt kooperatīvu attīstību un jo īpaši uzņēmumu nodošanu kooperatīvu veidā, tostarp izmantojot, piemēram, paju fondu instrumentu; |
26. |
norāda, ka darba ņēmēju veikta uzņēmumu atpirkšana, reaģējot uz pašreizējo ekonomikas krīzi, dalībvalstīs kļūst aizvien izplatītāka; tādēļ aicina Komisiju identificēt finanšu instrumentus vai paplašināt pašreizējo instrumentu klāstu šīs prakses veicināšanai; |
27. |
uzsver sociālo kooperatīvu aktīvo lomu MVU pārstrukturēšanā, jo īpaši uz esošo uzņēmumu pamata izveidojot jaunus sociālos uzņēmumus, kas veicina tādu darba ņēmēju integrāciju, kurus var definēt kā piederošus pie nelabvēlīgām grupām un kuri atrodas kritiskā stāvoklī nodarbinātības ziņā, ar solidaritātes palīdzību pastiprinot veiktspēju, lai apmierinātu pieprasījumu sociālajā jomā; |
28. |
norāda, ka uzņēmumu nodošanā darba ņēmējiem ļoti bieži nākas saskarties ne tikai ar saistīto procedūru ilguma problēmu, bet arī (kas ir pat vēl svarīgāk) ar zināšanu trūkumu par šo uzņēmējdarbības scenāriju saistīto profesionāļu (piemēram, juristu un grāmatvežu) vidū un tiesību un izglītības sistēmā; uzsver, ka šīs prakses veicināšanā lielu ieguldījumu sniegtu visu to personu apmācība un izpratnes veidošana, kuras ir iesaistītas uzņēmumu dibināšanā vai īpašumtiesību nodošanā darba ņēmējiem; tādēļ iesaka, lai kooperatīvam kā uzņēmuma veidam tiktu piešķirta pastāvīga vieta attiecīgajās universitāšu un vadības skolu mācību programmās; turklāt uzskata, ka būtu jāveicina arī labākas zināšanas par kooperatīviem arodbiedrībās un struktūrās, kuru uzdevums ir sniegt informāciju par uzņēmumu veidošanu vai nodošanu, un uzņēmumu nodošana darba ņēmējiem kooperatīva veidā būtu finansiāli jāatbalsta, tostarp mērķtiecīgi un saprātīgi izmantojot struktūrfondus; uzsver pieredzi, kas dažās dalībvalstīs gūta, kooperatīvajām federācijām dibinot un nododot uzņēmumus kooperatīvu veidā, un aicina Komisiju ieviest mehānismus, kas atvieglotu uzņēmumu sadarbību un paraugprakses un metožu apmaiņu šajā jomā, un ziņot Padomei un Parlamentam par sasniegto; |
29. |
mudina dalībvalstis izveidot struktūru uzņēmumu nodošanas darba ņēmējiem atvieglošanai, ietverot finanšu mehānismus, kuru mērķis ir palīdzēt darba ņēmējiem veikt ieguldījumus tādos uzņēmumos, kurus skārusi krīze vai kuriem nav pēcteču, kā arī priekšrocības tiesības darba ņēmējiem, lai radītu vislabākos apstākļus tāda uzņēmuma pārpirkšanas piedāvājumam, kuram draud slēgšana; |
30. |
turklāt uzskata, ka dalībvalstīm būtu jāpieņem politika, kas atvieglotu darba ņēmēju līdzdalību savu uzņēmumu kapitāla un rezultātu veidošanā (izmantojot konkrētus fiskālus mehānismus – arī citos industriālo un pakalpojumu uzņēmumu veidos), nodrošinot nepieciešamo tiesisko aizsardzību un darba ņēmējiem atbilstīgi proporcionāli piedaloties uzņēmuma vadīšanā, uzraudzībā, lēmumu pieņemšanā un atbildībā; atgādina, ka šādas darbības var palielināt visa attiecīgā sektora konkurētspēju; |
31. |
uzsver to mehānismu pozitīvos aspektus, kuri ir tipiski kooperatīvu modelim, piemēram, rezervju nedalāmību, t. i., rezerves, ko nevar sadalīt starp biedriem pat uzņēmuma likvidācijas gadījumā, bet kuras ir jāizmanto kooperatīvu kustības attīstībai, un juridiskos noteikumus, lai ļautu trešām personām nodrošināt kooperatīvus ar riska kapitālu, ar vai bez balsošanas tiesībām, piemēram, paju fondus un Cooperazione Finanza Impresa (CFI) Itālijā, Institut de Développement de l'Economie Sociale (ESFIN-IDES) Francijā un Mondragon grupas investīciju struktūru Spānijā; |
32. |
aicina Komisiju veicināt politikas virzienus un pasākumus, ar ko tiek atbalstīta ne tikai jaunu darbvietu izveide jaunos uzņēmumos, bet arī esošo darbvietu saglabāšana; aicina Komisiju izveidot jaunus pakalpojumus saistībā ar uzņēmuma darbības sākšanu, lai ar izpratnes veidošanas un apmācības iniciatīvu palīdzību atbalstītu kooperatīvus kā uzņēmumu veidu; |
33. |
uzsver, ka krīzes skartu uzņēmumu pārveidošanai ekonomiski ilgtspējīgos kooperatīvos nepieciešama precīza un agrīna diagnoze; aicina visu līmeņu varas iestādes sadarboties ar sociālajiem partneriem un kooperatīvu kustību, nosakot šādas agrīnas diagnozes un izvērtējot uzņēmumu pārveides par kooperatīviem iespējamību un lietderību; uzskata, ka šajā procesā būtu jāiesaista arī arodbiedrības un kooperatīvu federācijas; |
34. |
aicina Komisiju sagatavot visaptverošu pārskatu, salīdzinot dalībvalstīs izmantoto paraugpraksi un valsts tiesību aktus, kas veicina uzņēmumu pārstrukturēšanu par kooperatīviem, jo īpaši noteikumus attiecībā uz uzņēmumu pārņemšanu, bankrotu, finanšu mehānismiem, uzņēmējdarbības atbalsta iestādēm un kooperatīvu kopu veidošanu; uzsver to, cik svarīgi ir šādā pārskatā iekļaut kooperatīvus, lai noteiktu prioritātes; šajā sakarībā aicina Komisiju apsvērt iespēju izveidot datubāzi, kurā sistemātiski tiktu apkopoti pārstrukturēšanas par kooperatīvu gadījumi un ar to saistītā informācija, lai varētu apmainīties ar paraugpraksi un iegūt salīdzināmus datus; |
35. |
aicina Komisiju un dalībvalstis atvieglot un veicināt kooperatīvu un sociālo uzņēmumu kopu izveidi, lai palīdzētu tiem rast resursus, kas nepieciešami, lai ieņemtu nozīmīgāku vietu ražošanas un sadales ķēdē un atbalstītu apjomradītus ietaupījumus, kuri ir nepieciešami pētniecības, izstrādes un inovāciju finansēšanai; |
Finansējuma un uzņēmējdarbības atbalsta pieejamība
36. |
uzsver, ka kooperatīviem uzņēmumiem rūpniecības un pakalpojumu jomā, jo īpaši MVU, vairāku iemeslu dēļ, tostarp to darbības rakstura dēļ, nav pieejams riska kapitāls un kredīts kapitāla tirgos; arī norāda, ka kooperatīviem, kas darbojas kapitālietilpīgās nozarēs, parasti ir grūti iegūt lielu kapitāla apjomu no to biedriem un ka tāpēc būtu jāizveido atbilstīgi finanšu instrumenti, lai nodrošinātu, ka tiek respektēti to uzņēmējdarbības veidi; |
37. |
norāda, ka jautājums par kredīta pieejamību kooperatīviem ir īpaši svarīgs, ņemot vērā to specifisko struktūru; tādēļ aicina Komisiju, Bāzeles komiteju un EIB izstrādāt un izmantot kvalitātes rādītājus, arī kredīta un finansējuma nodrošināšanai, lai kooperatīvu, tai skaitā sociālo kooperatīvu, lomu nodalītu no pārējiem uzņēmumu veidiem; |
38. |
uzskata, ka ir jāstiprina kooperatīvu kapitalizācija, labāk izmantojot resursus, ko var sniegt to sociālā struktūra; aicina Komisiju pēc tiek uzņēmuma atpirkšanas noteikšanas vai īstenošanas veicināt kapitalizācijas atbalsta pasākumus, tostarp nodokļu atlaides, – pat ja tie ir ierobežoti laikā, —, neuzskatot tos par valsts atbalstu; |
39. |
norāda, ka dažās dalībvalstīs personas, kas nav kooperatīva biedri, var nodrošināt riska kapitālu kooperatīviem, iegūstot tikai ierobežotas balsstiesības vai neiegūstot tās vispār, lai ievērotu biedru īpašumtiesības un kontroles struktūru, un ka tas ir ļāvis kooperatīviem uzlabot dialogu ar citām finanšu institūcijām; pauž atbalstu šādai politikai un mudina visas dalībvalstis uzlabot kredītu pieejamību kooperatīviem; |
40. |
uzskata, ka Komisijai kopīgi ar EIB un Eiropas Investīciju fondu (EIF) būtu jānodrošina ES līmeņa finanšu mehānismu, tostarp attiecīgā gadījumā Vienotā tirgus aktā ieteiktā MVU finansēšanas rīcības plāna, pieejamība kooperatīviem, un ka tiem kopā ar kooperatīvo banku nozari būtu jāvelta īpašas pūles, lai tas notiktu; uzsver, ka šādi pasākumi varētu uzlabot vienotā tirgus darbību; |
41. |
uzskata, ka kooperatīvo banku specifiskās iezīmes jāņem vērā finanšu tirgu regulā un tai sekojošos īstenošanas aktos; |
42. |
uzskata, ka programmām un fondiem, kas tiek izveidoti saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu (2014.–2020. gads), vajadzētu būt svarīgiem kooperatīvu atbalsta instrumentiem; uzsver, ka, izstrādājot darbības programmas, būtu jāpievērš uzmanība jaunu kooperatīvu veidošanas veicināšanai, atbalsta sniegšanai ilgtspējīgai uzņēmumu attīstībai un atbildīgai pārstrukturēšanai, ietverot tādus pasākumus, kas jo īpaši attiecas uz uzņēmumu nodošanu darba ņēmējiem un sociāliem kooperatīviem, vietējo attīstību un sociālo, tehnoloģisko un ražošanas inovāciju, izmantojot vispārējās dotācijas un citus finanšu instrumentus, tostarp Globalizācijas pielāgošanās fondu; |
43. |
uzskata, ka ES un dalībvalstu finanšu plānošanā īpaša uzmanība būtu jāpievērš (vai jāparedz noteikts īpatsvars) kooperatīviem, kuru mērķis ir atvieglot nelabvēlīgu grupu iedzīvotāju piekļuvi darba tirgum, kā tas ir noteikts arī Regulā (EK) Nr. 2204/2002, lai nostiprinātu un vēl vairāk uzlabotu sociālo aizsardzību; |
44. |
aicina Komisiju nākamajā finanšu gadā atbalstīt izmēģinājuma projektu, kura mērķis būtu palīdzēt krīzē nonākušus uzņēmumus nodot darba ņēmējiem, lai tie varētu turpināt darbu, tādējādi veidojot jaunus kooperatīvus, kas varētu atdzīvināt krīzes vai bankrota situācijā nonākušu uzņēmumu darbību; |
45. |
aicina Komisiju izstrādāt pasākumus, lai atbalstītu jauniešu nodarbinātību kooperatīvu sektorā; aicina Komisiju arī mudināt dalībvalstis izplatīt informāciju par kooperatīvu modeli kā pamatinstrumentu jaunu darbvietu izveidei; |
46. |
uzskata, ka dalībvalstīm būtu jāveic arī tādi pasākumi, lai uzlabotu visa uzņēmējdarbības atbalsta pakalpojumu klāsta pieejamību kooperatīviem, jo tas palīdzēs kooperatīviem vēl vairāk veicināt darbības ilgtspējīgu attīstību; šajā sakarībā mudina dalībvalstis ieviest pasākumus, lai uzlabotu kredītu pieejamību kooperatīviem, jo īpaši darba ņēmēju kooperatīviem, sociāliem kooperatīviem, amatnieku kooperatīviem un mikrouzņēmumu veidotiem kooperatīviem; |
47. |
uzskata, ka dalībvalstīm būtu jāpieņem atbilstoši pasākumi, lai novērstu jebkādus juridiskus, administratīvus un birokrātiskus šķēršļus, kas traucē vai ierobežo kooperatīvu izaugsmi; |
48. |
uzskata, ka visā Eiropā būtu jāatvieglo mazu kooperatīvā kredīta apvienību piekļuve tirgiem; |
49. |
turklāt uzskata, ka būtu jāveicina tādi MVU savstarpējās sadarbības tīkli kā tie, kas pašreiz ES ir kooperatīvu veidā (amatnieku kooperatīvi, MVU kooperatīvi, amatu un nodarbinātības kooperatīvi u. c.), jo šādi tīkli ar kopīgu tirgvedību, pirkumiem vai citiem pakalpojumiem ievērojami veicina mikrouzņēmumu un mazo uzņēmumu izveidi un ilgtspējību un palīdz tiem kļūt par inovāciju avotu; |
50. |
uzskata – lai atbalstītu jaunu kooperatīvu izveidi, būtu jāattīsta pakalpojumi, kas paredzēti jaunu uzņēmumu darbības sākšanai; turklāt uzskata, ka gan dalībvalstu, gan Eiropas līmenī būtu jāatbalsta iniciatīvas, ar kurām kooperatīvu modelis tiek popularizēts potenciālo jauno uzņēmēju vidū (piemēram, universitāšu mācību programmās); |
o
o o
51. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV C 76 E, 25.3.2010., 16. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0071.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0005.
(4) OV L 207, 18.8.2003., 1. lpp.
(5) OV L 385, 31.12.1994., 14. lpp.
(6) OV C 93, 28.3.1998., 2. lpp.
(7) OV C 191, 29.6.2012., 24. lpp..
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/41 |
P7_TA(2013)0302
Eiropas bioekonomika
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija rezolūcija par inovācijām ilgtspējīgai izaugsmei – Eiropas bioekonomika (2012/2295(INI))
(2016/C 075/06)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Inovācijas ilgtspējīgai izaugsmei: Eiropas bioekonomika” (COM(2012)0060), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Eiropa 2020 – stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” (COM(2010)2020), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 24. maija rezolūciju par resursu ziņā efektīvu Eiropu (1), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par efektīvu Eiropas stratēģiju izejvielu jomā (COM(2011)0025) un Parlamenta 2011. gada 13. septembra rezolūciju par šo paziņojumu (2), |
— |
ņemot vērā Apvienotās Karalistes prezidentūras Padomes secinājumus 2005. gadā (“Uz zināšanām balstīta bioekonomika Eiropā”), Vācijas prezidentūras Padomes secinājumus 2007. gadā (“Ceļā uz zināšanām balstītu bioekonomiku”) un Beļģijas prezidentūras Padomes secinājumus 2010. gadā (“Uz zināšanām balstīta ekonomika Eiropā: sasniegumi un iespējas”), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu, kā arī Attīstības komitejas, Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas, Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas un Reģionālās attīstības komitejas atzinumus (A7-0201/2013), |
A. |
tā kā ir paredzams, ka iedzīvotāju skaits pasaulē 2050. gadā palielināsies no 7 miljardiem līdz vairāk nekā 9 miljardiem, par 70 % palielinot pieprasījumu pēc pārtikas produktiem un noslogojot ūdens krājumus; |
B. |
tā kā izsīkstošie dabas resursi pasaulē, pieaugošais spiediens uz atjaunojamo izejvielu izmantošanu un klimata pārmaiņu ietekme pasaulē liek mums izmantot resursus efektīvi; |
C. |
tā kā inovatīva un efektīva ilgtermiņa pieeja nodrošinās ne tikai lielāku ilgtspēju, bet arī atbalstu lauku un reģionu attīstībai, iespējamu siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanos, ražošanas cikla lielāku ilgtspējību, kā arī rūpniecības inovāciju izplatīšanos visā vērtību ķēdē; |
D. |
tā kā pāreja uz ilgtspējīgu ekonomiku nostiprinās Eiropas rūpniecības nozares un lauksaimniecības nozares konkurētspēju, palielinās ekonomikas izaugsmi un tādējādi veicinās nodarbinātības līmeņa ievērojamu pieaugumu; |
E. |
tā kā veiksmīga bioekonomika Eiropā ir atkarīga no ilgtspējīgi pārvaldītu un iegūtu pārtikas krājumu pieejamības (no lauksaimniecības, mežsaimniecības un bioloģiski noārdāmiem atkritumiem); |
F. |
tā kā ES bioekonomikas apgrozījums jau sasniedzis gandrīz EUR 2 triljonus un ir gaidāms, ka būtisku izaugsmi nodrošinās ilgtspējīga primārā ražošana, pārtikas pārstrāde, rūpnieciskā biotehnoloģija un biopārstrādes uzņēmumi, |
Vispārīgas piezīmes
1. |
pauž atzinību par Komisijas paziņojumu “Inovācijas ilgtspējīgai izaugsmei: Eiropas bioekonomika” un tajā iekļauto bioekonomikas stratēģijas īstenošanas rīcības plānu; |
2. |
uzskata, ka bioekonomika ļauj ražot rūpniecības un patēriņa preces ar zemākām izmaksām, izmantojot mazāk enerģijas un mazāk piesārņojot vidi; |
3. |
atbalsta viedokli, ka pārejas uz gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu bioekonomiku pamatā ir ne tikai tādu atjaunojamu dabas resursu ražošana, kuriem ir maza ietekme uz vidi, bet arī to ilgtspējīga izmantošana ekoloģiskā, ekonomiskā un sociālā nozīmē, saglabājot bioloģisko resursu izmantošanu ekosistēmas atjaunošanās robežās; |
4. |
uzsver nepieciešamību rīkoties nekavējoties, lai atbalstītu inovācijas un ieguldījumus jaunās tehnoloģijās un uzņēmējdarbības modeļos, kā arī lai radītu stimulus, kas nodrošinās ilgtermiņa ieguvumus ekonomikai; uzsver privātā sektora būtisko nozīmi ilgtspējīgas ekonomikas izaugsmes nodrošināšanā; |
5. |
uzskata, ka bioekonomika ir priekšnoteikums, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un konkrēti iniciatīvu “Inovāciju savienība” un “Resursu ziņā efektīva Eiropa” mērķus; |
6. |
atzinīgi vērtē Komisijas atbalstu radikālām izmaiņām ES pieejā bioloģisko resursu ražošanai, patēriņam, apstrādei, uzglabāšanai, otrreizējai pārstrādei un iznīcināšanai; |
7. |
norāda – lai gan bioekonomikā jau ir nodarbināti 22 miljoni cilvēku jeb 9 % no ES kopējā nodarbināto skaita, tai piemīt liels potenciāls radīt miljoniem jaunu darbvietu; |
8. |
atbalsta Komisijas priekšlikumu izveidot darba grupu un ceļvedi par bionozarēm, kurā uzsvērts atjaunojamo resursu un biotehnoloģiju ieguldījums ilgtspējīgā attīstībā, kā arī reģioni un uzņēmēji tiek mudināti izstrādāt jaunas inovācijas bioekonomikas nozarei; |
9. |
aicina dalībvalstis izstrādāt valstu un reģionālos bioekonomikas rīcības plānus, kā arī prasa Komisijai divas reizes gadā iesniegt Parlamentam ziņojumu par bioekonomikas īstenošanu; |
10. |
uzsver, ka ES ir pasaules līdere dažādās biozinātnes un biotehnoloģiju jomās; uzskata, ka pāreja uz bioekonomiku ļaus Eiropai spert būtiskus soļus uz priekšu attiecībā uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisijas līmeni, kā arī inovāciju un konkurētspējas jomā un stiprinās tās lomu starptautiskā mērogā; |
11. |
uzver resursu un energoefektivitātes nozīmi un milzīgo potenciālu; uzsver nepieciešamību ražot vairāk, izmantojot mazāk resursu, lai bioekonomika būtu ilgtspējīga arī turpmāk; |
12. |
uzskata, ka bioekonomikai Eiropā nav vienkārši jāaizstāj pašreizējā uz fosilā kurināmā izmantošanu balstītā ekonomika vai jāatkārto pašreizējie izšķērdīgie uzvedības un patēriņa modeļi, bet gan ir jāizstrādā efektīvāks un ilgtspējīgāks tās modelis, kurā ņem vērā sociālo un vides pārvaldību visās uz bioekonomiku balstītajās vērtību ķēdēs; |
13. |
atzinīgi vērtē pašlaik notiekošo Savienības tiesību aktu pārskatīšanu biodegvielas jomā, lai mazinātu zemes izmantojuma netiešo izmaiņu (ILUC) negatīvo ietekmi un veicinātu modernāku biodegvielas veidu tirgu un attīstību, kas ļautu vairāk izmantot pārtikā neizmantojamas izejvielas, piemēram, atkritumus, atlikumus un lignocelulozes un celulozes materiālus; |
14. |
atgādina, ka Atjaunojamo energoresursu direktīvā un Degvielas kvalitātes direktīvā būtu jāiekļauj ILUC faktori, kas piemērojami biodegvielai un bioloģiskajam šķidrajam kurināmajam, kā arī saistoši ilgtspējas kritēriji attiecībā uz cietās un gāzveida biomasas izmantošanu; aicina Komisiju izstrādāt Biomasas pamatdirektīvu, kas ietvertu visus biomasas izmantošanas veidus (enerģiju, degvielu, materiālus un ķīmiskas vielas) un noteiktu biomasas hierarhiju; |
Ieguldījumi pētniecībā, inovācijās un zināšanās
15. |
mudina Komisiju turpināt centienus koordinēt pētniecību un attīstību starp dalībvalstīm un dažādām nozarēm un īpaši uzsver nepieciešamību izpētīt bioloģisko resursu ilgtspējas ierobežojumu novērtējumu, ņemot vērā ekosistēmas funkcijas un dabiskās pārtikas ķēdes, kā arī pieprasījumu pēc pārtikas; |
16. |
prasa rūpīgāk izpētīt sociālās un ekoloģiskās iespējas bioekonomikas jomā, kā arī tās potenciālās izmaksas, ņemot vērā bioekonomikas iespējamo dažādo ietekmi un tās nepareizu izmantošanu saistībā ar izsīkstošu dabas resursu izmantošanu, kaitējuma videi nodarīšanas un bioloģiskās daudzveidības zaudēšanas risku, kā arī saglabāšanas iespējas; |
17. |
atbalsta Bioekonomikas darba grupas izveidošanu, lai palīdzētu veicināt politikas pamatnostāņu un iniciatīvu sinerģiju un saskaņotību, un Bioekonomikas observatorijas izveidošanu, lai veicinātu savstarpēju mācīšanos, nodrošinot pastāvīgu zināšanu un informācijas apmaiņu starp pētniecības institūtiem, uzņēmumiem, iestādēm, universitātēm, reģionālajiem operatoriem, lauksaimniekiem un iedzīvotājiem lauku teritorijās, un lai paātrinātu tāda tiesiskā regulējuma izveidošanu, kas pastiprina un veicina pētniecību un tās pielietojumu, kā arī inovāciju komercializāciju; |
18. |
atgādina par piesardzības principa piemērošanas nozīmi biotehnoloģiju izmantošanā, jo īpaši saistībā ar ģenētiski manipulētiem organismiem un sintētisko bioloģiju; |
19. |
uzskata, ka jāizveido multidisciplināras un starpnozaru informācijas un apmācību programmas, lai pētniecības rezultāti būtu pieejami ieinteresētajām pusēm, tostarp patērētājiem, radot iespējas uzlabot zināšanas un aktīvāk līdzdarboties procesos; |
20. |
aicina novērst pašreizējos šķēršļus inovācijai visā vērtību ķēdē, īpaši nodrošinot ātras un uz zinātni balstītas ES apstiprināšanas procedūras biotehnoloģiskiem produktiem, kā arī daudz ātrāku piekļuvi tirgum; |
21. |
aicina Komisiju ierosināt praktiskus reģionāli visaptverošus pasākumus, lai reģionu līmenī veicinātu bioekonomikas produktu ražošanu un patēriņu; |
22. |
uzsver, ka bioekonomikai ir nepieciešamas jaunas iemaņas, jaunas zināšanas un jaunas zinātnes nozares, lai to varētu turpināt attīstīt un/vai integrēt nolūkā reaģēt uz sabiedriskām izmaiņām, kas saistītas ar bioekonomiku, veicināt konkurētspēju, izaugsmi un darbvietu radīšanu, apmierināt rūpniecības vajadzības un nodrošināt iemaņu un darbvietu labāku savstarpējo atbilstību; |
23. |
uzsver, ka bioekonomikai ir nepieciešamas pirmšķirīgas zināšanas un prasmīgs darbaspēks; norāda, ka ir jānodrošina arodapmācība un augstākā izglītība Eiropas Savienības reģionos, ņemot vērā to īpašās raksturiezīmes; vērš uzmanību uz to, ka plašas izglītības un arodapmācības sistēmas reģionos veicinās arī uzņēmējdarbības izplatīšanos; |
24. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu piešķirt dotāciju EUR 4,5 miljardu apmērā pētniecības pamatprogrammai “Apvārsnis 2020” un cer, ka nolūkā turpmāk uzlabot inovācijas šī dotācija būs pieejama visām bioekonomikas nozarēm un instrumentiem, tostarp pētniecībai ekosistēmas ierobežojumu jomā un biomateriālu atkārtotas izmantošanas un otrreizējās pārstrādes jomā; |
25. |
uzskata, ka biorafinēšanas rūpnīcas, kurās galvenokārt izmanto vietējo ilgtspējīgu biomateriālu, ar ko neaizstāj pārtiku vai citu vērtīgāku izmantojumu, ir būtisks instruments, lai īstenotu pareizus pamesto staciju pārveidošanas procesus un atdzīvinātu krīzes skartos apgabalus, izmantojot inovatīvus procesus un ieguldījumus, kas vērsti uz aprites ekonomiku, un cer, ka šo rūpnīcu lomu turpinās novērtēt; |
26. |
uzsver, ka pietiekams ilgtspējīgu izejmateriālu daudzums ir nepieciešams, lai biorafinēšanas rūpnīcas Eiropā varētu veiksmīgi darboties; norāda, ka tādēļ būs jāuzlabo arī uzglabāšanas un transporta infrastruktūra, kā arī jāpilnveido nepieciešamā loģistika; |
27. |
norāda, ka Eiropā demonstrējumu iekārtu skaits ir ierobežots un ir nepieciešami lielāki ieguldījumi, lai varētu saglabāt Eiropas nozaru vadošo lomu biorafinēšanas rūpnīcu jomā; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt eksperimentālos un demonstrācijas pasākumus produktu un procesu vairošanai; |
28. |
uzsver, ka bioekonomikas politikas pamatnostādnes ir jāveido labāk, lai nodrošinātu biomasas izmantojumu pēc kaskādes principa; šajā sakarībā aicina izstrādāt tiesību aktu, kas sekmēs šā vērtīgā resursa efektīvāku un ilgtspējīgāku izmantošanu; uzsver, ka šādam tiesību aktam būtu jānosaka kaskādes izmantojuma princips “biomasas piramīdā”, ņemot vērā tās dažādos segmentus un stiprinot tās augstākos līmeņus; norāda, ka, pateicoties šādai pieejai, biomasa tiktu izmantota hierarhiskā, gudrā un efektīvā veidā, tās izmantojumam būtu pievienotā vērtība un tiktu atbalstīti tādi pasākumi kā pētniecības koordinācija visas vērtību ķēdes garumā; |
Lielāka saistība starp politikas jomām un lielāki iesaistīto pušu centieni
29. |
uzskata par nepieciešamu nodrošināt integrētu, saskaņotu, starpnozaru un starpdisciplīnu pieeju bioekonomikai un aicina saskaņot dažādās iesaistītās ES politikas jomas un attiecīgos pamatprincipus, piemēram, piesardzības principu, dažādajās nozarēs (ceļvedis par resursu efektīvu izmantošanu; “Inovāciju savienība”; Izejvielu iniciatīva; “Apvārsnis 2020”; Vides rīcības programma 2020. gadam; kohēzijas politika, kopējā lauksaimniecības politika un kopējā zivsaimniecības politika; Atjaunojamo energoresursu direktīva, Ūdens pamatdirektīva, Atkritumu pamatdirektīva un Iepakojuma direktīva; kā arī īpaši pasākumi bioatkritumu jomā); uzskata, ka arī jārada vienota, ilgtermiņa, stabila normatīvā vide gan ES līmenī, gan dalībvalstu līmenī, lai veicinātu un palielinātu ieguldījumus bioekonomikā Eiropā; |
30. |
aicina Eiropas Komisiju radīt finanšu instrumentus, lai atbalstītu pirmskomerciālus ieguldījumus, pārvērstu pētījumu rezultātus komerciālos panākumos, dotu iespēju novatoriskiem uzņēmumiem, īpaši MVU, rast finanšu un citus atbalsta instrumentus, kas veicina bioekonomikas attīstību, piemēram, izmantojot reģionālos un struktūrfondus un Eiropas Investīciju bankas riska dalīšanas finanšu mehānismus, uzlabojot saskaņotību starp dažādiem ES pētniecības un inovāciju fondiem, kā arī izveidojot vienotu informatīvo kontaktpunktu jautājumiem par visām ar bioekonomiku saistītajām iniciatīvām, nolūkā radīt vislielāko iespējamo ietekmi; atzīst grūtības un finanšu riskus, kas saistīti ar bioekonomikas inovāciju komercializāciju un to laišanu tirgū; |
31. |
prasa attīstīt rūpniecības infrastruktūru un optimizētas bioproduktu piegādes ķēdes lauku rajonos un piekrastes apgabalos ar mērķi radīt jaunas darbvietas lauksaimniecības, mežsaimniecības un akvakultūras nozarēs; prasa šim mērķim darīt pieejamu ES lauku attīstības finansējumu un to izdarīt tādā veidā, lai samazinātu, nevis palielinātu videi nodarīto kaitējumu un bioloģiskās daudzveidības zudumu; |
32. |
aicina veikt mērķtiecīgus un konkrētus pasākumus, lai samazinātu apstiprināšanas birokrātiskā procesa sarežģītību un ilgumu, kas apgrūtina biorafinēšanas rūpnīcu attīstības procesus un rada risku, ka tiks veicināta inovatīvo un avangardisko tehnoloģiju izmantošana ārpus ES; |
33. |
atbalsta publiskā un privātā sektora partnerības izveidošanu, gūstot attiecīgu mācību no problēmām, kas radās, iepriekš piemērojot šādu partnerību citās nozarēs; aicina Eiropas Komisiju piešķirt atbilstošus līdzekļus partnerības attīstībai un izaugsmei, ar pārliecību, ka tas ir galvenais instruments, kas ļaus izveidot jaunas vērtību ķēdes, stiprinās esošās ķēdes un veicinās ieguldījumus tehnoloģijās un demonstrējumu iekārtās, kuras spēj īstenot tirgū pētniecības rezultātus; |
34. |
atbalsta nepieciešamību izveidot daudzlīmeņu pieeju un aicina arvien lielāku uzmanību pievērst bioekonomikas reģionālajai un vietējai dimensijai un augšupējām iniciatīvām; atzinīgi vērtē tādu bioekonomikas platformu izveidošanu reģionu, valstu un Eiropas līmenī, kas spēs izmērīt nozarē sasniegto progresu un ļaus veikt zināšanu un labas prakses apmaiņu, lai līdzsvarotu kopējo bioekonomikas attīstības līmeni ES; aicina Komisiju iesaistīt arī nozares speciālistus un visu saistīto nozaru speciālistus, kā arī patērētāju un iedzīvotāju pārstāvjus; vērš uzmanību uz to, ka reģionālai ekonomikai ir būtiska nozīme gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes nodrošināšanā; |
35. |
uzskata, ka biosabiedrības izveidē svarīga loma ir augšupējām iniciatīvām un ka ir būtiski piemērot uz uzņēmējdarbību un pieprasījumu orientētu pieeju apvienojumā ar valdības virzītu pieeju; uzskata, ka būtu jānodrošina atbilstošas iespējas reģionālām iniciatīvām; aicina Komisiju atbalstīt šādus tīklus un klasterus, lai sekmētu pieredzes apmaiņu; |
Tirgu un konkurētspējas stiprināšana
36. |
aicina Komisiju koncentrēt finanšu atbalstu inovācijas vajadzībām atbilstoši pamatiniciatīvai “Inovācijas savienība”, tostarp “Apvārsnis 2020” prioritātēm, sekmējot pētniecības rezultātus, lai sagatavotos to komercializācijai, tādējādi aizpildot tukšumu pētniecības jomā Eiropā; |
37. |
uzskata, ka ir pieejams lielisku instrumentu kopums (publiskie iepirkumi, standartizācija, nodokļu atvieglojumi, sertificēšanas un īpaša marķējuma sistēmas), lai nodrošinātu ilgtspējīgu un kvalitatīvu bioloģisko produktu pietiekamu piegādi, kā arī resursu ziņā efektīvas ražošanas sistēmas; uzskata, ka ir nepieciešama pašreizējo tiesību aktu reforma; aicina Komisiju izstrādāt ilgtspējas kritērijus biomasas izmantošanai, uz kuriem arī būtu jābalsta tirgus izveides instrumenti; |
38. |
uzsver, ka bioekonomikai, kurā fosilo enerģijas avotu vietā izmanto bioloģiskos resursus, ir jābūt balstītai uz stabilu politiku, kurā tiek ņemta vērā ne tikai ekonomiskā dzīvotspēja, bet arī sociālā un ekoloģiskā ilgtspēja; |
39. |
uzskata, ka būtiski ir iesaistīt un informēt patērētājus par bioloģisko produktu un pakalpojumu izvēli; šajā saistībā cer, ka tiks izveidota tāda šīs ražošanas standartizācija ES, kuras pamatā ir pietiekami ilgtspējas kritēriji, uzskatot to par instrumentu, kas veicina šo produktu ienesīgu Eiropas tirgu; |
40. |
uzskata, ka bioloģiskā produkta derīguma termiņu nedrīkst mākslīgi saīsināt; produktam jāparedz iespējami ilgākais derīguma termiņš; |
41. |
uzsver, ka bioekonomika dos ievērojamu ieguldījumu lauku un piekrastes teritoriju attīstībā; uzskata, ka sinerģija un cieša sadarbība visā vērtību ķēdē, ietverot lauksaimniecības un mežsaimniecības izejvielu vietējos ražotājus un biorafinēšanas rūpnīcas, palīdzētu stiprināt konkurētspēju un palielināt lauku reģionu ienesīgumu; uzsver nepieciešamību izstrādāt ilgtermiņa bioekonomikas stratēģiju, pienācīgi ņemot vērā nepieciešamību garantēt nodrošinājumu ar pārtiku; |
42. |
pieprasa, lai izveidotie bioloģiskie un biotehnoloģiskie procesi varētu tikt pielietoti to atjaunojamo bioloģisko resursu izmantošanā, kas iegūti no atliekām un šķirnēm, kuras nav paredzētas izmantošanai pārtikā, un arī pastāvošo lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmējdarbības ķēžu sastāvdaļu izmantošanā; |
43. |
ir pārliecināts, ka viens no bioekonomikas pamatprincipiem ir veicināt resursu efektīvāku izmantošanu un mazināt atkarību no importētām izejvielām, enerģijas un neatjaunojamiem dabas resursiem; uzsver mežsaimniecības un citu bioloģiskās rūpniecības nozaru nozīmi un ir pārliecināts, ka oglekļa emisijas ziņā neitrāli atjaunojamie dabas resursi un izejvielas, piemēram, koksne un celuloze, var aizstāt neatjaunojamas fosilās izejvielas; norāda, ka bioloģiskās rūpniecības uzņēmumi ražo daudzus augstas pievienotās vērtības produktus (piemēram, ķimikālijas, medikamentus, plastmasu un citus novatoriskus jaunus materiālus) un rada darbvietas; uzsver ar jūras resursiem saistītu biotehnoloģiju potenciālu; |
44. |
aicina Eiropas Komisiju veicināt tādu rīcību, kas ilgtspējīgi palielina rūpniecības izejvielu potenciālu, palīdz labāk mobilizēt šīs izejvielas, savākt bioloģiski noārdāmus atkritumus, tādējādi izvairoties no pārmērīgi biežiem pārvadājumiem, un nodrošināt, ka biomasa tiek izmantota samērīgi ar ekoloģiskajiem ierobežojumiem un ka tā nemazina oglekļa dioksīda piesaistītājsistēmas funkcijas; šajā saistībā uzskata, ka steidzami jāizstrādā ilgtspējas kritēriji biomasas izmantojumam enerģijas ražošanai, lai nodrošinātu biomasas pieejamību resursu ziņā efektīvākiem mērķiem, nepieļaujot, ka centieni pārveidot biomasu energoresursā kropļotu tirgu un mazinātu ražotāju piekļuvi biomasai; |
45. |
uzskata, ka ir svarīgi ieguldīt bioekonomikas piegādes ķēdēs, lai nodrošinātu izejvielu pieejamību; uzsver, ka bioekonomikas stratēģijām būtu jāveicina ne vien efektīvāka mājsaimniecības un sadzīves atkritumu apsaimniekošana, bet arī lauksaimniecības un mežsaimniecības atkritumu un blakusproduktu pārstrāde; prasa izstrādāt labāku regulējumu, kas ļauj pilntiesīgi rīkoties un nodrošina ne vien juridisko noteiktību, bet arī spēcīgu atbalstu bioekonomikas resursu un izejvielu ilgtspējīgai izmantošanai, un prasa arī nodrošināt, lai politikas pamatā visos tās aspektos būtu elastīga ilgtermiņa pieeja, kas veicina ieguldījumus; |
46. |
uzskata, ka saskaņā ar Eiropas rūpniecības politikas jauno stratēģiju bioekonomika var būtiski palīdzēt mazināt pašlaik Eiropā notiekošo deindustrializācijas procesu un atjaunot rūpniecību, izmantojot jaunas stratēģijas, kuras stimulē tirgu un atjauno reģionālās sistēmas konkurētspēju; |
47. |
uzstājīgi aicina Komisiju definēt videi kaitīgu subsīdiju kā “valdības tādas rīcības sekas, kas rada priekšrocības patērētājiem vai ražotājiem nolūkā papildināt to ienākumus vai samazināt to izmaksas, tomēr, to darot, neievēro saprātīgu praksi vides jomā” (3); aicina Komisiju un dalībvalstis nekavējoties un līdz 2014. gadam pieņemt konkrētus plānus, kuru pamatā ir iepriekš minētā definīcija un kuri vērsti uz videi kaitīgo subsīdiju pakāpenisku likvidēšanu līdz 2020. gadam, tostarp tādu subsīdiju likvidēšanu, kas veicina neefektīvu atjaunojamo resursu izmantojumu, un subsīdiju fosilajam kurināmajam likvidēšanu, kā arī valstu reformu programmās ziņot par gūtajiem panākumiem; šajā saistībā pauž bažas par to, ka subsīdijas biomateriālu izmantošanai enerģētikā jau pašreiz iedragā mērķi par resursu efektīvu izmantošanu; |
48. |
ar bažām norāda, ka aizvien lielāks pieprasījums pēc biomasas, jo īpaši koksnes, var izraisīt mežu masveida izciršanu tajās jaunattīstības valstīs, kuras nepilda Kioto protokola noteikumus par siltumnīcefekta gāzu emisijas uzskaiti; norāda, ka tas var ietekmēt augsnes kvalitāti, ūdens aprites ciklu un bioloģisko daudzveidību un ka tas vairo spriedzi globālu nolīgumu kontekstā, piemēram, saistībā ar Konvenciju par bioloģisko daudzveidību (KBD) un ANO Sadarbības programmu, lai samazinātu emisiju, kuras iemesls ir atmežošana un mežu degradācija jaunattīstības valstīs (UN-REDD); pauž bažas arī par to, ka augošais pieprasījums pēc koksnes produktiem var izraisīt koku nelegālu izciršanu un tādējādi vājināt brīvprātīgos partnerattiecību nolīgumus, kas tiek slēgti saskaņā ar ES Rīcības plānu meža tiesību aktu ieviešanai, pārvaldībai un tirdzniecībai (FLEGT), jo zemes pārvaldības sistēmas daudzās jaunattīstības valstīs ir vājas; |
49. |
uzsver, ka pāreja uz bioekonomiku palīdzēs turpināt Rio+20 rezultātu integrēšanu ES politiskajās nostādnēs; uzskata, ka ES arī turpmāk intensīvi jāiegulda iniciatīvās, kas sekmē pāreju uz iekļaujošu zaļo ekonomiku starptautiskā līmenī; |
50. |
prasa, lai ES kļūtu par starptautiska vēriena pētniecības un jaunrades virzošo spēku ar bioekonomiku saistītu pētījumu jomā; konstatē, ka jauni produkti, procesi un pakalpojumi, kas veidoti, izmantojot atjaunojamus resursus, palielinās Eiropas rūpniecības konkurētspēju un padarīs to par pasaules mēroga līderi; |
51. |
uzskata, ka ir ārkārtīgi svarīgi izstrādāt starptautiskus juridiski saistošus ilgtspējas standartus visām nozarēm, kurās tiek izmantota biomasa, kā arī saistošus ilgtspējīgas mežu apsaimniekošanas kritērijus; mudina ES arī turpmāk slēgt daudzpusējus nolīgumus un sniegt – it īpaši vismazāk attīstītajām valstīm – attiecīgu institucionālo un tehnisko atbalstu, lai nodrošinātu ilgtspējīgu biomasas izmantošanu; |
52. |
uzskata, ka šajā stratēģijā izveidotais bioekonomikas modelis ļaus atrisināt iespējamās problēmas un ilgtermiņā varēs būt ilgtspējīgāks un efektīvāks ražošanas, patēriņa, attīstības un dzīvesveida modelis, atjaunojot Eiropas izaugsmes procesu, pateicoties jaunai sintēzei starp ekonomiku, vidi un sociālās jomas kvalitāti; |
o
o o
53. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0223.
(2) OV C 51 E, 22.2.2013., 21. lpp.
(3) Pielāgota no ESAO (1998. un 2005. gads) IEEP u. c., 2007. gads, skatīt: http://ec.europa.eu/environment/enveco/taxation/index.htm
Trešdiena, 2013. gada 3. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/47 |
P7_TA(2013)0304
Politiskā vienošanāš attiecībā uz DFS
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par politisko vienošanos attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (2012/2799(RSP))
(2016/C 075/07)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 310., 311., 312. un 323. pantu, |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 23. oktobra rezolūciju labvēlīga iznākuma panākšanai 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmas apstiprināšanas procedūrā (1), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 13. marta rezolūciju par Eiropadomes 2013. gada 7. un 8. februāra secinājumiem attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu (2), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 8. februārī pieņemtos Eiropadomes secinājumus, |
— |
ņemot vērā 2013. gada 28. jūnijā pieņemtos Eiropadomes secinājumus, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
1. |
atzinīgi vērtē 2013. gada 27. jūnijā pēc ilgām un spraigām sarunām augstākajā politiskajā līmenī panākto Parlamenta, Padomes prezidentūras un Komisijas politisko vienošanos par daudzgadu finanšu shēmu (DFS) 2014.–2020. gadam; atzīst Īrijas prezidentūras ievērojamās pūles šīs vienošanās panākšanai; |
2. |
uzsver, ka – pateicoties Parlamenta neatlaidībai sarunās – pirmo reizi ir pieņemti vairāki noteikumi, kas būs svarīgi, lai jaunā finanšu shēma pilnībā darbotos, būtu saskanīga, pārredzama un atsaucīgāka uz ES pilsoņu vajadzībām; izceļ, jo īpaši jaunos noteikumus, kas attiecas uz DFS pārskatīšanu, elastību, pašu resursiem un budžeta vienotību un pārredzamību, kas bija Parlamenta galvenās sarunu prioritātes; |
3. |
ir gatavs rudens sākumā nodot balsošanai DFS regulu un jauno Iestāžu nolīgumu, tiklīdz būs izpildīti visi tehniskie un juridiskie nosacījumi attiecīgo dokumentu pabeigšanai tā, lai tajos tiktu ņemta vērā Padomes un Parlamenta panāktā vispārējā vienošanās; |
4. |
tomēr atgādina par savu nostāju, kas izklāstīta iepriekš minētajā 2013. gada 13. marta rezolūcijā par DFS, ka nevar apstiprinoši balsot par DFS regulu, ja nav absolūtu garantiju, ka pilnībā tiks iekļauti visi atlikto maksājumu pieprasījumi par 2013. gadu; sagaida, ka Padome tāpēc pieņems oficiālu lēmumu par 2013. gada budžeta grozījuma Nr. 2/2013 projektu par summu 7,3 mljrd. ne vēlāk kā līdz 2013. gada 9. jūlijā paredzētajai Ekonomikas un finanšu padomes sanāksmei; mudina Padomi saglabāt politisko apņēmību bez kavēšanās pieņemt nākamos budžeta grozījumus, lai novērstu maksājumu apropriāciju samazināšanos, kas 2013. gada beigās ES budžetā var radīt strukturālu deficītu; paziņo, ka Parlaments nedos savu piekrišanu DFS regulai vai arī neapstiprinās 2014. gada budžetu līdz laikam, kad Padome būs apstiprinājusi šo jauno budžeta grozījumu, kas segs Komisijas konstatēto vēl palikušo iztrūkumu; |
5. |
turklāt uzver, ka DFS nevar juridiski pieņemt, ja nav politiskas vienošanās par attiecīgajiem juridiskiem pamatiem, īpaši jautājumos, kas atspoguļoti arī DSF regulā; pauž vēlmi iespējami drīz pabeigt sarunas par visu daudzgadu programmu juridiskajiem pamatiem un atkārtoti apstiprina, ka turas pie principa “nekas nav nolemts, kamēr viss nav nolemts”; uzstāj, ka pilnībā ir jāievēro Parlamenta likumdošanas tiesības, kas tam piešķirta ar Lisabonas līgumu, un aicina Padomi pienācīgi apspriest juridisko pamatu visas t.s. “ar DFS saistītās” daļas; atzinīgi vērtē līdz šim panāktās politiskās vienošanās par vairākām jaunām ES daudzgadu programmām; |
6. |
izprot fiskālo konsolidāciju, ko īsteno dalībvalstis; tomēr uzskata, ka Eiropadomes apstiprinātais nākamās DFS kopējais līmenis tomēr neatbilst ES politiskajiem mērķiem un nepieciešamībai nodrošināt stratēģijas “Eiropa 2020” sekmīgu īstenošanu; pauž bažas, ka šis resursu līmenis varētu nebūt pietiekams, lai nodrošinātu ES ar nepieciešamajiem līdzekļiem, lai tā atgūtos no krīzes un kļūtu stiprāka; pauž nožēlu, ka dalībvalstis joprojām pietiekami nenovērtē ES budžeta nozīmi un ieguldījumu visas ES ekonomikas pārvaldības nostiprināšanā un fiskālā koordinācijā; turklāt pauž nopietnas bažas, ka tik zemi DFS maksimālie apjomi Parlamentam būtiski samazina jebkādas manevra iespējas ikgadējā budžeta procedūrās; |
7. |
uzsver, cik svarīgi ir līdz 2016. gada beigām obligāti veikt nākamās DFS pārskatu un turpmāk to pārskatīt, lai nākamā Komisija un Parlaments varētu atkārtoti izvērtēt ES politiskās prioritātes, pielāgot DFS jauniem izaicinājumiem un vajadzībām un pilnībā ņemt vērā jaunākās makroekonomiskās prognozes; uzsver, ka ES budžeta izdevumu un ieņēmumu daļas obligātais pārskats jāveic Komisijai un ka šim pārskatam jāpievieno tiesību akta priekšlikums par DFS regulas grozījumiem, kā tas teikts regulai pievienotajā Komisijas paziņojumā; izsaka nodomu šo obligāti DFS pārskatīšanu noteikt par galveno prasību, ieceļot amatā jauno Komisijas priekšsēdētāju; |
8. |
atgādina DFS 2014.–2020. gadam lielākas elastības svarīgo nozīmi, lai pilnībā izmantotu attiecīgās DFS maksimālās summas saistībām (EUR 960 mljrd.) un maksājumiem (EUR 908,4 mljrd.), kā to noteikusi Eiropadome; tāpēc atzinīgi vērtē Padomes apstiprinājumu diviem galvenajiem Parlamenta priekšlikumiem, proti, par maksājumu vispārējo rezervi un saistību vispārējo rezervi, kas neizlietotās apropriācijas ļaus automātiski pārnest uz nākamo finanšu gadu; pauž nozēlu, ka Padomes noteiktie (laika vai summas) ierobežojumi var radīt šķēršļus šo instrumentu izmantošanai visā pilnībā; uzskata, ka šo mehānismu pilnveidošanai jābūt DFS pēcvēlēšanu pārskatīšanas neiztrūkstošai daļai un tie jāierosina Komisijai; |
9. |
uzsver, ka jaunie noteikumi par saistību elastību DFS 2014.–2020. gadam laika gaitā var novest pie papildus apropriācijām programmām, kuras saistītas ar izaugsmi un nodarbinātību, un jo īpaši Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu, lai nodrošinātu nepārtrauktu finansējumu un apstiprināto maksimālo robežu iespējami efektīvu izmantošanu; |
10. |
atzinīgi vērtē apropriāciju piešķīrumu Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvai 2014. un 2015. gadam, un uzsver, ka šīs programmas ilgtspējas un efektivitātes nodrošināšanai 2016. gadā būs vajadzīgas papildus apropriācijas; |
11. |
uzsver, ka Parlamenta uzstājīgās nostājas rezultātā ir piešķirts finansējums “Apvārsnis 2020”, Erasmus un COSME programmām arī 2014. un 2015. gadam, lai samazinātu līdzekļu trūkumu starp attiecīgajām apropriācijām 2013. un 2014. gada budžetā; turklāt uzstāj, ka arī turpmāk līdzekļi ir jāpiešķir Eiropas digitalizācijas programmai; |
12. |
atzinīgi vērtē faktu, ka paredzēts papildus palielinājums līdz EUR 1 mljrd. pārtikas izdalīšanas shēmai tām dalībvalstīm, kuras vēlas izmantot šo palielinājumu, lai palīdzētu Savienības vistrūcīgākajām personām; pauž cerību, ka Padome un Parlaments iespējami drīz vienosies par šo saistību izpildes konkrētajiem veidiem patlaban notiekošajās sarunās par minētās shēmas juridisko pamatu; |
13. |
pauž nožēlu par Padomes nespēju virzīt pašu resursu sistēmas reformu, pamatojoties uz Komisijas iesniegtajiem tiesību aktu priekšlikumiem; uzsver, ka saskaņā ar Līgumu ES budžets jāfinansē no pašu resursiem, un paziņo par apņēmību veikt reformu, lai samazinātu pēc IKP noteikto iemaksu daļu ES budžetā līdz ne vairāk par 40 %; tāpēc izsaka cerību, ka triju ES institūciju kopīgā deklarācija par pašu resursiem ļaus panākt manāmu virzību, jo īpaši ņemot vērā DFS vidējā termiņa pārskatu un pārskatīšanu; tāpēc aicina DFS regulas oficiālās pieņemšanas laikā sasaukt augsta līmeņa grupu pašu resursu jautājumā, uzticot tai pārbaudīt visus pašu resursu sistēmas reformas aspektus; |
14. |
atzinīgi vērtē sarunu rezultātus par ES budžeta vienotību un pārredzamību; uzskata, ka jebkāds iespējamais “eirozonas budžets”, kas turpmāk varētu būt paredzēts, jāiekļauj ES budžetā vai tam jāpievieno kā papildu sadaļa; |
15. |
pauž dziļu nožēlu par minēto procedūru, kuras rezultātā tika panākta šāda vienošanās par DFS 2014.–2020. gadam, kas patiesībā noveda pie tā, ka Parlamentam tika liegtas tam LESD paredzētās budžeta pilnvaras; uzskata, ka daudzajām pēdējo gadu laikā notikušajām sanāksmēm, kurās Parlamenta delegācija tikās ar secīgajām Padomes prezidentūrām attiecīgās Vispārējo lietu padomes ietvaros, kā arī tā līdzdalībai Padomes DFS veltītajās neformālajās sanāksmēs nebija īstas nozīmes, jo tās neietekmēja ne pašu sarunu garu, ne grafiku vai saturu, nedz arī Padomes nostāju, tostarp attiecībā uz nepieciešamību nošķirt vienošanās par DFS juridiskos aspektus no budžeta aspektiem; |
16. |
tādēļ aicina Budžeta komiteju sadarbībā ar Konstitucionālo jautājumu komiteju izdarīt nepieciešamos secinājumus un sagatavot jaunus priekšlikumus par šādu sarunu kārtību, lai nodrošinātu, ka visa budžeta procedūra ir demokrātiska un pārredzama; |
17. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Eiropadomei, Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī citām attiecīgajām institūcijām un struktūrām. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0360.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0078.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/49 |
P7_TA(2013)0314
Ceļu satiksmes drošība
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par ceļu satiksmes drošību 2011.–2020. gadā – pirmie soļi ceļā uz traumu novēršanas stratēģiju (2013/2670(RSP))
(2016/C 075/08)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā 2011. gada 27. septembra rezolūciju par Eiropas ceļu satiksmes drošību no 2011. līdz 2020. gadam (1), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 15. decembra rezolūciju par ceļvedi uz Eiropas vienoto transporta telpu – virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu “Virzoties uz Eiropas ceļu satiksmes drošības telpu: satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.–2020. gadam” (COM(2010)0389), |
— |
ņemot vērā Komisijas dienestu darba dokumentu “Par 6. mērķa īstenošanu Eiropas Komisijas satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.–2020. gadam: pirmie soļi ceļā uz traumu novēršanas stratēģiju” (SWD(2013)0094), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu “Satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.–2020. gadam” (3), |
— |
ņemot vērā “Vispasaules ziņojumu par ceļu satiksmes negadījumu radītā traumatisma novēršanu”, kuru 2004. gadā kopīgi publicējusi Pasaules Banka un PVO, |
— |
ņemot vērā savu 2012. gada 3. jūlija rezolūciju par e-zvanu, kas ir jauns 112 dienesta pakalpojums iedzīvotājiem (4), |
— |
ņemot vērā jautājumu Komisijai par “Satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.–2020. gadam: Pirmie soļi ceļā uz traumu novēršanas stratēģiju” (O-000061/2013 – B7-0211/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā 2011. gadā Eiropas Savienībā ceļu satiksmes negadījumos vairāk nekā 30 000 cilvēku ir gājuši bojā un gandrīz 1 500 000 cilvēku guvuši traumas (no tiem vairāk nekā 250 000 guvuši smagas traumas); |
B. |
tā kā uz katru nāves gadījumu ir vēl četri satiksmes negadījumi, kas izraisa nepārejošu invaliditāti, 40 – rada vieglas traumas, un 10, kas rada smagas traumas; |
C. |
tā kā vairāk nekā puse no visām smagajām traumām tiek gūtas pilsētu teritorijās, jo īpaši skarot gājējus, motociklistus, velosipēdistus (ieskaitot elektrovelosipēdu lietotājus) un citus neaizsargātus ceļu lietotājus; |
D. |
tā kā uz ceļiem bojā gājušo galvenie nāves un nopietnu traumu gadījumu cēloņi ir tehnikas atteices, ceļu konstrukcija, slikta ceļu uzturēšana un satiksmes līdzekļu vadītāju uzvedība, ieskaitot piemērota ātruma izvēles prasmi; tā kā ātrums ir tieši saistīts ar traumas smagumu, un tā kā dažas dalībvalstis gatavojas paaugstināt maksimāli pieļaujamo ātrumu uz saviem autoceļiem; |
E. |
tā kā iekļūšana ceļu satiksmes negadījumos ir viens no galvenajiem iemesliem, kuru dēļ ES iedzīvotāji vecumā līdz 45 gadiem tiek hospitalizēti, un daudzu nopietnu traumu sekas ir ciešanas visa mūža garumā vai nepārejoša invaliditāte; |
F. |
tā kā avārijas dienestu reaģēšanas laikam (“zelta stundas” princips), ieskaitot dzīvību glābjošas neatliekamās palīdzības sniegšanai, kā arī aprūpes kvalitātei ir svarīga nozīme, lai negadījumā cietušais izdzīvotu; |
G. |
tā kā ceļu satiksmes negadījumos gūto traumu sociāli ekonomiskās izmaksas 2012. gadā ir apmēram 2 % no IKP vai EUR 250 mljrd. (5); |
H. |
tā kā Eiropas rīcības šajā jomā liecina par pozitīviem rezultātiem, |
1. |
atbalsta Komisijas iniciatīvu ceļu satiksmes drošības jomā piešķirt prioritāti jautājumam par smagām traumām; |
2. |
atzinīgi novērtē Komisiju par ES vienotas smagu traumu definīcijas pieņemšanu, kuras pamatā ir vispārpieņemtā traumu klasifikācija, kas pazīstama kā Maximum Abbreviated Injury Scale; |
3. |
aicina dalībvalstis īsā laikā ieviest ES vienoto smagu traumu definīciju un uz tās pamata savākt un paziņot statistikas datus par 2014. gadu pa transporta veidiem, ieskaitot neaizsargātos ceļu lietotājus, un pa ceļu infrastruktūras veidiem; |
4. |
mudina Komisiju uz savākto datu pamata izvirzīt vērienīgu mērķi laika periodā no 2014. līdz 2020. gadam samazināt ceļu satiksmes negadījumu traumas par 40 % un kā ilgtermiņa mērķi uzturēt vispārēju domu par “nulles vīziju”); |
5. |
uzskata, ka kopīga mehānisma izstrādāšana datu vākšanai un paziņošanai nedrīkst atturēt no neatliekamām rīcībām, ko ES līmenī veic uz ceļiem traumas guvušo cilvēku skaita samazināšanai; |
6. |
atzinīgi novērtē Komisijas noteiktās prioritātes par tās izstrādāto globālo stratēģiju; t.i., par sadursmju ietekmes samazināšanas, negadījuma pārvaldības stratēģiju, neatliekamās palīdzības un avārijas dienestiem un ilgtermiņa rehabilitācijas procesiem, un aicina uz šo prioritāšu ātru ieviešanu; |
Smagu traumu skaita nekavējoša samazināšana uz Eiropas ceļiem
7. |
uzsver, ka pilnīgāk un bez kavēšanās jāīsteno viss esošo tiesību aktu un pasākumu kopums, lai samazinātu avāriju sekas, paaugstinātu ceļu lietotāju drošību un samazinātu nopietnas traumas; |
8. |
aicina Komisiju pārskatīt savus tiesību aktus par transportlīdzekļu pasīvo un aktīvo drošību, tos pielāgojot jaunākās tehnikas attīstībai, un atbalstīt automobiļos iebūvēto izpildes tehnoloģiju īstenošanu; |
9. |
lūdz Komisiju atbalstīt drošas un intelektiskas ceļu infrastruktūras izveidošanu; |
10. |
aicina Komisiju sniegt detalizētu informāciju par to, kā dalībvalstis transponē Direktīvu 2011/82/ES, ar ko veicina pārrobežu informācijas apmaiņu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem; |
11. |
mudina dalībvalstis turpināt savus pūliņus apkarot dzeršanu dzērumā un narkotisko vielu ietekmē un veikt pieredzes apmaiņu par satiksmes noteikumu pārkāpēju novērtēšanas un rehabilitācijas labāko praksi; |
Neaizsargātāko ceļu lietotāju aizsardzība
12. |
atzīmē, ka gājēji un velosipēdisti kopā veido 50 % no satiksmes negadījumos uz pilsētu ceļiem bojā gājušo kopskaita, un lielu daļu no nopietnas traumas guvušajiem; |
13. |
atbalsta uzraudzību un turpmāku tehnisko standartu un politiku izstrādi ceļu neaizsargātāko lietotāju – gados vecu cilvēku, mazu bērnu, cilvēku ar invaliditāti un velosipēdistu aizsardzībai kā saskaņotas rīcības daļu, nostiprinot “ceļu neaizsargātāko lietotāju” tiesības ES tiesību aktos un transporta politikā; |
14. |
aicina Komisiju sniegt pārskatu par pilsētu teritorijām ar ātruma ierobežojumu 30 km/h un par šā ierobežojuma ietekmi uz nāves gadījumu un smagas traumas guvušo skaita samazināšanos; |
15. |
aicina dalībvalstis uzsvērt drošai uzvedībai un pašaizsardzībai veltīto informācijas un apmācību kampaņu un uz drošākas velosipēda lietošanas un kājām iešanas popularizāciju vērsto politiku svarīgumu, jo velosipēdistu un gājēju drošība pilsētu teritorijās ir cieši saistīta ar velosipēdismu un kājām iešanu kā galvenajiem transporta veidiem, kad tos ir lietderīgi apvienot ar publisko un kolektīvo mobilitāti; |
16. |
aicina Komisiju izstrādāt pilsētu ceļu satiksmes drošības vadlīnijas, ko varētu iekļaut pilsētu ilgtspējīgas mobilitātes plānos (SUMP) un apsvērt iespējas ES līdzfinansēšanu pilsētu transporta projektiem saistīt ar tādiem SUMP, kuros iekļauti ES mērķi samazināt uz ceļiem bojāgājušo un nopietnas traumas guvušo skaitu; |
Neatliekamās medicīniskās palīdzības un avārijas dienestu darba uzlabošana
17. |
mudina dalībvalstis atbalstīt Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112” un ievērot prasības par ārkārtas izsaukumu centrāļu darbību pilnā apjomā no 2015. gada, un iespējami ātri īstenot izglītošanas kampaņu tās ieviešanai; |
18. |
apsveic Komisijas priekšlikumu līdz 2015. gadam visās dalībvalstīs, ievērojot datu aizsardzības noteikumus, nodrošināt publiski pieejamas 112 e-zvanu sistēmas obligātu uzstādīšanu visos jaunajos automobiļos, kam piešķirts tipa apstiprinājums; |
19. |
aicina Komisiju, novērtējot labāko praksi dalībvalstīs, apsvērt iespēju vecākiem pusaudžiem vadītājiem ieviest “braukšanu ar pavadoni”; |
20. |
aicina dalībvalstis sistemātiski popularizēt neatliekamās palīdzības sniegšanas apmācības kā veidu negadījuma aculiecinieku iesaistīšanās palielināšanai, sniedzot palīdzību cietušajiem pirms avārijas dienestu ierašanās; |
21. |
aicina dalībvalstis rosināt avārijas dienestu sadarbību ar transportlīdzekļu konstruktoriem un ražotājiem, lai nodrošinātu efektīvu intervenci un drošību glābējiem un cietušajiem; |
22. |
aicina dalībvalstis rosināt e-veselības sistēmu ieviešanu, un jo īpaši intelektisko transporta sakaru sistēmu izmantošanu avārijas brigādēm un jo īpaši avārijas dienestu transportlīdzekļiem; |
Aprūpe pēc negadījuma un ilgtermiņa rehabilitācija
23. |
rosina dalībvalstis savās veselības nozares politikās uzsvērt pēcavārijas aprūpes nozīmi un tālāk uzlabot ilgstošāku aprūpi slimnīcā, aprūpi pēc slimnīcas un rehabilitāciju, ieskaitot ceļu negadījumus pārdzīvojušo un aculiecinieku traumu un psiholoģisko aprūpi, piemēram, izveidojot atbalsta punktus, lai viņiem palīdzētu uzlabot dzīves kvalitāti; |
24. |
aicina dalībvalstis paaugstināt izpratni par nopietnu traumu ietekmi, izveidojot ciešākas saites ar citiem pasākumiem, kuriem ir sociāla ietekme, kā traucējumu, invaliditātes un funkcionālas nespējas līmeņi, un izstrādāt izglītības programmas par ceļu satiksmes drošību; |
o
o o
25. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV C 56 E, 26.2.2013, 54. lpp.
(2) OV C 168 E, 14.6.2013, 72. lpp.
(3) OV C 166, 7.6.2011, 30. lpp.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0274.
(5) Komisijas dienestu darba dokuments “Par 6. mērķa īstenošanu Eiropas Komisijas satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.–2020. gadam: pirmie soļi ceļā uz traumu novēršanas stratēģiju”.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/52 |
P7_TA(2013)0315
Pamattiesību stāvoklis Ungārijā – standarti un prakse
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par pamattiesību stāvokli Ungārijā – standarti un prakse (saskaņā ar EP 2012. gada 16. februāra rezolūciju) (2012/2130(INI))
(2016/C 075/09)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. pantu, kurā noteiktas Savienības dibināšanas pamatā esošās vērtības, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3., 4. 6. un 7. pantu, Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 49., 56., 114., 167. un 258. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un Eiropas Cilvēktiesību konvenciju (ECTK), |
— |
ņemot vērā tā 2012. gada 16. februāra rezolūciju par neseno politisko notikumu attīstību Ungārijā (1), kurā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejai sadarbībā ar Eiropas Komisiju, Eiropas Padomi un Venēcijas komisiju tika uzdots izskatīt jautājumu par to, vai un kā ir īstenoti šajā rezolūcijā minētie ieteikumi, un savus konstatējumus izklāstīt ziņojumā, |
— |
ņemot vērā tā 2011. gada 10. marta rezolūciju par plašsaziņas līdzekļu likumu Ungārijā (2) un 2011. gada 5. jūlija rezolūciju par Ungārijas Konstitūcijas pārskatīšanu (3), |
— |
ņemot vērā tā 2010. gada 15. decembra rezolūciju par pamattiesību stāvokli Eiropas Savienībā 2009. gadā un to efektīvu īstenošanu pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā (4), |
— |
ņemot vērā tā 2012. gada 12. decembra rezolūciju par pamattiesību stāvokli Eiropas Savienībā 2010.–2011. gadā (5), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienību 7. pantu “Savienības pamatā esošo vērtību ievērošana un veicināšana” (COM(2003)0606), |
— |
ņemot vērā Padomes un Komisijas paziņojumus Eiropas Parlamentā notikušajās 2012. gada 18. janvāra plenārsēdes debatēs par neseno politisko notikumu attīstību Ungārijā, |
— |
ņemot vērā Ungārijas premjerministra Viktor Orbán paziņojumus Eiropas Parlamentam 2012. gada 18. janvāra plenārsēdes debatēs par neseno politisko notikumu attīstību Ungārijā, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas 2012. gada 9. februārī organizēto uzklausīšanu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta deputātu delegācijas ziņojumu par Budapeštas apmeklējumu 2012. gada 24.–26. septembrī, |
— |
ņemot vērā darba dokumentus par pamattiesību situāciju: standarti un prakse Ungārijā (saskaņā ar EP 2012. gada 16. februāra rezolūciju), tostarp darba dokumentu Nr. 1 “Tiesu iestāžu neatkarība”, darba dokumentu Nr. 2 “Pamatprincipi un pamattiesības”, darba dokumentu Nr. 3 “Tiesību akti plašsaziņas līdzekļu jomā”, darba dokumentu Nr. 4 “Demokrātijas pamatprincipi un tiesiskums” un darba dokumentu Nr. 5 “Referenta noslēguma piezīmes”, kurus Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja apsprieda attiecīgi 2012. gada 10. jūlijā, 2012. gada 20. septembrī, 2013. gada 22. janvārī, 2013. gada 7. martā un 2013. gada 8. aprīlī, kā arī Ungārijas valdības piezīmes par tiem, |
— |
ņemot vērā Ungārijas Republikas Nacionālās asamblejas 2011. gada 18. aprīlī pieņemto Ungārijas pamatlikumu, kas stājās spēkā 2012. gada 1. janvārī (turpmāk – “pamatlikums”), un Nacionālās asamblejas 2011. gada 30. decembrī pieņemtos Ungārijas pamatlikuma pārejas noteikumus, kas arī stājās spēkā 2012. gada 1. janvārī (turpmāk – “pārejas noteikumi”), |
— |
ņemot vērā pamatlikuma pirmo grozījumu, ko 2012. gada 17. aprīlī iesniedza valsts ekonomikas ministrs un 2012. gada 4. jūnijā pieņēma Ungārijas parlaments, un ar ko nosaka, ka pārejas noteikumi ir pamatlikuma daļa, |
— |
ņemot vērā pamatlikuma otro grozījumu, kas 2012. gada 18. septembrī tika iesniegts kā individuāla deputāta likumprojekts un ko 2012. gada 29. oktobrī pieņēma Ungārijas parlaments, un ar ko pārejas noteikumos ievieš prasību par vēlētāju reģistrāciju, |
— |
ņemot vērā pamatlikuma trešo grozījumu, kas tika iesniegts 2012. gada 7. decembrī un ko 2012. gada 21. decembrī pieņēma Ungārijas parlaments, un ar ko nosaka, ka ierobežojumi un nosacījumi par lauksaimniecības zemju un meža iegādi īpašumā vai par to izmantošanu un noteikumi, kuri regulē lauksaimnieciskās ražošanas integrēto organizāciju, tiek paredzēti galvenajā likumā, |
— |
ņemot vērā pamatlikuma ceturto grozījumu, kas tika iesniegts 2013. gada 8. februārī kā individuāla deputāta likumprojekts un ko 2013. gada 11. martā pieņēma Ungārijas parlaments, un ar ko citu noteikumu starpā pamatlikuma tekstā integrē pārejas noteikumus (izņemot dažus noteikumus, tostarp noteikumu par vēlētāju reģistrācijas prasību), kurus Ungārijas Konstitucionālā tiesa 2012. gada 28. decembrī atcēla procesuālu iemeslu dēļ (Lēmums Nr. 45/2012), un pārējos šā dokumenta noteikumus, kuri pēc savas būtības ir pārejas noteikumi, |
— |
ņemot vērā 2012. gada Aktu Nr. CXI, ar ko groza 2011. gada Aktu Nr. CLXI par tiesu organizāciju un pārvaldi, un 2011. gada Aktu Nr. CLXII par Ungārijas tiesnešu juridisko statusu un atalgojumu, |
— |
ņemot vērā 2013. gada Aktu Nr. XX par tiesību aktu grozījumiem attiecībā uz maksimālā vecuma ierobežojumiem, kas piemērojami noteiktās tiesu juridiskās attiecībās, |
— |
ņemot vērā 2011. gada Aktu Nr. CCVI par apziņas un reliģijas brīvību un baznīcu, konfesiju un reliģisko kopienu juridisko statusu Ungārijā (Baznīcu likums), kas tika pieņemts 2011. gada 30. decembrī un stājās spēkā 2012. gada 1. janvārī, |
— |
ņemot vērā Eiropas Komisijas par demokrātiju caur likuma spēku (Venēcijas komisija) Atzinumu Nr. CDL(2011)016, Nr. CDL(2011)001, Nr. CDL-AD(2012)001, Nr. CDL-AD(2012)009, Nr. CDL-AD(2012)020 un Nr. CDL-AD(2012)004 par jauno Ungārijas konstitūciju, par trim juridiskajiem jautājumiem, kas radušies jaunās Ungārijas konstitūcijas izstrādes procesā, par 2011. gada Aktu Nr. CLXII par Ungārijas tiesnešu juridisko statusu un atalgojumu un 2011. gada Aktu Nr. CLXI par Ungārijas tiesu organizāciju un pārvaldību, par 2011. gada Aktu Nr. CLI par Ungārijas Konstitucionālo tiesu, par galvenajiem likumiem attiecībā uz tiesu sistēmu, kuri tika grozīti pēc Atzinuma Nr. CDL-AD(2012)001 par Ungāriju pieņemšanas, un par likumu attiecībā uz tiesībām uz apziņas un reliģijas brīvību un baznīcu, konfesiju un reliģisko kopienu juridisko statusu Ungārijā, |
— |
ņemot vērā Venēcijas komisijas un EDSO/ODIHR Kopīgo atzinumu Nr. CDL-AD(2012)012 par likumu attiecībā uz Ungārijas parlamenta deputātu ievēlēšanu, |
— |
ņemot vērā Ungārijas valdības piezīmes Nr. CDL(2012)072, Nr. CDL(2012)046 un Nr. CDL(2012)045 par Venēcijas komisijas atzinuma projektu attiecībā uz galvenajiem likumiem par tiesu sistēmu, kuri tika grozīti pēc Lēmuma Nr. CDL-AD(2012)001 pieņemšanas, par kopīgā atzinuma projektu par aktu attiecībā uz Ungārijas parlamenta deputātu ievēlēšanu un par atzinuma projektu attiecībā uz 2011. gada Aktu Nr. CLI par Ungārijas Konstitucionālo tiesu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes ģenerālsekretāra Thorbjørn Jagland sāktās iniciatīvas, ietverot ieteikumus par tiesu sistēmu, kas tika izklāstīti viņa 2012. gada 24. aprīļa vēstulē Ungārijas premjerministra vietniekam Tibor Navracsics, |
— |
ņemot vērā Tibor Navracsics2012. gada 10. maija un 2012. gada 7. jūnija atbildes vēstules, kurās pausts Ungārijas varas iestāžu nodoms izskatīt Thorbjørn Jagland ieteikumus, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes ģenerālsekretāra Thorbjørn Jagland2013. gada 6. marta vēstuli Tibor Navracsics, kurā viņš paudis bažas par priekšlikumu pamatlikuma ceturtajam grozījumam un aicinājis atlikt galīgo balsojumu, un Tibor Navracsics2013. gada 7. marta atbildes vēstuli, |
— |
ņemot vērā Vācijas, Nīderlandes, Dānijas un Somijas ārlietu ministru 2013. gada 6. marta vēstuli Komisijas priekšsēdētājam José Manuel Barroso, kurā aicināts izveidot mehānismu pamatvērtību ievērošanas veicināšanai dalībvalstīs, |
— |
ņemot vērā Ungārijas ārlietu ministra János Martonyi2013. gada 8. marta vēstuli visiem viņa kolēģiem ES dalībvalstīs, kurā izskaidrots ceturtā grozījuma mērķis, |
— |
ņemot vērā José Manuel Barroso2013. gada 8. marta vēstuli Viktor Orbán par Eiropas Komisijas bažām attiecībā uz pamatlikuma ceturto grozījumu un Viktor Orbán atbildes vēstuli Komisijas priekšsēdētājam, kuras kopijas tika nosūtītas gan Eiropadomes priekšsēdētājam Herman Van Rompuy, gan Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam Martin Schulz, |
— |
ņemot vērā priekšsēdētāja José Manuel Barroso un ģenerālsekretāra Thorbjørn Jagland2013. gada 11. marta kopīgo paziņojumu, kurā atgādinātas viņu bažas par pamatlikuma ceturto grozījumu attiecībā uz tiesiskuma principu, un ņemot vērā premjerministra Viktor Orbán priekšsēdētājam José Manuel Barroso adresētajā 2013. gada 8. marta vēstulē pausto apstiprinājumu par Ungārijas valdības un parlamenta stingru apņemšanos ievērot Eiropas normas un vērtības, |
— |
ņemot vērā János Martonyi2013. gada 13. martāThorbjørn Jagland nosūtīto lūgumu Venēcijas komisijai sniegt atzinumu par Ungārijas pamatlikuma ceturto grozījumu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamentā notikušajās 2013. gada 17. aprīļa plenārsēdes debatēs sniegtos Padomes un Komisijas paziņojumus par konstitucionālo stāvokli Ungārijā, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes cilvēktiesību komisāra Thomas Hammarberg2011. gada 16. decembra vēstuli János Martonyi, kurā paustas bažas par Ungārijas jauno likumu attiecībā uz tiesībām uz apziņas un reliģijas brīvību un baznīcu, reliģisko konfesiju un reliģisko kopienu juridisko statusu un kura attiecas uz János Martonyi2012. gada 12. janvāra atbildi, |
— |
ņemot vērā cilvēktiesību komisāra 2011. gada 25. februāra Atzinumu Nr. CommDH(2011)10 par Ungārijas tiesību aktiem plašsaziņas līdzekļu jomā, ievērojot Eiropas Padomes standartus par plašsaziņas līdzekļu brīvību, kā arī Ungārijas valsts ministra valdības komunikācijas jomā 2011. gada 30. maija piezīmes par šo atzinumu, |
— |
ņemot vērā ANO Augstā cilvēktiesību komisāra biroja (OHCHR) 2012. gada 15. februāra un 2012. gada 11. decembra paziņojumus, kuros Ungārija aicināta pārskatīt tiesību aktus, ar ko vietējām pašpārvaldēm tiek paredzēta iespēja sodīt bezpajumtniekus, un atbalstīt Konstitucionālās tiesas lēmumu, ar ko bezpajumtniecība tiek dekriminalizēta, |
— |
ņemot vērā OHCHR2013. gada 15. marta paziņojumus, kuros paustas bažas par pamatlikuma ceturtā grozījuma pieņemšanu, |
— |
ņemot vērā notiekošo pārkāpuma procedūru lietā C-288/12, kuru Eiropas Komisija ierosinājusi pret Ungāriju, par bijušā datu aizsardzības komisāra pilnvaru pārtraukšanas likumību, kas pašreiz tiek izskatīta Eiropas Savienības Tiesā, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 6. novembra lēmumu par Ungārijas tiesnešu pensionēšanās vecuma būtisku samazināšanu un ņemot vērā to, ka pēc tam – 2013. gada 11. martā – Ungārijas parlaments pieņēma 2013. gada Aktu Nr. XX, ar kuru groza 2011. gada Aktu Nr. CLXII, nolūkā ievērot Eiropas Savienības Tiesas lēmumu, |
— |
ņemot vērā Ungārijas Konstitucionālās tiesas 2012. gada 16. jūlija Lēmumu Nr. 33/2012 par tiesnešu pensionēšanās vecuma samazināšanu Ungārijā, 2012. gada 28. decembra Lēmumu Nr. 45/2012 par pamatlikuma pārejas noteikumiem, 2013. gada 4. janvāra Lēmumu Nr. 1/2013 par aktu attiecībā uz vēlēšanu procedūru un 2013. gada 26. februāra Lēmumu Nr. 6/2013 par aktu attiecībā uz reliģijas brīvību un baznīcu juridisko statusu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas Uzraudzības komitejas ziņojumu, |
— |
ņemot vērā 2013. gada Likumu LXXII par jaunu noteikumu un normu izveidi attiecībā uz nacionālās drošības uzraudzību; ņemot vērā Dr. András Zs. Varga 2013. gada 27. maija vēstuli, kura adresēta Ungārijas parlamenta Konstitucionālo, juridisko un procesuālo jautājumu komitejas priekšsēdētājam Dr. András Cser-Palkovics un kurā paustas bažas par pieņemto likumu par jaunu noteikumu un normu izveidi attiecībā uz nacionālās drošības uzraudzību, |
— |
ņemot vērā Eiropas Komisijas gaidāmo pamatlikuma ceturtā grozījuma novērtējumu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu (A7-0229/2013), |
I – PAMATINFORMĀCIJA UN GALVENIE JAUTĀJUMI
Eiropas kopējās vērtības
A. |
tā kā Eiropas Savienība ir dibināta, pamatojoties uz tādām vērtībām kā cilvēka cieņa, brīvība, demokrātija, vienlīdzība un tiesiskums, cilvēktiesību aizsardzība, tostarp minoritāšu tiesību aizsardzība, kā noteikts LES 2. pantā, un pamattiesību un pamatbrīvību nepārprotamu ievērošanu, kā paredzēts Pamattiesību hartā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijā (ECTK), un šādu tiesību, brīvību un principu juridiskā spēka atzīšanu, ko apliecina arī ES gaidāmā pievienošanās ECTK saskaņā ar LES 6. panta 2. punktu; |
B. |
tā kā LES 2. pantā paredzētās kopējās vērtības ir ES teritorijā dzīvojošu personu, jo īpaši tās pilsoņu, tiesību pamats neatkarīgi no to valstspiederības un kultūras, un reliģiskās piederības un tā kā viņi var pilnīgi izmantot šīs tiesības tikai tad, ja tiek atbalstītas Eiropas Savienības pamatvērtības un pamatprincipi; |
C. |
tā kā politiskā un tiesiskā diskusija par LES 2. punktā noteiktajām vērtībām ir nozīmīgs mūsu demokrātiskās sabiedrības pamats un tādēļ šīs vērtības skaidri un nepārprotami jāatzīst visām ES iestādēm un dalībvalstīm; |
D. |
tā kā šādu kopēju vērtību ievērošana un veicināšana ir ne tikai Eiropas Savienības identitātes būtiska sastāvdaļa, bet arī LES 3. panta 1. un 5. punktā skaidri noteikts pienākums un tādējādi obligāts priekšnoteikums, lai kļūtu par ES dalībvalsti un pilnībā saglabātu dalībvalsts privilēģijas; |
E. |
tā kā Kopenhāgenas kritēriju noteiktās saistības kandidātvalstīm tiek piemērotas arī dalībvalstīm pēc to pievienošanās ES saskaņā ar LES 2. pantu un patiesas sadarbības principu un tā kā tāpēc visas dalībvalstis būtu regulāri jānovērtē, lai pārbaudītu, vai tās joprojām ievēro ES kopējās vērtības; |
F. |
tā kā LES 6. panta 3. punktā uzsvērts, ka pamattiesības, kas garantētas Eiropas Cilvēktiesību konvencijā (ECTK) un izriet no dalībvalstu kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām, ir Savienības tiesību vispārīgie principi, un tā kā šādas tiesības ir Eiropas demokrātisko valstu kopīgs mantojums un spēks; |
G. |
tā kā līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā un saskaņā ar LES 6. pantu Pamattiesību hartai ir tāds pats juridiskais spēks kā Līgumiem, tādējādi vērtības un principi kļūst par reālām un īstenojamām tiesībām; |
H. |
tā kā LES 7. panta 1. punkts, izmantojot noteiktu procedūru, piešķir ES iestādēm pilnvaras izvērtēt, vai ir droša varbūtība, ka kāda dalībvalsts varētu nopietni pārkāpt 2. pantā minētās kopējās vērtības, un politiski vērsties pret attiecīgo dalībvalsti, lai novērstu un labotu pārkāpumus; tā kā pirms nākšanas klajā ar šādu secinājumu Padome uzklausa attiecīgo dalībvalsti, rīkojoties saskaņā ar šo pašu procedūru; |
I. |
tā kā Pamattiesību hartas 51. panta 1. punktā noteiktie ierobežojumi neattiecas uz LES 2. panta darbības jomu un tā kā LES 7. panta darbības joma ir plašāka par tām politikas jomām, kurām tiek piemēroti ES tiesību akti, un tā kā tādējādi ES var rīkoties arī tad, ja tiek pārkāptas kopējās vērtības dalībvalstu kompetencē esošajās jomās vai ja ir droša varbūtība, ka tās varētu tikt pārkāptas; |
J. |
tā kā saskaņā ar LES 4. panta 3. punktā noteikto lojālas sadarbības principu dalībvalstīm ir jāsekmē Savienības uzdevumu izpilde un jāatturas no jebkādiem pasākumiem, kuri varētu apdraudēt Savienības mērķu sasniegšanu, tostarp mērķi ievērot un veicināt Savienības kopējās vērtības; |
K. |
tā kā Savienības kopējo vērtību ievērošana atbilst ES saistībām nodrošināt daudzveidību, ko paredz Savienības pienākums ievērot “dalībvalstu vienlīdzību saistībā ar līgumiem, kā arī to nacionālo identitāti, kas raksturīga to politiskajām un konstitucionālajām pamatstruktūrām”, kā noteikts LES 4. panta 2. punktā; tā kā LES 2. pantā noteiktās Eiropas pamatvērtības ir veidojušās no dalībvalstīm kopīgi piemītošajām konstitucionālajām tradīcijām un tāpēc tās nevarētu vērst pret LES 4. pantā noteiktajām saistībām aizsargāt nacionālo identitāti, bet kuras veido Eiropas Savienības pamatu, ko izmantojot, dalībvalstis var saglabāt un attīstīt savu nacionālo identitāti; |
L. |
tā kā saskaņā ar līgumiem “nacionālās identitātes” ievērošana (LES 4. panta 2. punkts) un “dalībvalstu atšķirīgo tiesību sistēmu un tradīciju” ievērošana (LESD 67. pants) būtībā ir saistīta ar lojālas sadarbības principu (LES 4. panta 3. punkts), savstarpējas atzīšanas principu (LESD 81. un 82. pants) un tādējādi ar savstarpēju uzticību, kā arī ar kultūru un valodu daudzveidības ievērošanas principu (LES 3. panta 3. punkts); |
M. |
tā kā to, ka dalībvalsts pārkāpj Savienības kopējos principus un vērtības, nevar pamatot ar valsts tradīcijām vai nacionālās identitātes izpausmēm, ja šāda pārkāpuma dēļ tiek grauti Eiropas struktūras pamatā esošie principi un vērtības, piemēram, demokrātiskās vērtības, tiesiskums vai savstarpējas atzīšanas princips, un tādējādi uz LES 4. panta 2. punktu var atsaukties tikai tad, ja dalībvalsts ievēro LES 2. pantā paredzētās vērtības; |
N. |
tā kā Savienības mērķi atbalstīt un sekmēt savas vērtības attiecībās ar citām pasaules daļām, kā noteikts LES 3. panta 4. punktā, pastiprina arī Savienības konkrētais pienākums savu rīcību starptautiskā līmenī pamatot uz principiem, kuri ir iedvesmojuši tās izveidi, attīstību un paplašināšanos, proti, demokrātiju, tiesiskumu un cilvēktiesību un pamatbrīvību universalitāti un nedalāmību (LES 21. panta 1. punkts); |
O. |
tā kā tādējādi, ja dalībvalstis nespētu vai nevēlētos ievērot standartus, kuriem tās ir piekritušas un kuri tām ir līgumiski saistoši, tiktu grauta ne tikai dalībvalstu un ES ticamība starptautiskā mērogā, bet arī Savienības ārējās darbības mērķi; |
P. |
tā kā tas, ka dalībvalstis ievēro vienu un to pašu pamatvērtību kopumu, ir obligāts nosacījums, lai nodrošinātu savstarpēju uzticību un tādējādi arī savstarpējas atzīšanas atbilstošu darbību, kas ir iekšējā tirgus izveides un attīstības pamatā un Eiropas brīvības, drošības un tiesiskuma telpas pamatā, un tā kā tādējādi jebkurš mēģinājums neievērot vai vājināt kopējās vērtības negatīvi ietekmē visu Eiropas ekonomiskās, sociālās un politiskās integrācijas procesa uzbūvi; |
Q. |
tā kā LES 2. pantā noteikto, Līgumu un Pamattiesību hartas preambulās pasludināto un ECTK preambulā un Eiropas Padomes statūtu 3. pantā norādīto vērtību ievērošanai nepieciešama varas dalīšana neatkarīgu iestāžu starpā, pamatojoties uz pareizi funkcionējošu pārbaužu un līdzsvara sistēmu, un tā kā šo principu galvenās pazīmes ir šādas: likumības ievērošana, kas ietver pārredzamu, pārskatatbildīgu un demokrātisku tiesību aktu ieviešanas procesu; tiesiska noteiktība; stingra pārstāvības demokrātijas sistēma, kas pamatojas uz brīvām vēlēšanām un opozīcijas tiesību ievērošanu; efektīva kontrole pār tiesību aktu atbilstību konstitūcijai; efektīva, pārredzama, uz līdzdalību balstīta un pārskatatbildīga valdība un administrācija; neatkarīgas un objektīvas tiesu iestādes; neatkarīgi plašsaziņas līdzekļi; pamattiesību ievērošana; |
R. |
tā kā Komisija saskaņā ar LES 17. pantu “nodrošina Līgumu piemērošanu …[un] uzrauga līgumu un Savienības tiesību piemērošanu, ko kontrolē Eiropas Savienības Tiesa”; |
Reformas Ungārijā
S. |
tā kā Ungārija ātrāk nekā citas bijušās komunistiskās valstis pievienojās ECTK un ātrāk nekā citas ES dalībvalstis ratificēja Lisabonas līgumu 2007. gada 17. decembrī un tā kā Ungārija aktīvi piedalījās Konventa darbā un 2003.–2004. gada starpvaldību konferencē, kurā cita starpā tika izveidots LES 2. panta projekts, un uzņēmās iniciatīvu, kuras rezultātā 2. pantā tika iekļautas minoritāšu tiesības; |
T. |
tā kā Ungārijas gadsimtu ilgajā vēsturē dažādu tautību un etnisko grupu mierīga līdzāspastāvēšana ir pozitīvi ietekmējusi nācijas kultūras bagātību un labklājību; tā kā Ungārija būtu jāaicina turpināt šo tradīciju un izlēmīgi darboties, lai nepieļautu nekādus centienus diskriminēt atsevišķas grupas; |
U. |
tā kā Ungārija ir arī Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām dalībvalsts un tādu citu starptautisku tiesību instrumentu dalībvalsts, kuri tai uzliek par pienākumu ievērot un īstenot starptautiskos demokrātijas principus; |
V. |
tā kā Ungārijas 2010. gada vispārējās vēlēšanās valdošais vairākums ieguva vairāk nekā divas trešdaļas vietu parlamentā un tādējādi tas varēja ātri sākt intensīvi darboties likumdošanas jomā, lai pārveidotu visu valsts konstitucionālo kārtību (līdz šim iepriekšējā Konstitūcija ir tikusi grozīta 12 reižu, bet pamatlikums – 4 reizes), būtiski mainot iestāžu sistēmu un tiesisko regulējumu, kā arī vairākus būtiskus sabiedriskās un arī privātās dzīves aspektus; |
W. |
tā kā visas Eiropas Savienības dalībvalstis var pilnīgi brīvi pārskatīt savu konstitūciju un tā kā demokrātiskās maiņas būtība ir, ka tā ļauj jaunai valdībai ieviest tiesību aktus, kas atspoguļo iedzīvotāju gribu, tās vērtības un politiskās apņemšanās, ciktāl tiek ievērotas Eiropas Savienībā dominējošās demokrātijas un tiesiskuma vērtības un principi; tā kā visās dalībvalstīs īpaša konstitucionālā kārtība konstitūcijas grozīšanu padara grūtāku salīdzinājumā ar procedūrām, kas attiecas uz parastajiem tiesību aktiem, proti, saskaņā ar valstī pieņemto kārtību tiek izmantota kvalificēta balsu vairākuma prasība, papildu lēmumu pieņemšanas procesi, laika novilcināšana un referendumi; |
X. |
tā kā Eiropas demokrātisko tradīciju vēsture liecina, ka konstitūcijas reforma jāveic ar vislielāko rūpību un pienācīgi apsverot procedūras un garantijas, kuru mērķis ir cita starpā saglabāt tiesiskumu, varas dalīšanu un tiesību normu hierarhiju, jo konstitūcija ir valsts augstākais likums; |
Y. |
tā kā visaptverošajām un sistemātiskajā konstitūcijas un iestāžu reformām, ko Ungārijas jaunā valdība un parlaments veica ārkārtīgi īsā termiņā, nav precedenta un tāpēc ļoti daudzas Eiropas iestādes un organizācijas (Eiropas Savienība, Eiropas Padome, EDSO) ir uzskatījušas par nepieciešamu novērtēt dažu Ungārijā veikto reformu ietekmi; tā kā attieksmē pret dalībvalstīm būtu jāizvairās no dubultiem standartiem, kas nozīmē, ka būtu jāpārrauga arī stāvoklis citās dalībvalstīs, vienlaikus prasot ievērot Līgumos noteikto dalībvalstu vienlīdzības principu; |
Z. |
tā kā saistībā ar iepriekš minēto demokrātijas vērtību kopienu ir nepieciešams uz atvērtību, iekļaušanu, solidaritāti un savstarpēju cieņu pamatots dialogs starp Eiropas iestādēm un Ungārijas varas iestādēm; |
AA. |
tā kā Komisijai, veicot tās pienākumu uzraudzīt Savienības tiesību piemērošanu, jārīkojas ļoti kompetenti, jāievēro neatkarība un jārīkojas uzcītīgi, bez kavēšanās un ļoti ātri, jo īpaši tad, kad jāizskata kādas dalībvalsts iespējami smagi Savienības vērtību pārkāpumi; |
Pamatlikums un tā pārejas noteikumi
AB. |
tā kā Ungārijas pamatlikumu 2011. gada 18. aprīlī, tikai ar valdošās koalīcijas locekļu balsojumu un ņemot vērā valdošās koalīcijas pārstāvju sagatavoto teksta projektu, pieņēma īsā termiņā – 35 kalendāra dienu laikā, rēķinot no dienas, kad priekšlikums (T/2627) tika iesniegts parlamentam, – tādējādi ierobežojot iespēju veikt padziļinātas un būtiskas debates ar opozīcijas partijām un pilsonisko sabiedrību par teksta projektu; |
AC. |
tā kā Ungārijas parlamentā 2011. gada 14. martā iesniegto konstitūcijas projektu sagatavoja FIDESZ/KDNP koalīcijas vēlēti pārstāvji un tas nebija darba dokuments, kas tika izstrādāts, pamatojoties uz ad hoc parlamentārās komisijas apspriedēm, lai gan šī komisija tika izveidota tieši jaunā pamatlikuma izstrādāšanai; tā kā šī situācija saasināja problēmu saistībā ar neapspriešanos ar opozīciju; |
AD. |
tā kā “valsts mēroga apspriešanās” par konstitūcijas izstrādes procesu ietvaros tika uzdoti tikai divpadsmit jautājumi par ļoti konkrētām tēmām, ko valdošā partija sagatavoja tā, ka atbildes uz tiem varētu būt pašsaprotamas, un tā kā apspriešanā nebija iekļauts pamatlikuma projekta teksts; |
AE. |
tā kā pēc tam, kad Ungārijas pamattiesību komisārs iesniedza konstitucionālu petīciju, Ungārijas Konstitucionālā tiesa 2012. gada 28. decembrī (Lēmums Nr. 45/2012) atcēla vairāk nekā divas trešdaļas pārejas noteikumu, pamatojot ar to, ka tie nebija pārejas noteikumi; |
AF. |
tā kā ar pamatlikuma ceturto grozījumu, ko pieņēma 2013. gada 11. martā, pamatlikumā iekļauj vairākumu Konstitucionālās tiesas atcelto pārejas noteikumu, kā arī citus noteikumus, kas iepriekš atzīti par antikonstitucionāliem; |
Plaša galveno tiesību aktu izmantošana
AG. |
tā kā Ungārijas pamatlikumā ir minēti 26 temati, kas jādefinē galvenajos tiesību aktos (tiesību aktos, kuru pieņemšanai nepieciešams divu trešdaļu balsu vairākums), kuri attiecas uz plašu jautājumu loku saistībā ar Ungārijas institucionālo sistēmu, pamattiesību ievērošanu un svarīgiem sabiedrības dzīves jautājumiem; |
AH. |
tā kā pēc pamatlikuma pieņemšanas parlaments ir ieviesis 49 galvenos tiesību aktus (6) (pusotra gada laikā); |
AI. |
tā kā vairākus jautājumus, piemēram, īpašus ģimeņu tiesību un nodokļu un pensijas sistēmu aspektus, kuri parasti attiecas uz likumdevēja pilnvarām pieņemt pastāvīgos lēmumus, arī regulēs galvenie tiesību akti; |
Paātrinātas likumdošanas procedūras, individuālu deputātu likumprojekti un parlamentārās debates
AJ. |
tā kā svarīgi tiesību akti, tostarp pamatlikums, tā otrais un ceturtais grozījums, pamatlikuma pārejas noteikumi un vairāki galvenie tiesību akti, stājās spēkā, pamatojoties uz individuālu deputātu likumprojektiem, uz kuriem neattiecas noteikumi saskaņā ar 2010. gada Aktu Nr. CXXXI par pilsoniskās sabiedrības līdzdalību tiesību aktu sagatavošanā un Dekrētu Nr. 24/2011, ko izdevis valsts pārvaldes un tieslietu ministrs par iepriekšēju un ex-post ietekmes novērtējumu, un tiesību akti, kas pieņemti atbilstoši šai racionalizētajai procedūrai, ir jānodod ierobežotai sabiedriskai apspriešanai; |
AK. |
tā kā daudzu galveno tiesību aktu, tostarp aktu par Ungārijas tiesnešu juridisko statusu un atalgojumu un Ungārijas tiesu organizāciju un administrāciju, kā arī aktu par reliģijas vai ticības brīvību un aktu par Ungārijas Valsts banku, pieņemšana ļoti īsā laikā noteikti ierobežoja iespējas organizēt pienācīgu apspriešanos ar opozīcijas partijām un pilsonisko sabiedrību, tostarp attiecīgā gadījumā ar darba devēju organizācijām, arodbiedrībām un interešu grupām; |
AL. |
tā kā saskaņā ar 2012. gada Aktu Nr. XXXVI par nacionālo asambleju parlamenta priekšsēdētājam ir piešķirta plaša rīcības brīvība ierobežot deputātu vārda brīvību parlamentā; |
Kontroles un līdzsvara vājināšanās: Konstitucionālā tiesa, parlaments, datu aizsardzības iestāde
AM. |
tā kā saskaņā ar pamatlikumu ir ieviesta iespēja Konstitucionālajai tiesai iesniegt divus jaunus konstitucionālo sūdzību veidus, savukārt actio popularis attiecībā uz ex-post pārskatīšanu ir atcelts; |
AN. |
tā kā 2013. gada 3. jūnijā tika publicēts 2013. gada Likums LXXII par jaunu noteikumu un normu izveidi attiecībā uz nacionālās drošības uzraudzību; tā kā šis likums ir izraisījis bažas, ko īpaši paudis Ungārijas ģenerālprokurora vietnieks, attiecībā uz varas dalīšanas principa ievērošanu, tiesu iestāžu neatkarību, privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību; |
AO. |
tā kā saskaņā ar pamatlikumu Konstitucionālās tiesas pilnvaras veikt ex-post pārskatīšanu pēc būtības ar budžetu saistītiem tiesību aktiem ir ievērojami ierobežotas un attiecas tikai uz noteiktu tiesību pārkāpumiem, tādējādi kavējot konstitucionālās atbilstības pārbaudi citu pamattiesību pārkāpumu gadījumos, piemēram, saistībā ar tiesībām uz īpašumu, tiesībām uz taisnīgu tiesu un tiesībām netikt diskriminētam; |
AP. |
tā kā pamatlikuma ceturtais grozījums neparedz procesuālu iemeslu dēļ mainīt pašreizējās Konstitucionālās tiesas tiesības pārskatīt pamatlikuma grozījumus un tā kā tas paredz, ka turpmāk tiesa nevarēs pārskatīt konstitucionālos grozījumus pēc būtības; |
AQ. |
tā kā minētajā Konstitucionālās tiesas Lēmumā Nr. 45/2012 teikts, ka “Konstitucionālajai likumībai raksturīgas ne tikai procesuālās, formālās un publisko tiesību derīguma prasības, bet arī materiālās prasības. Saskaņā ar tiesiskumu demokrātiskas valsts konstitucionālie kritēriji vienlaikus ir konstitucionālās vērtības, principi un demokrātiskās pamatbrīvības, kas nostiprinātas starptautiskajos līgumos un ko pieņēmušas un atzinušas demokrātisko valstu kopienas, ievērojot tiesiskumu, kā arī ius cogens, kas daļēji ir tas pats, kas iepriekš minētais. Vajadzības gadījumā Konstitucionālā tiesa var saskaņā ar tiesiskuma principu arī pārbaudīt demokrātisko valstu materiālo prasību, garantiju un vērtību brīvo izpildi un konstitucionalizāciju.” (Lēmuma IV panta 7. punkts); |
AR. |
tā kā pamatlikuma ceturtajā grozījumā ir teikts, ka ir jāatceļ tie Konstitucionālās tiesas nolēmumi, kas pieņemti pirms pamatlikuma stāšanās spēkā, un tā kā tas ir tiešā pretrunā Konstitucionālās tiesas Lēmumam Nr. 22/2012, kurā tiesa noteica, ka tās paziņojumi par pamatvērtībām, cilvēktiesībām un brīvībām, kā arī par konstitucionālajām iestādēm, ko pamatlikums nav būtiski izmainījis, joprojām ir spēkā; tā kā ceturtais grozījums pamatlikumā atjaunoja vairākus noteikumus, ko Konstitucionālā tiesa iepriekš bija atzinusi par nekonstitucionāliem; |
AS. |
tā kā Budžeta padomei, kura nav parlamentāra struktūrvienība un kurai ir ierobežota demokrātiskā leģitimitāte, tiks dotas veto tiesības vispārējā budžeta pieņemšanā, tādējādi ierobežojot demokrātiski ievēlēta likumdevēja darbības jomu un ļaujot republikas prezidentam atlaist parlamentu; |
AT. |
tā kā ar jauno Informācijas brīvības likumu, kas tika pieņemts 2011. gada jūlijā, tika atcelts datu aizsardzības un informācijas brīvības komisāra amats, tādējādi pāragri izbeidzot komisāra sešu gadu pilnvaras un aizstājot ar jaunizveidoto Valsts datu aizsardzības iestādi; tā kā šīs izmaiņas pašlaik vērtē Eiropas Savienības Tiesa; |
AU. |
tā kā 2012. gada 8. jūnijā Komisija ierosināja pārkāpuma izmeklēšanas procesu attiecībā uz Ungāriju un paziņoja, ka Ungārija nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK, pirms pilnvaru termiņa beigām atbrīvojot no amata par datu aizsardzību atbildīgo amatpersonu, tādējādi apdraudot iestādes neatkarību; |
Tiesu iestāžu neatkarība
AV. |
tā kā saskaņā ar pamatlikumu un tā pārejas noteikumiem bijušā Augstākās tiesas (pārdēvēta par Kúria) priekšsēdētāja sešu gadu pilnvaras tika pāragri izbeigtas pēc diviem gadiem; |
AW. |
tā kā Ungārija 2012. gada 2. jūlijā grozīja galvenos tiesību aktus saistībā ar tiesu iestādēm (2011. gada Aktu Nr. CLXI par tiesu organizāciju un administrāciju un 2011. gada Aktu Nr. CLXII par Ungārijas tiesnešu juridisko statusu un atalgojumu), daļēji īstenojot Venēcijas komisijas ieteikumus; |
AX. |
tā kā pamatlikumā netiek reglamentēta tiesu sistēmas neatkarības aizsardzības galvenie aspekti, piemēram, neatceļamība, garantēts pilnvaru termiņš, vadošo iestāžu struktūra un sastāvs, un tie – līdzās sīki izstrādātiem noteikumiem par tiesu iestāžu organizāciju un pārvaldi – joprojām ir noteikti grozītajos galvenos tiesību aktos; |
AY. |
tā kā Konstitucionālās tiesas un tiesu iestāžu pārvaldes neatkarība nav noteikta Ungārijas pamatlikumā; |
AZ. |
tā kā ar grozījumiem galvenajos tiesību aktos par tiesu iestādēm saistībā ar Valsts tiesu biroja priekšsēdētāja pilnvarām, paredzot lietas izskatīšanu nodot citai tiesai, nevis prezidējošajai tiesai, lai nodrošinātu lietu iztiesāšanu saprātīgā termiņā, nav noteikti objektīvi normatīvie kritēriji pārceļamo lietu atlasei; |
BA. |
tā kā pēc pamatlikuma, tā pārejas noteikumu un 2011. gada galvenā Akta Nr. CLXII par Ungārijas tiesnešu juridisko statusu un atalgojumu stāšanās spēkā obligātais tiesnešu pensionēšanās vecums no 70 gadiem tika samazināts uz 62 gadiem; |
BB. |
tā kā Eiropas Savienības Tiesas lēmumā, kas pieņemts 2012. gada 6. novembrī, ir atzīts, ka pensionēšanās vecuma samazināšana Ungārijas tiesnešiem, kā arī prokuroriem un notāriem no 70 uz 62 gadiem rada nepamatotu diskrimināciju vecuma dēļ, un tā kā divas tiesnešu grupas no Ungārijas 2012. gada 20. jūnijā ECT ir iesniegušas divas sūdzības, lai ar tiesas nolēmumu noteiktu, ka Ungārijas likumdošanā samazinātais tiesnešu pensionēšanās vecums ir ECTK pārkāpums; |
BC. |
tā kā Ungārijas parlaments 2013. gada 11. martā pieņēma 2013. gada Aktu Nr. XX, ar ko groza maksimālā vecuma ierobežojumu, lai daļēji pildītu Ungārijas Konstitucionālās tiesas 2012. gada 16. jūlija lēmumu un Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 6. novembra lēmumu; |
Vēlēšanu reforma
BD. |
tā kā valdošais vairākums parlamentā vienpusēji reformēja vēlēšanu sistēmu, necenšoties panākt vienprātību ar opozīciju; |
BE. |
tā kā nesenās vēlēšanu reformas ietvaros Ungārijas parlaments 2012. gada 26. novembrī, pamatojoties uz individuāla deputāta likumprojektu, pieņēma aktu par vēlēšanu procedūru, ar ko paredzēts aizstāt līdzšinējo automātisko visu Ungārijas iedzīvotāju reģistrāciju vēlētāju sarakstā ar brīvprātīgas reģistrācijas sistēmu kā nosacījumu personas balsstiesību īstenošanai; |
BF. |
tā kā pamatlikuma otrais grozījums, kurā ir minēta prasība par vēlētāju reģistrāciju, tika iesniegts kā individuāla deputāta likumprojekts tajā pašā dienā, kad likumprojekts par vēlēšanu procedūru, proti, 2012. gada 18. septembrī, un tika pieņemts 2012. gada 29. oktobrī; |
BG. |
tā kā Venēcijas komisija un EDSO/ODIHR 2012. gada 15. un 16. jūnijā sagatavoja kopīgu atzinumu par Aktu attiecībā uz Ungārijas parlamenta deputātu ievēlēšanu; |
BH. |
tā kā Konstitucionālā tiesa pēc Ungārijas Republikas prezidenta petīcijas, ko iesniedza 2012. gada 6. decembrī, noteica, ka reģistrācijas prasība paredz Ungārijas iedzīvotāju balsstiesību nevajadzīgu ierobežojumu, un tāpēc šī prasība ir antikonstitucionāla; |
BI. |
tā kā Konstitucionālā tiesa uzskata ārvalstīs dzīvojošu vēlētāju reģistrāciju par pamatotu un tās lēmumā, kas tika pieņemts 2013. gada 4. janvārī, bija norādīts, ka ir diskriminējoši liegt iespēju personīgi reģistrēties tiem vēlētājiem, kuri dzīvo Ungārijā bez noteiktas adreses, un ka noteikumi, kas atļauj politisko reklāmu publicēšanu tikai sabiedriskiem plašsaziņas dienestiem vēlēšanu kampaņas laikā, un noteikumi, kas aizliedz publicēt sabiedriskās domas aptaujas rezultātus sešās vēlēšanu dienās, nesamērīgi ierobežo vārda brīvību un preses brīvību; |
Tiesību akti plašsaziņas līdzekļu jomā
BJ. |
tā kā Eiropas Savienības pamatā ir demokrātijas vērtības un tiesiskums un līdz ar to tiek garantēta un veicināta vārda un informācijas brīvība, kā noteikts Hartas 11. pantā un ECTK 10. pantā, un tā kā šīs tiesības ietver brīvību paust viedokļus un brīvību saņemt un izplatīt informāciju, ko nekontrolē, netraucē un nediktē valsts varas iestādes; |
BK. |
tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesa ir atzinusi, ka dalībvalstīm saskaņā ar ECTK 10. pantu ir pienākums nodrošināt plašsaziņas līdzekļu plurālismu, un tā kā Konvencijas noteikumi ir līdzīgi Hartas 11. panta noteikumiem kā acquis communautaire sastāvdaļa; |
BL. |
tā kā autonoma un spēcīga sabiedriskā sfēra, balstoties uz neatkarīgiem un daudzveidīgiem plašsaziņas līdzekļiem, ir atbilstoša vide, kur varētu tikt īstenota pilsoniskās sabiedrības kolektīvā brīvība – piemēram, pulcēšanās brīvība un apvienošanās brīvība – kā arī individuālās brīvības – piemēram, tiesības uz vārda brīvību un tiesības piekļūt informācijai —, un tā kā žurnālistiem būtu jābūt brīviem no īpašnieku, vadītāju un valdības spiediena, kā arī no finansiāliem draudiem; |
BM. |
tā kā Eiropas Padome un EDSO, pieņemot deklarācijas, rezolūcijas un ieteikumus un sniedzot atzinumus un ziņojumus plašsaziņas līdzekļu brīvības, plurālisma un koncentrācijas jomā, izveidoja svarīgu iestādi, kas nosaka minimālos kopējos Eiropas mēroga standartus; |
BN. |
tā kā dalībvalstīm ir pastāvīgi jāsekmē un jāaizsargā uzskatu, vārda, informācijas un plašsaziņas līdzekļu brīvība un tā kā, ja kādā dalībvalstī rodas nopietns šo brīvību apdraudējums vai pārkāpums, Savienībai Līgumos un Hartā noteiktās kompetences ietvaros ir savlaicīgi un efektīvi jāiejaucas, lai aizsargātu Eiropas demokrātisko un plurālistisko kārtību un pamattiesības; |
BO. |
tā kā Parlaments ir atkārtoti paudis bažas par plašsaziņas līdzekļu brīvību, plurālismu un koncentrāciju ES un dalībvalstīs; |
BP. |
tā kā kritiku par vairākiem Ungārijas tiesību aktu noteikumiem plašsaziņas līdzekļu jomā ir paudis Parlaments, Komisija, EDSO Plašsaziņas līdzekļu brīvības komitejas pārstāvis un Eiropas Padomes cilvēktiesību komisārs, kā arī Eiropas Padomes ģenerālsekretārs, ANO īpašais referents jautājumos par uzskatu un vārda brīvības veicināšanu un liels skaits starptautisku un nacionālu žurnālistu organizāciju, redaktoru un izdevēju, NVO, kas aktīvi darbojas cilvēktiesību un pilsonisko brīvību jomā, kā arī dalībvalstis; |
BQ. |
tā kā kritika galvenokārt bija vērsta pret tiesību akta pieņemšanu saskaņā ar deputātu privāto balsošanas biļetenu parlamentāro procedūru, plašsaziņas līdzekļu uzraudzības izteikto hierarhiju, reglamentējošās pārvaldības iestādes priekšsēdētāja vadības pilnvarām, tādu noteikumu neesamību, kas nodrošinātu šīs iestādes neatkarību, iestādes plašās uzraudzības un sankciju piemērošanas pilnvaras, atsevišķu noteikumu ievērojamo ietekmi uz programmu saturu, konkrētu plašsaziņas līdzekļu regulējuma neesamību, pārredzamības trūkumu licenču izsoles procedūrā un to normu neskaidrību, kas potenciāli var veicināt tiesību akta patvaļīgu piemērošanu un īstenošanu; |
BR. |
tā kā savā 2011. gada 10. marta rezolūcijā par plašsaziņas līdzekļu likumu Ungārijā Eiropas Parlaments norādīja, ka nekavējoties ir jāaptur Ungārijas plašsaziņas līdzekļu likuma piemērošana un ka tas ir jāpārskata, pamatojoties uz Komisijas, EDSO un Eiropas Padomes piezīmēm un priekšlikumiem, un tā kā Parlaments mudināja Komisiju turpināt cieši uzraudzīt un vērtēt Ungārijas grozītā likuma par plašsaziņas līdzekļiem atbilstību Eiropas tiesību aktiem, jo īpaši Hartai; |
BS. |
tā kā Eiropas Padomes cilvēktiesību komisārs uzsvēra, ka ir nepieciešams grozīt tiesību aktus, lai apkarotu plašsaziņas līdzekļu brīvības pārkāpumus, piemēram, priekšrakstus par to, kāda informācija un notikumu atspoguļojums jānodrošina visiem plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējiem, sankciju piemērošanu plašsaziņas līdzekļiem, preventīvus preses brīvības ierobežojumus reģistrācijas prasību veidā un izņēmumus attiecībā uz žurnālistu informācijas avotu aizsardzību, un tā kā saistībā ar plašsaziņas līdzekļu neatkarību un plurālismu viņš norādīja, ka ir nepieciešams risināt tādas problēmas kā mazinātas plurālisma konstitucionālās garantijas, neatkarības trūkums plašsaziņas līdzekļu reglamentējošajās struktūrās, sabiedriskās apraides neatkarības aizsardzības pasākumu trūkums un efektīvu valsts tiesiskās aizsardzības līdzekļu neesamība attiecībā uz plašsaziņas līdzekļu dalībniekiem, kas ir pakļauti Plašsaziņas līdzekļu padomes lēmumiem; |
BT. |
tā kā Komisijai ir radušās bažas par Ungārijas plašsaziņas līdzekļu tiesību aktu atbilstību Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvai un acquis communautaire kopumā, jo īpaši attiecībā uz pienākumu līdzsvaroti atspoguļot notikumus, kas piemērojams visiem audiovizuālo plašsaziņas pakalpojumu sniedzējiem, turklāt Komisija apstrīdējusi šo tiesību aktu atbilstību proporcionalitātes principam un Hartas 11. pantā minētajām pamattiesībām uz vārda un informācijas brīvību, kā arī attiecībā uz izcelsmes valsts principu un reģistrācijas prasībām, un tā kā pēc sarunām ar Komisiju Ungārijas parlaments 2011. gada martā veica grozījumus likumā, lai risinātu Komisijas norādītās problēmas; |
BU. |
tā kā EDSO ir nopietni iebildumi pret Ungārijas tiesību aktu materiālo un teritoriālo piemērošanas jomu, Plašsaziņas līdzekļu iestādes un Plašsaziņas līdzekļu padomes politiski viendabīgo sastāvu, sankciju nesamērīgu piemērošanu, to, ka trūkst automātiska mehānisma, ar ko atcelt sankcijas gadījumā, ja tiesā ir iesniegta Plašsaziņas līdzekļu iestādes nolēmuma pārsūdzība un ja ir konstatēts žurnālistu informācijas avotu konfidencialitātes un ģimenes vērtību aizsardzības principa pārkāpums; |
BV. |
tā kā EDSO ieteikumi (7) paredz svītrot juridisko prasību par notikumu līdzsvarotu atspoguļošanu un citus satura priekšrakstus, aizsargāt redaktoru neatkarību, nodrošināt, lai atšķirīgus plašsaziņas līdzekļu veidus – drukātos plašsaziņas līdzekļus, apraidi un tiešsaistes plašsaziņas līdzekļus – reglamentētu atšķirīgi noteikumi, svītrot tās reģistrācijas prasības, kuras tiek uzskatītas par pārmērīgām, nodrošināt, lai reglamentējošā iestāde būtu neatkarīga un kompetenta, nodrošināt objektivitāti un plurālismu to struktūru iecelšanā, kuras regulē plašsaziņas līdzekļu nozari, novērst to, ka drukātie plašsaziņas līdzekļi nonāktu reglamentējošās iestādes jurisdikcijā, un efektīvi veicināt pašregulāciju; |
BW. |
tā kā, lai gan tiesību akti tika grozīti 2011. gadā pēc sarunām ar Eiropas Komisiju un 2012. gada maijā, ņemot vērā Konstitucionālās tiesas 2011. gada decembra lēmumu, atzīstot vairākus noteikumus par antikonstitucionāliem saistībā ar drukātās preses satura regulējumu, žurnālistu informācijas avotu aizsardzību, datu nodrošināšanas prasību un Plašsaziņas līdzekļu un sakaru komisāra iestādi, EDSO Plašsaziņas līdzekļu brīvības komitejas pārstāvis norādīja, ka vairāki grozījumi tikuši ieviesti un pieņemti ļoti īsā laikā, neapspriežoties ar ieinteresētajām pusēm, un ka būtiski elementi tiesību aktos nav uzlaboti, īpaši Plašsaziņas līdzekļu iestādes un Plašsaziņas līdzekļu padomes priekšsēdētāja un locekļu iecelšana, to pilnvaras attiecībā uz apraides plašsaziņas līdzekļu saturu, lielu soda naudu piemērošana, sabiedrisko raidorganizāciju finansiālās un redaktoru neatkarības aizsardzības pasākumu neesamība; |
BX. |
tā kā, lai gan 2011. gada martā pieņemtie grozījumi tiesību aktos plašsaziņas līdzekļu jomā tika vērtēti atzinīgi, ANO īpašais referents jautājumos par uzskatu un vārda brīvības veicināšanu un aizsardzību uzsvēra, ka ir nepieciešams risināt joprojām pastāvošās bažas saistībā ar plašsaziņas līdzekļu satura reglamentēšanu, nepietiekamajām garantijām, lai nodrošinātu Plašsaziņas līdzekļu iestādes neatkarību un objektivitāti, pārmērīgajām soda naudām un citām administratīvajām sankcijām, plašsaziņas līdzekļu tiesību akta piemērojamību visu veidu plašsaziņas līdzekļiem, tostarp presei un internetam, reģistrācijas prasībām un žurnālistu informācijas avotu nepietiekamu aizsardzību; |
BY. |
tā kā Eiropas Padomes ekspertu veiktajā analīzē (8) (kurā tika izvērtēta Plašsaziņas līdzekļu likuma (ar ierosinātajiem grozījumiem, kas jāveic 2012. gada maijā) atbilstība Eiropas Padomes standartu noteikšanas dokumentiem plašsaziņas līdzekļu un vārda brīvības jomā) ir ieteikts, ka konkrēti noteikumi par reģistrēšanu un pārredzamību, satura regulēšanu, ziņu atspoguļošanas pienākumiem, informācijas avotu aizsardzību, sabiedriskajām raidorganizācijām un reglamentējošajām iestādēm būtu vispusīgi jāpārskata, jāprecizē vai atsevišķos gadījumos jāsvītro; |
BZ. |
tā kā pēc dialoga starp ES un Eiropas Padomes ģenerālsekretāru, kas notika, apmainoties ar vēstulēm un organizējot ekspertu tikšanās, 2013. gada februārī tika iesniegti papildu grozījumi, lai pastiprinātu un garantētu plašsaziņas līdzekļu reglamentējošo struktūru neatkarību, jo īpaši ievērojot noteikumus saistībā ar Valsts Plašsaziņas līdzekļu un informatīvās komunikācijas pārvaldības iestādes un Plašsaziņas līdzekļu padomes priekšsēdētāja iecelšanu un ievēlēšanu un saistībā ar iecelšanas procedūru un personu, kas ieceļ amatā; |
CA. |
tā kā Ungārijas iestādes ir paziņojušas par savu nodomu pārskatīt noteikumus par ierobežojumiem attiecībā uz politisko reklāmu vēlēšanu kampaņu laikā; tā kā Ungārijas valdība apspriežas ar Eiropas Komisiju par politiskās reklāmas jautājumu; tā kā tomēr ceturtajā grozījumā ir noteikts vispārīgs un iespējami neskaidrs aizliegums attiecībā uz runām, kuru mērķis ir grupu, tostarp Ungārijas tautas, cieņas aizskaršana, un šo aizliegumu var izmantot, lai patvaļīgi ierobežotu vārda brīvību, kā arī tam var būt atturoša iedarbība uz žurnālistiem, māksliniekiem un citām personām; |
CB. |
tā kā Valsts Plašsaziņas līdzekļu un informatīvās komunikācijas pārvaldības iestādes un Plašsaziņas līdzekļu padome nav novērtējusi tiesību aktu ietekmi uz žurnālistikas kvalitāti, redakcijas neatkarības pakāpi un žurnālistu darba apstākļu kvalitāti; |
Minoritāšu tiesību ievērošana
CC. |
tā kā minoritāšu tiesību ievērošana ir skaidri atzīta to vērtību vidū, kas minētas LES 2. pantā, un tā kā Savienība ir apņēmusies veicināt šīs vērtības un apkarot sociālo atstumtību, rasismu, antisemītismu un diskrimināciju; |
CD. |
tā kā tiesības uz nediskrimināciju ir Hartas 21. pantā noteiktās pamattiesības; |
CE. |
tā kā dalībvalstu pienākums ir nodrošināt to, ka tiek ievērotas visu personu pamattiesības neatkarīgi no viņu etniskās izcelsmes vai pārliecības, attiecas uz visu līmeņu valsts pārvaldi, kā arī uz tiesībsargājošajām iestādēm, un tas arī nozīmē aktīvi veicināt iecietību un noteikti nosodīt tādu parādību kā rasistiska vardarbība, antisemītiskas un pret romiem vērstas naida runas, jo īpaši kad tās tiek teiktas oficiālos vai publiskos forumos, tostarp arī Ungārijas parlamentā; |
CF. |
tā kā tiesībsargājošo iestāžu reakcijas trūkums rasistiski motivētu noziegumu gadījumā (9) ir mazinājis uzticību policijas spēkiem; |
CG. |
tā kā ir jānorāda, ka Ungārijas parlaments ir īstenojis tiesību aktus civillietās un krimināllietās, lai apkarotu pamudināšanu uz rasismu un naida runas; |
CH. |
tā kā, lai gan neiecietība pret romu un ebreju kopienas pārstāvjiem nav problēma tikai Ungārijai vien, un tā kā šāda problēma pastāv arī citās dalībvalstīs, nesenie notikumi rada bažas par antisemītisku un pret romiem vērstu naida runu skaita pieaugumu Ungārijā; |
CI. |
tā kā likumdošanas īstenošanai nodokļu un pensiju sistēmas jomā ir atgriezeniska ietekme, kas ir ievērojami palielinājusi sociālo nedrošību un nabadzību, kā dēļ ne vien tiek radīta liela nedrošība iedzīvotājos, bet arī tiek pārkāptas tiesības uz privātīpašumu un grautas pilsoņu pamattiesības uz brīvību; |
Reliģiskās pārliecības vai ticības brīvība un baznīcu atzīšana
CJ. |
tā kā domu, pārliecības un ticības brīvība, kas nostiprināta ECTK 9. pantā un Hartas 10. pantā, ir viens no demokrātiskas sabiedrības pamatiem un tā kā valstij šajā jomā būtu neitrāli un objektīvi jānodrošina tiesības uz atšķirīgu reliģiju, ticību un pārliecību; |
CK. |
tā kā likumā par baznīcām ir noteikts jauns tiesiskais režīms reliģisko organizāciju un baznīcu darbības regulēšanai Ungārijā, kas paredz pieņemt prasību kopumu baznīcu atzīšanas jomā un kas paredz, ka, lai baznīcu atzītu, vispirms ir nepieciešams divu trešdaļu parlamenta deputātu balsu vairākuma apstiprinājums; |
CL. |
tā kā Venēcijas komisija (10) uzskata, ka baznīcu likuma noteikums, ka, lai izveidotu baznīcu, ir nepieciešama parlamenta piekrišana, ir ticības brīvības ierobežojums; |
CM. |
tā kā pēc baznīcu likuma noteikumu ar atpakaļejošu spēku stāšanās spēkā vairāk nekā 300 reģistrētu baznīcu zaudēja baznīcas juridisko statusu; |
CN. |
tā kā pēc vairāku reliģisko kopienu un Ungārijas pamattiesību komisāra lūguma Konstitucionālā tiesa pārbaudīja baznīcu likuma noteikumu atbilstību konstitūcijai un 2013. gada 26. februāra Lēmumā Nr. 6/2013 paziņoja, ka daži noteikumi neatbilst konstitūcijai un atcēla tos ar atpakaļejošu datumu; |
CO. |
tā kā, lai gan Konstitucionālās tiesas lēmumā nav apstrīdētas parlamenta tiesības noteikt būtiskus nosacījumus baznīcu atzīšanas jomā, tomēr tā uzskata, ka, ja baznīcas statuss tiks atzīts ar parlamenta deputātu balsu vairākumu, var tikt pieņemti politiski subjektīvi lēmumi, un tā kā Konstitucionālā tiesa paziņoja, ka šajā likumā nav noteikta prasība sniegt lēmuma par baznīcas statusa neatzīšanu detalizētu pamatojumu, ka nav noteikts termiņš, līdz kuram parlamentam ir jāpieņem lēmums, un ka šis likums nenodrošina efektīvas tiesiskās aizsardzības iespējamību neatzīšanas vai lēmuma nepieņemšanas gadījumā; |
CP. |
tā kā ar pamatlikuma ceturto grozījumu, ko pieņēma divas nedēļas pēc Konstitucionālās tiesas lēmuma pieņemšanas, groza pamatlikuma VII pantu un palielina parlamenta pilnvaras pieņemt galvenos tiesību aktus, lai atzītu noteiktas reliģiskās organizācijas, piemēram, baznīcas, tādējādi anulējot Konstitucionālās tiesas lēmumu, |
II – NOVĒRTĒJUMS
Ungārijas pamatlikums un tā īstenošana
1. |
atgādina, ka likumības ievērošana, kas ietver pārredzamu, pārskatatbildīgu un demokrātisku tiesību aktu ieviešanas procesu, tostarp pamatlikuma pieņemšanas procesā, un stingra pārstāvības demokrātijas sistēma, kas pamatojas uz brīvām vēlēšanām un opozīcijas tiesību ievērošanu, ir svarīgs demokrātijas un tiesiskuma elements, kas nostiprināts LES 2. pantā, kurā noteikts, ka Savienība ir dibināta, pamatojoties uz vērtībām, kas respektē cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, tostarp minoritāšu tiesības; Šīs vērtības dalībvalstīm ir kopīgas sabiedrībā, kur valda plurālisms, iecietība, taisnīgums, solidaritāte un kur nav diskriminācijas, kā arī valda sieviešu un vīriešu līdztiesība”, un kā tas pasludināts gan Līguma par Eiropas Savienību, gan Hartas preambulā; pauž nozēlu, ka līdz šim attiecībā uz Eiropas pamatvērtību aizsardzību ES iestādes ne vienmēr varējušas izpildīt pašu noteiktās prasības; tāpēc uzsver to īpašo atbildību stiprināt savas spējas attiecībā uz Eiropas pamatvērtību aizsardzību LES 2. panta izpratnē gan Savienības līmenī, gan arī dalībvalstīs; |
2. |
atkārtoti uzsver, ka, lai gan jaunas konstitūcijas sagatavošana un pieņemšana ietilpst dalībvalstu kompetences robežās, dalībvalstīm un ES ir pienākums nodrošināt to, lai konstitucionālie procesi un konstitūcijas saturs atbilstu dalībvalsts saistībām, ko tā uzņēmusies, parakstot līgumu par pievienošanos Eiropas Savienībai, proti, Savienības, Hartas un ECTK kopējām vērtībām; |
3. |
pauž nožēlu, ka Ungārijas pamatlikuma sagatavošanas un pieņemšanas process nebija pietiekami pārredzams, atklāts un iekļaujošs un ka netika panākta savstarpēja vienošanās, kas ir nepieciešama mūsdienīgā demokrātiskā likumdošanas procesā, tādējādi vājinot pamatlikuma likumību; |
4. |
norāda uz minēto Konstitucionālās tiesas lēmumu, kas pieņemts 2012. gada 28. decembrī un kurā atzīts, ka Ungārijas parlaments ir pārsniedzis savas likumdošanas pilnvaras, izdodot vairākus pamatlikuma pārejas pastāvīgos un vispārīgos noteikumus, cita starpā norādot, ka “likumdevējs ir atbildīgs par to, lai tiktu sakārtota situācija pēc noteikuma daļējas atcelšanas, un tas ir tā uzdevums. Parlaments nodrošina skaidru un nepārprotamu tiesisko situāciju”, vienlaikus pievienojot prasību, ka tas nenozīmē atcelto noteikumu automātisku iekļaušanu pamatlikumā bez jebkādas atšķirības, ievērojot to, ka parlamenta pienākums ir “pārskatīt atcelto ne-pārejas noteikumu regulatīvos tematus un izlemt to, kuriem noteikumiem nepieciešams atkārtots regulējums un kādā tiesību avotu līmenī. Parlamenta pienākums ir arī atlasīt noteikumus, – kuriem nepieciešams atkārtots regulējums, – attiecībā uz tiem, kurus nepieciešams iekļaut pamatlikumā, un tiem, kuriem nepieciešams regulējums parlamenta aktā”; |
5. |
asi kritizē pamatlikuma ceturtā grozījuma noteikumus, kas mazina pamatlikuma pārākumu, pastiprinot vairākus noteikumus, ko Konstitucionālā tiesa bija atzinusi par antikonstitucionāliem – t. i., procesuālo iemeslu dēļ vai pēc būtības nesavietojamiem ar pamatlikumu; |
6. |
atgādina, ka minētajā Konstitucionālās tiesas lēmumā, kas pieņemts 2012. gada 28. decembrī, ir sniegts skaidrs nolēmums par procesuālo standartu atbilstību konstitūcijai un ir norādīts, ka “demokrātiskās valstīs saskaņā ar tiesiskumu konstitūcijām ir nemainīgi materiālie un procesuālie standarti un prasības. Materiālās un procesuālās konstitucionālās prasības Pamatlikuma laikā nenosaka zemāk hierarhijā, nekā tās bija konstitūcijas (likuma) laikā. Konstitucionālas valsts prasības saskaņā ar tiesiskumu turpina būt pastāvīgi īstenotas prasības tagadnē, un tās ir programmas nākotnei. Konstitucionāla valsts saskaņā ar tiesiskumu ir pastāvīgu vērtību, principu un garantiju sistēma”; uzskata, ka šis skaidri noteiktais, cieņas pilnais paziņojums ir piemērojams Eiropas Savienībā un visās dalībvalstīs; |
7. |
atgādina, ka, lai īstenotu Savienības kopējās vērtības demokrātijas un tiesiskuma jomā, ir nepieciešama stingra pārstāvības demokrātijas sistēma, kas pamatojas uz brīvām vēlēšanām un opozīcijas tiesību ievērošanu, un ka saskaņā ar ECTK 1. protokola 3. pantu vēlēšanām ir jānodrošina “tautas viedokļa izpausme, izvēloties likumdevēju varu”; |
8. |
uzskata, ka, lai arī tiesību akti, kuru pieņemšanai nepieciešams divu trešdaļu balsu vairākums, ir izplatīti arī citās dalībvalstīs, un tie bijuši Ungārijas konstitucionālās un tiesiskās kārtības daļa kopš 1989. gada, galveno tiesību aktu izmantošana, lai pieņemtu ļoti konkrētus un detalizētus noteikumus, var apdraudēt demokrātijas pamatprincipus un tiesiskumu, jo tādējādi valdība, kuru atbalsta kvalificēts balsu vairākums, var pieņemt politiskus lēmumus, kas var apgrūtināt jebkuras nākamās valdības, kurai ir tikai vienkāršs balsu vairākums parlamentā, iespējas reaģēt uz sociālām pārmaiņām, un tādējādi var tikt mazināta jaunu vēlēšanu nozīme; uzskata, ka šāda tiesību aktu izmantošana būtu atkārtoti jāizvērtē, lai nodrošinātu, ka turpmākā valdība un parlamenta vairākums varēs pieņemt tiesību aktus mērķtiecīgi un visaptveroši; |
9. |
uzskata, ka individuālu deputātu likumprojektu iesniegšanas procedūra konstitūcijas īstenošanas nolūkā (īstenojot galvenos tiesību aktus) nenodrošina pārredzamu, pārskatatbildīgu un demokrātisku likumdošanas procesu, jo tā nenodrošina mērķtiecīgas sociālās debates un apspriešanos, un ka tā var būt pretrunā pamatlikumam, kas nosaka, ka valdībai (nevis individuāliem deputātiem) ir jāiesniedz parlamentā likumprojekti, kas ir nepieciešami, lai īstenotu pamatlikumu; |
10. |
ņem vērā Venēcijas komisijas atzinumu (Nr. CDL-AD(2011)016), kurā ir atzinīgi vērtēts tas, “ka šī jaunā konstitūcija nosaka konstitucionālu kārtību, pamatojoties uz demokrātiju, tiesiskumu un pamattiesību aizsardzību kā pamatprincipiem”; turklāt ņem vērā arī Venēcijas komisijas atzinumu (Nr. CDL-AD(2012)001), saskaņā ar kuru tas, ka ļoti īsā laika posmā tika pieņemti daudzi tiesību akti, varētu izskaidrot to, kāpēc daži jaunie noteikumi neatbilst Eiropas standartiem; ņem vērā arī Venēcijas komisijas atzinumu par Ungārijas pamatlikuma ceturto grozījumu (Nr. CDL-AD(2013)012), kurā teikts, ka “ceturtais grozījums pats par sevi izraisa vai ievieš nepilnības Ungārijas konstitucionālajā sistēmā”; |
11. |
atzinīgi vērtē to, ka Ungārijas pamatlikumā ir atkārtoti un vēlreiz apstiprināti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas panti, un to, ka Ungārija ir ceturtā valsts Eiropas Savienībā, kas ungāru zīmju valodu (UZV) atzīst par pilntiesīgu valodu un H pantā aizsargā UZV kā daļu no Ungārijas kultūras; |
12. |
atzinīgi vērtē to, ka Ungārijas pamatlikuma XV pants tieši aizliedz diskrimināciju rases, ādas krāsas, dzimuma, invaliditātes, valodas, reliģijas, politisko vai citu uzskatu, tautības vai sociālās izcelsmes, finansiālo, dzimšanas vai citu apstākļu dēļ, un sagaida, ka Ungārija pieņems īpašus pasākumus, lai aizsargātu bērnus, sievietes, vecākus cilvēkus un cilvēkus ar invaliditāti saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. līdz 26. pantu; |
Demokrātiska kontroles un līdzsvara mehānismu sistēma
13. |
atgādina, ka demokrātija un tiesiskums paredz nodalīt neatkarīgu iestāžu pilnvaras atbilstoši pareizi funkcionējošai pārbaužu un līdzsvara mehānismu sistēmai un efektīvai kontrolei attiecībā uz tiesību aktu atbilstību konstitūcijai; |
14. |
atgādina, ka konstitucionālais balsu vairākums palielināja konstitucionālo tiesnešu skaitu no 11 līdz 15 tiesnešiem un atcēla prasību panākt vienošanos ar opozīciju attiecībā uz konstitucionālo tiesnešu ievēlēšanu; pauž bažas, ka šo pasākumu dēļ 8 no 15 pašreizējiem konstitucionālajiem tiesnešiem ir ievēlēti vienīgi ar divu trešdaļu balsu vairākumu (ar vienu izņēmumu), tostarp jaunie locekļi, kurus iecēla tieši no viņu pozīcijas parlamenta deputātiem; |
15. |
atzinīgi vērtē to, ka ir ieviesta iespēja Konstitucionālajai tiesai iesniegt divus jaunus konstitucionālo sūdzību veidus un saprot, ka demokrātiskai sistēmai, kuras pamatā ir tiesiskums, nav noteikti vajadzīga konstitucionālā tiesa, lai šāda sistēma pienācīgi darbotos; tomēr atgādina Venēcijas komisijas atzinumu (Nr. CDL-AD (2011)016), kurā noteikts, ka valstīs, kuras izvēlējušās izveidot konstitucionālo tiesu, šai tiesai jābūt tiesībām novērtēt visu tiesību aktu atbilstību konstitūcijā noteiktajām cilvēktiesībām; tāpēc uzskata, ka konstitucionālās jurisdikcijas ierobežošana attiecībā vienīgi uz tiesību aktiem centrālā budžeta un nodokļu jomā mazina institucionālās un procesuālās garantijas attiecībā uz vairāku konstitucionālo tiesību aizsardzību un parlamenta un valdības pilnvaru kontroli budžeta jomā; |
16. |
atgādina, ka saskaņā ar Konstitucionālās tiesas Lēmumu Nr. 45/2012 “Konstitucionālajai likumībai raksturīgas ne tikai procesuālās, formālās un publisko tiesību derīguma prasības, bet arī materiālās prasības […]. Vajadzības gadījumā Konstitucionālā tiesa saskaņā ar tiesiskuma principu var pat pārbaudīt demokrātisko valstu materiālo prasību, garantiju un vērtību brīvo izpildi un konstitucionalizāciju”; |
17. |
uzskata, ka, ņemot vērā pamatlikuma sistemātiskos grozījumus saskaņā ar politisko gribu, Konstitucionālā tiesa vairs nav augstākā konstitucionālā aizsardzības iestāde, jo īpaši tādēļ, ka ceturtais grozījums tieši aizliedz tiesai pārskatīt konstitucionālos grozījumus, kas ir pretrunā citām konstitucionālajām prasībām un principiem; |
18. |
ņemot vērā demokrātiski ievēlēta parlamenta tiesības pieņemt likumus atbilstīgi pamattiesībām, ievērojot politiskā mazākuma tiesības un darot to demokrātiski atbilstīgā un pārredzamā procedūrā, kā arī ņemot vērā tiesu – gan parasto, gan konstitucionālo pienākumu nodrošināt likumu un konstitūcijas saskaņotību – uzsver, cik svarīgs ir varas nošķīruma princips un cik svarīga ir pienācīgi funkcionējoša pārbaudes un līdzsvara mehānismu sistēma; šajā sakarā pauž bažas par to, ka šī pilnvaru maiņa konstitucionālajos jautājumos, kas notiek parlamenta interesēs un uz Konstitucionālās tiesas rēķina, grauj varas nošķīruma principu, kā arī pārbaužu un līdzsvara sistēmas pienācīgu darbību, kas ir galvenie tiesiskuma instrumenti; šajā sakarā atzinīgi vērtē Ungārijas un Rumānijas konstitucionālās tiesas priekšsēdētāju Péter Paczolay un Augustin Zegrean kopīgo paziņojumu 2013. gada 16. maijā, tiekoties Egerā; kurā uzsvērta valstu ar divu trešdaļu balsu vairākuma valdību konstitucionālo tiesu īpašā atbildība; |
19. |
pauž arī nopietnas bažas par tiem ceturtā grozījuma noteikumiem, kas iznīcina 20 gadus ilgo konstitucionālo judikatūru un kas ietver visu pamatprincipu un konstitucionālo prasību sistēmu, tostarp jebkādu iespējamo judikatūru, kas ietekmē ES tiesību aktu un Eiropas cilvēktiesību tiesību aktu piemērošanu; atzīmē, ka tiesa jau ir izmantojusi savus iepriekšējos lēmumus, kā interpretācijas atbalstu; tomēr pauž bažas par to, ka citas tiesas iespējams nevarēs pamatot savus spriedumus uz Konstitucionālās tiesas iepriekšējo judikatūru; |
20. |
pauž bažas arī par tā ceturtā grozījuma noteikuma atbilstību ES tiesību aktiem, kas paredz Ungārijas valdībai pilnvaras piemērot īpašu nodokli, lai īstenotu ES Tiesas spriedumus, kas paredz maksājumu saistības, ja valsts budžetā nepietiek līdzekļu un ja valsts parāds ir lielāks par pusi no iekšzemes kopprodukta; ņem vērā notiekošo dialogu starp Ungārijas valdību un Eiropas Komisiju par šo jautājumu; |
21. |
kritizē svarīgu tiesību aktu ieviešanas procesa paātrināšanu, jo tā ierobežo opozīcijas partiju tiesības efektīvi iesaistīties tiesību aktu ieviešanas procesā, tādējādi ierobežojot to iespējas kontrolēt vairākuma un valdības darbības un galu galā negatīvi ietekmējot pārbaužu un līdzsvara mehānismu sistēmu; |
22. |
pauž bažas par vairākiem noteikumiem 2013. gada Likumā LXXII par jaunu noteikumu un normu izveidi attiecībā uz nacionālās drošības uzraudzību sakarā ar to, ka tiem varētu būt negatīva ietekme uz varas dalīšanas principa ievērošanu, tiesu iestāžu neatkarību, privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību; |
23. |
atgādina, ka datu aizsardzības iestāžu neatkarību garantē LESD 16. pants un ES Pamattiesību hartas 8. pants; |
24. |
uzsver, ka aizsardzība pret atbrīvošanu no amata pilnvaru termiņa laikā ir svarīgs elements attiecībā uz ES tiesību aktos noteikto prasību nodrošināt valsts datu aizsardzības iestāžu neatkarību; |
25. |
norāda uz to, ka Komisija ierosināja pienākuma neizpildes procedūru pret Ungāriju par bijušā datu aizsardzības komisāra pilnvaru laika izbeigšanas likumību saistībā ar šīs struktūras neatkarību, kas pašlaik gaida izskatīšanu Eiropas Savienības Tiesā; |
26. |
pauž nožēlu, ka iepriekš minēto institucionālo izmaiņu rezultātā skaidri pasliktinājās kontroles un līdzsvara mehānismu sistēmas darbība, kas ir jānodrošina saskaņā ar tiesiskumu un demokrātijas principu varas dalīšanas jomā; |
Tiesu iestāžu neatkarība
27. |
atgādina, ka tiesu iestāžu neatkarība ir paredzēta Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantā un tā ir demokrātiskā varas dalīšanas principa pamatprasība, kas izriet no LES 2. panta; |
28. |
atgādina, ka Konstitucionālā tiesa iepriekš minētajā Lēmumā Nr. 33/2012 tiesu iestāžu un tiesnešu neatkarību raksturoja, kā Ungārijas vēsturiskās konstitūcijas sasniegumu, paziņojot, ka “tiesu sistēmas un visu tās elementu neatkarības princips ir neapšaubāms sasniegums. Tāpēc Konstitucionālā tiesa konstatē, ka tiesu iestāžu neatkarība un no tās izrietošais neatceļamības princips ir ne tikai pamatlikuma normatīvā prasība, bet arī vēsturiskās konstitūcijas sasniegums. Tādējādi tas ir visiem saistošs interpretācijas princips, kas balstās uz pamatlikuma noteikumiem un ir jāpiemēro arī cita iespējamā pamatlikuma satura izpētes gaitā” (11); |
29. |
uzsver, ka efektīva tiesu iestāžu neatkarības aizsardzība veido pamatu demokrātijai Eiropā un ir priekšnosacījums savstarpējas uzticēšanās stiprināšanai starp dažādu dalībvalstu tiesu iestādēm un tādējādi sekmīgas pārrobežu sadarbības veicināšanai kopējā tiesiskuma telpā, pamatojoties uz LESD 81. pantā (civillietas) un 82. pantā (krimināllietas) paredzēto savstarpējas atzīšanas principu; |
30. |
pauž nožēlu par to, ka daudzie pieņemtie pasākumi, kā arī dažas notiekošās reformas, nesniedz pietiekamas konstitucionālās garantijas tiesu iestāžu un Ungārijas Konstitucionālās tiesas neatkarībai; |
31. |
uzskata, ka Augstākās tiesas priekšsēdētāja priekšlaicīga atbrīvošana no amata ir garantētā pilnvaru termiņa – svarīga tiesu iestāžu neatkarības elementa – pārkāpums; |
32. |
atzinīgi vērtē iepriekš minēto Konstitucionālās tiesas Lēmumu Nr. 33/2012, kurā tiesnešu darba tiesisko attiecību obligātā izbeigšana 62 gadu vecumā ir atzīta par neatbilstošu konstitūcijai, kā arī iepriekš minēto ES Tiesas 2012. gada 6. novembra lēmumu, kurā norādīts, ka tiesnešu pensionēšanās vecuma radikālā samazināšana Ungārijā rada nepamatotu diskrimināciju vecuma dēļ un tādējādi pārkāpj Padomes Direktīvu 2000/78/EK; |
33. |
atzinīgi vērtē grozījumus 2011. gada Aktā Nr. CLXI par Ungārijas tiesu organizāciju un administrāciju un 2011. gada Aktā Nr. CLXII par Ungārijas tiesnešu juridisko statusu un atalgojumu, ko 2012. gada 2. jūlijā pieņēma Ungārijas parlaments un kuros ir aplūkoti daudzi jautājumi, kas izskatīti Eiropas Parlamenta 2012. gada 16. februāra rezolūcijā un Venēcijas komisijas atzinumā; |
34. |
tomēr pauž nožēlu, ka nav īstenoti visi Venēcijas komisijas ieteikumi, jo īpaši attiecībā uz nepieciešamību ierobežot Valsts tiesu biroja priekšsēdētāja rīcības brīvību tādu lietu pārcelšanas gadījumā, kas var ietekmēt tiesības uz taisnīgu un likumīgu tiesu; ņem vērā Ungārijas valdības pausto vēlmi pārskatīt lietu pārcelšanas sistēmu; uzskata, ka attiecībā uz šo jautājumu būtu jāīsteno Venēcijas komisijas ieteikumi; |
35. |
atzinīgi vērtē pieņemto 2013. gada Aktu Nr. XX par tiesību aktu grozījumiem attiecībā uz maksimālā vecuma ierobežojumu, kas piemērojams noteiktās tiesnešu darba tiesiskās attiecībās, kurā ir noteikts tiesnešu pensionēšanās vecums – 65 gadi —, kas tiks piemērots 10 gadu pārejas perioda beigās, un paredzēta nelikumīgi atlaisto tiesnešu atjaunošana amatā; |
36. |
tomēr pauž nožēlu, ka saskaņā ar 2013. gada Aktu Nr. XX tiesu priekšsēdētāju atjaunošana sākotnējā vadošajā amatā ir iespējama tikai tādā gadījumā, ja šīs tiesnešu amata vietas joprojām ir brīvas, tādējādi tikai dažiem no nelikumīgi atlaistajiem tiesnešiem ir garantēta atjaunošana tajā pašā amatā un ar tiem pašiem pienākumiem un atbildību, kādi tiem bija pirms atlaišanas; |
37. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšsēdētāja vietnieces Viviane Reding iesniegto priekšlikumu par pastāvīgu rezultātu pārskatu tiesiskuma jomā visās 27 ES dalībvalstīs, tādējādi parādot, ka tiesu iestāžu neatkarības aizsardzība ir vispārējs ES jautājums; uzsver, ka vairākās dalībvalstīs šajā saistībā varētu rasties nopietnas bažas; aicina paplašināt rezultātu pārskatu, ietverot arī krimināltiesības, pamattiesības, tiesiskumu un demokrātiju, kā tas jau ticis pieprasīts; |
38. |
atzīst Ungārijas tiesnešu profesionalitāti, apņēmību un uzticību tiesiskuma idejai un atgādina, ka kopš demokratizācijas procesa sākuma Ungārijā tās Konstitucionālā tiesa ir atzīta par izcilu konstitucionālu iestādi visā Eiropā un pasaulē; |
Vēlēšanu reforma
39. |
atgādina, ka vēlēšanu apgabalu pārplānošana un Akta par Ungārijas parlamenta deputātu vēlēšanām un vēlēšanu procesuālā likuma pieņemšana būtiski maina 2014. gadā gaidāmo vēlēšanu tiesisko un institucionālo sistēmu, tāpēc pauž nožēlu, ka šos likumus vienpusēji pieņēma valdošās partijas, neapspriežoties ar opozīciju; |
40. |
pauž bažas, ka pašreizējā politiskajā vidē spēkā esošie noteikumi attiecībā uz Valsts vēlēšanu komitejas locekļu iecelšanas procedūru pienācīgi negarantē līdzsvarotu pārstāvību un komitejas neatkarību; |
41. |
atzinīgi vērtē to, ka Ungārijas varas iestādes 2012. gada 20. janvārī pieprasīja Venēcijas komisijas atzinumu attiecībā uz Aktu par Ungārijas parlamenta deputātu vēlēšanām; tomēr uzskata, ka ir vajadzīga visaptveroša analīze, lai izvērtētu būtiski mainīto vēlēšanu vidi; |
42. |
atzinīgi vērtē to, ka 2013. gada Akts Nr. XXXVI par vēlēšanu procedūru Ungārijā, jo īpaši tā 42. pants, nosaka, ka pēc pieprasījuma cilvēkiem ar invaliditāti tiek nodrošināti paziņojumi Braila rakstā, būtiska informācija viegli saprotamā veidā, balsojuma paraugs Braila rakstā vēlēšanu iecirkņos, kā arī pilnībā pieejamus vēlēšanu iecirkņus, ietverot īpašas uzmanības pievēršanu ratiņkrēslu lietotāju vajadzībām; turklāt pamatojoties uz iepriekš minētā Akta 50. pantu, vēlētāji ar invaliditāti var pieprasīt savu reģistrāciju citos, pieejamākos vēlēšanu iecirkņos, lai viņi varētu savu balsi nodot konkrētajā vēlēšanu apgabalā, saskaņā ar 81. pantā noteikto pienākumu nodrošināt vismaz vienu pilnībā pieejamu vēlēšanu iecirkni katrā vēlēšanu apgabalā; |
Plašsaziņas līdzekļu plurālisms
43. |
atzīst Ungārijas varas iestāžu centienus, kuru rezultātā ir veiktas izmaiņas tiesību aktos, lai novērstu vairākus tajos atklātos trūkumus, tādējādi uzlabojot likumdošanu plašsaziņas līdzekļu jomā un nodrošinot tās atbilstību ES un Eiropas Padomes standartiem; |
44. |
atzinīgi vērtē pastāvīgo konstruktīvo dialogu ar starptautiskajiem dalībniekiem un uzsver, ka sadarbība starp Eiropas Padomi un Ungārijas valdību ir devusi konkrētus rezultātus, kas atspoguļoti 2013. gada Aktā Nr. XXXIII un attiecas uz dažiem jautājumiem, kuri iepriekš tika uzsvērti plašsaziņas līdzekļu tiesību aktu juridiskajos novērtējumos, jo īpaši attiecībā uz Plašsaziņas līdzekļu iestādes un Plašsaziņas līdzekļu padomes priekšsēdētāju iecelšanas un ievēlēšanas kārtību; tomēr atgādina, ka joprojām ir pamats bažām saistībā ar Plašsaziņas līdzekļu iestādes neatkarību; |
45. |
pauž bažas par to, kādas sekas var būt ceturtajā grozījumā paredzētajam noteikumam, ar ko komerciālajos plašsaziņas līdzekļos aizliedz politiskās reklāmas, jo, lai gan šā noteikuma pasludinātais mērķis ir samazināt politisko kampaņu izmaksas un radīt vienādas iespējas visiem, tas apdraud līdzsvarotas informācijas sniegšanu; ņem vērā, ka Ungārijas valdība pašreiz apspriežas ar Eiropas Komisiju par noteikumiem attiecībā uz politisko reklāmu; atzīmē, ka ierobežojumi ir noteikti arī citās Eiropas valstīs; ņem vērā arī Venēcijas komisijas atzinumu par Ungārijas pamatlikuma ceturto grozījumu (Nr. CDL-AD(2013)012), kurā teikts, ka “politiskās reklāmas ierobežojumi jāskata saistībā ar katras atsevišķās dalībvalsts tiesisko situāciju” un “jebkādas politiskās reklāmas aizliegums komerciālajos plašsaziņas līdzekļos, kuri Ungārijā tiek daudz plašāk izmantoti, salīdzinājumā ar valsts plašsaziņas līdzekļiem, liegs opozīcijai svarīgo iespēju efektīvi paust savus viedokļus un panākt līdzsvaru ar valdības dominējošo pozīciju plašsaziņas līdzekļos”; |
46. |
atkārtoti aicina Ungārijas varas iestādes rīkoties, lai regulāri veiktu vai uzdotu veikt proaktīvus novērtējumus par tiesību aktu ietekmi uz plašsaziņas līdzekļu vidi (žurnālistikas kvalitātes pazemināšanās, pašcenzūras izplatīšanās, redakcijas brīvības ierobežošana un žurnālistu darba apstākļu kvalitātes un darba drošības pasliktināšanās); |
47. |
pauž nožēlu par to, ka valsts uzņēmuma – Ungārijas Ziņu aģentūras (MTI) kā vienīgās sabiedrisko raidorganizāciju ziņu aģentūras izveide, kamēr visām lielākajām privātajām raidorganizācijām ir jābūt savam ziņu dienestam, nozīmē to, ka tai ir faktiskās monopoltiesības tirgū, jo vairums tās ziņu materiālu ir brīvi pieejami; atgādina par Eiropas Padomes ieteikumu atcelt sabiedrisko raidorganizāciju pienākumu izmantot valsts ziņu aģentūru, jo tā rada nepamatotu un netaisnīgu ziņu sniegšanas daudzveidības ierobežojumu; |
48. |
atzīmē, ka valsts konkurences iestādei ir regulāri jānovērtē plašsaziņas līdzekļu vide un tirgus, uzsverot iespējamos draudus plurālismam; |
49. |
uzsver, ka pasākumus, kas paredzēti, lai regulētu plašsaziņas līdzekļu piekļuvi tirgum, izmantojot apraides licenču un atļauju piešķiršanas procedūras, noteikumus par valsts, nacionālās vai militārās drošības un sabiedriskās kārtības aizsardzību un sabiedrības morāles noteikumus, nedrīkst izmantot ļaunprātīgi, plašsaziņas līdzekļus pakļaujot politiskai vai partejiskai kontrolei vai cenzūrai, un uzsver, ka šajā saistībā ir jānodrošina pienācīgs līdzsvars; |
50. |
pauž bažas, ka sabiedrisko apraidi kontrolē ārkārtīgi centralizēta iestāžu sistēma, kas faktiskos operatīvos lēmumus pieņem bez sabiedrības uzraudzības; uzsver, ka neobjektīva un neskaidra piedāvājumu konkursa procedūra un neobjektīvā sabiedriskās apraides informācija, kas sasniedz plašu auditoriju, kropļo plašsaziņas līdzekļu tirgu; uzsver, ka saskaņā ar Lisabonas līgumam pievienoto protokolu Nr. 29 (par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs) sabiedriskās apraides sistēma dalībvalstīs ir tieši saistīta ar katras sabiedrības demokrātiskajām, sociālajām un kultūras vajadzībām, kā arī ar nepieciešamību saglabāt plašsaziņas līdzekļu plurālismu; |
51. |
atgādina, ka noteikumiem attiecībā uz saturu ir jābūt skaidriem, ļaujot iedzīvotājiem un plašsaziņas līdzekļu uzņēmumiem paredzēt, kādos gadījumos viņi pārkāptu likumu, un noteikt iespējamo pārkāpumu tiesiskās sekas; ar bažām konstatē, ka, neraugoties uz šādiem sīki izstrādātiem satura noteikumiem, Ungārijas Plašsaziņas līdzekļu iestāde joprojām nav noteikusi sodu par neseno pret romiem vērsto publisko nostāju, un aicina līdzsvaroti piemērot tiesību aktus; |
Minoritāšu tiesības
52. |
norāda, ka Ungārijas parlaments ir pieņēmis tiesību aktus krimināllietu un civillietu jomā, lai apkarotu kūdīšanu uz naidu rases dēļ un naida runu; uzskata, ka likumdošanas pasākumi ir svarīgs sākumpunkts, lai radītu no neiecietības un diskriminācijas brīvu sabiedrību visā Eiropā, jo konkrētus pasākumus var veikt, tikai pamatojoties uz stingriem tiesību aktiem; tomēr norāda, ka tiesību akti ir aktīvi jāīsteno; |
53. |
uzsver, ka iestādēm visās dalībvalstīs ir pozitīvs pienākums rīkoties tā, lai nepieļautu, ka tiek pārkāptas minoritāšu tiesības, un, saskaroties ar šādiem pārkāpumiem, tās nedrīkst palikt neitrālas un tām ir jāveic vajadzīgie juridiskie, izglītojošie un politiskie pasākumi; tāpēc atzinīgi vērtē Krimināllikuma 2011. gada grozījumu, kas paredz aizliegt radikālu grupējumu kampaņas, kuru mērķis ir iebiedēt romu kopienu, un draud ar brīvības atņemšanu uz laiku līdz trim gadiem par “provokatīvu antisociālu uzvedību”, kas iedveš bailes nacionālās, etniskās, rasu vai reliģiskās kopienas locekļiem; atzīst Ungārijas valdības būtisko nozīmi savas ES prezidentūras laikā 2011. gadā, ierosinot ES programmu romu integrācijas valsts stratēģijām; |
54. |
ar bažām konstatē, ka tiesību sistēmā ir veiktas atkārtotas pārmaiņas, ar ko ierobežo lesbiešu, geju, biseksuāļu un transpersonu (LGBT) tiesības, piemēram, no pamatlikumā ietvertās “ģimenes” definīcijas cenšoties izslēgt viendzimuma pārus un to bērnus, kā arī citus atšķirīgus ģimeņu veidus; uzsver, ka tas neatbilst pastāvošajai praksei Eiropas Cilvēktiesību tiesā un kurina neiecietību pret LGBT; |
55. |
atzinīgi vērtē Ungārijas Konstitūcijas ceturtā grozījuma noteikumus, kuros pausts, ka “Ungārija darīs visu iespējamo, lai ikvienam cilvēkam nodrošinātu pienācīgu mājokli un sabiedrisko pakalpojumu pieejamību” un, ka “Valsts valdība un vietējās pašvaldības sniegs savu atbalstu arī pienācīgam mājoklim atbilstīgu apstākļu radīšanai, cenšoties nodrošināt ar dzīvesvietu ikvienu bezpajumtnieku”; tomēr pauž bažas par to, ka “lai aizsargātu sabiedrisko kārtību, sabiedrības drošību, sabiedrības veselību un kultūras vērtības, ar Parlamenta aktu vai vietēju rīkojumu par nelegālu var tikt pasludināta pastāvīga uzturēšanās sabiedriskās vietās, aizņemot konkrētu daļu šīs sabiedriskās vietas”, kā rezultātā bezpajumtniecības jautājums var tikt risināts ar krimināllikumu palīdzību; atgādina, ka Ungārijas Konstitucionālā tiesa ir pieņēmusi spriedumu, ka līdzīgi pasākumi, kas bija paredzēti Sīko pārkāpumu aktā, nav konstitucionāli un tie aizskar cilvēka cieņu; |
Reliģiskās pārliecības vai ticības brīvība un baznīcu atzīšana
56. |
ar bažām konstatē, ka pamatlikumā ar ceturto grozījumu ieviestās izmaiņas piešķir tiesības parlamentam, pamatojoties uz galvenajiem likumiem un bez konstitucionāla pienākuma pamatot atzīšanas atteikumu, atzīt noteiktas organizācijas, kas iesaistītas reliģiskās darbībās, piemēram, baznīcas, un tas var negatīvi ietekmēt valsts pienākumu saglabāt neitralitāti un objektivitāti attiecībā uz dažādām reliģijām un ticībām; |
Noslēgums
57. |
atkārtoti apliecina savu pārliecību, ka ir izšķiroši svarīgi ievērot vienlīdzības principu attiecībā uz visām dalībvalstīm, un attieksmē pret dalībvalstīm atsakās piemērot dubultstandartus; uzsver, ka līdzīgas situācijas vai tiesiskais regulējums un noteikumi ir jāizvērtē vienlīdzīgi; uzskata, ka likumu grozīšanu un pieņemšanu vien nevar uzskatīt par Līgumu vērtību neievērošanu; aicina Eiropas Komisiju konstatēt visas pretrunas ar ES tiesību aktiem un Eiropas Savienības Tiesai visi šie gadījumi ir jāizskata; |
58. |
iepriekš paskaidroto iemeslu dēļ secina, ka konstitucionālā un tiesiskā regulējuma atkārtotas sistēmiskas un vispārējas grozīšanas ļoti īsā periodā tendence, kā arī šādu grozījumu saturs ir pretrunā vērtībām, kas minētas LES 2. pantā un LES 3. panta 1. punktā un 6. pantā, un ir uzskatāms par atkāpšanos no LES 4. panta 3. punkta principiem; uzskata – ja laikus un pietiekamā apmērā nekas netiks darīts – šī tendence varētu novest pie nopietniem pārkāpumiem pret LES 2. pantā minētajām vērtībām; |
IETEIKUMI
Preambula
59. |
atkārtoti apliecina, ka šī rezolūcija attiecas ne tikai uz Ungāriju, bet arī uz visu Eiropas Savienību kopumā un tās demokrātisko pārveidi un attīstību pēc 20. gadsimta totalitāro režīmu krišanas; tā ir par Eiropas saimi, tās kopējām vērtībām un standartiem, tās iekļautību un spēju iesaistīties dialogā; tā ir par nepieciešamību īstenot Līgumus, kuriem dalībvalstis ir brīvprātīgi pievienojušās; tā ir par savstarpēju palīdzību un savstarpēju uzticēšanos, kas ir vajadzīga Savienībai, tās iedzīvotājiem un dalībvalstīm, lai šie Līgumi nebūtu tikai vārdi uz papīra, bet gan juridisks pamats ceļā uz patiesu, taisnīgu un atvērtu Eiropu, kurā ievēro pamattiesības; |
60. |
pauž ideju par Savienību, kas ir ne tikai “demokrātisku valstu savienība”, bet arī “demokrātijas savienība”, kuras pamatā ir plurālistiska sabiedrība, kur dominē cilvēktiesības un tiesiskums; |
61. |
atkārtoti apliecina, ka, lai gan ekonomikas un sociālās krīzes laikā var rasties kārdinājums neievērot konstitucionālos principus, konstitucionālo iestāžu uzticamībai un stabilitātei ir būtiska loma ekonomikas, fiskālās un sociālās politikas un sociālās kohēzijas nostiprināšanā; |
Aicinājums visām dalībvalstīm
62. |
aicina dalībvalstis nekavējoties pildīt tām Līgumā noteiktos pienākumus – ievērot, garantēt, aizsargāt un veicināt Savienības kopējās vērtības, kas ir obligāts priekšnosacījums tam, lai ievērotu demokrātiju un tādējādi ar Savienības pilsonības statusu piešķirtās tiesības, un veidotu savstarpējas uzticēšanās kultūru, nodrošinot efektīvu pārrobežu sadarbību un patiesu, labi funkcionējošu brīvības, drošības un tiesiskuma telpu; |
63. |
uzskata, ka visu dalībvalstu, kā arī Savienības iestāžu morāls un juridisks pienākums ir aizsargāt Eiropas vērtības, kas paredzētas Līgumos, Pamattiesību hartā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijā, kuru parakstījušas visas dalībvalstis un kurai ES drīz pievienosies; |
64. |
aicina valstu parlamentus pastiprināt savu lomu pamatvērtību ievērošanas uzraudzībā un atklāt visus šo vērtību degradācijas riskus, kas var rasties Eiropas Savienībā, lai attiecībā uz trešām valstīm saglabātu Savienības uzticamību, kuras pamatā ir nopietnība, ar kādu Savienība un tās dalībvalstis ir izraudzījušās savas pamatvērtības; |
65. |
sagaida, ka visas dalībvalstis veiks vajadzīgos pasākumus, jo īpaši Eiropas Savienības Padomē, lai dotu lojālu ieguldījumu Savienības vērtību veicināšanā un sadarbotos ar Parlamentu un Komisiju to ievērošanas uzraudzībā, jo īpaši saskaņā ar 85. punktā minēto “2. panta trialogu”; |
Aicinājums Eiropadomei
66. |
atgādina Eiropadomei par tās pienākumiem saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu; |
67. |
ar nožēlu konstatē, ka Eiropadome ir vienīgā ES politiskā iestāde, kas nav izteikusi savu viedokli, kamēr Komisija, Parlaments, Eiropas Padome, EDSO un pat ASV administrācija ir paudušas bažas par situāciju Ungārijā; |
68. |
uzskata, ka Eiropadome nedrīkst palikt pasīva gadījumos, kad viena no dalībvalstīm pārkāpj pamattiesības vai īsteno pārmaiņas, kas var negatīvi ietekmēt tiesiskumu šajā valstī un tādējādi arī tiesiskumu Eiropas Savienībā kopumā, jo īpaši, ja var tikt apdraudēta savstarpējā uzticēšanās tiesību sistēmai un tiesu iestāžu sadarbība, jo tādējādi tas negatīvi ietekmēs Savienību kopumā; |
69. |
aicina Eiropadomes priekšsēdētāju informēt Parlamentu par to, kā viņš vērtē šo situāciju; |
Ieteikumi Komisijai
70. |
aicina Komisiju kā Līgumu izpildes uzraudzītāju un Savienības tiesību piemērošanas uzraudzītāju, ko kontrolē Eiropas Savienības Tiesa:
|
71. |
atgādina Komisijai, ka Eiropas Savienības Pamattiesību harta, kā arī Savienības turpmākā pievienošanās ECTK pieļauj Eiropas Savienības tiesību aktu jaunu uzbūvi, vairāk nekā jebkad izvirzot cilvēktiesības tiesību centrā, tāpēc Komisijai kā Līgumu izpildes uzraudzītājai ir lielāki pienākumi šajā jomā; |
Ieteikumi Ungārijas varas iestādēm
72. |
mudina Ungārijas varas iestādes vistuvākajā laikā īstenot visus Eiropas Komisijas, kā līgumu izpildes uzraudzītājas ierosinātos pasākumus, ko tā uzskata par nepieciešamiem, lai panāktu pilnīgu atbilstību ES tiesību aktiem, Ungārijas Konstitucionālās tiesas nolēmumiem, kā arī īstenot visus ieteikumus saskaņā ar Venēcijas komisijas, Eiropas Padomes un citu starptautisku struktūru ieteikumiem, lai aizsargātu tiesiskumu un pamattiesības, un pilnībā ievērotu tiesiskumu un izpildītu tā galvenās prasības attiecībā uz konstitucionālo uzbūvi, kontroles un līdzsvara mehānismu sistēmu un tiesu iestāžu neatkarību, kā arī īstenot stingrus pamattiesību, tostarp vārda, plašsaziņas līdzekļu un reliģiskās pārliecības brīvības, minoritāšu, cīņas pret diskrimināciju un tiesību uz īpašumu, aizsardzības pasākumus: |
Attiecībā uz pamatlikumu:
— |
pilnībā atjaunot pamatlikuma pārākumu, atceļot tos noteikumus, kurus Konstitucionālā tiesa iepriekš atzinusi par neatbilstošiem konstitūcijai; |
— |
mazāk izmantot galvenos tiesību aktus, lai tādām politikas jomām kā ģimenes, sociālā, fiskālā un budžeta politika piemērotu parasto likumdošanas un balsu vairākuma procedūru; |
— |
īstenot Venēcijas komisijas ieteikumus un jo īpaši pārskatīt to politikas jomu sarakstu, kurās saskaņā ar Venēcijas komisijas ieteikumiem ir vajadzīgs kvalificēts balsu vairākums, lai nodrošinātu konstruktīvas vēlēšanas nākotnē; |
— |
nodrošināt aktīvu parlamentāro sistēmu, kas respektē arī opozīcijas spēkus, paredzot pietiekamu laiku reālām debatēm starp vairākumu un opozīciju, kā arī plašākas sabiedrības līdzdalībai likumdošanas procedūrā; |
— |
nodrošināt pēc iespējas plašāku visu parlamentā pārstāvēto partiju līdzdalību konstitucionālajā procesā, pat ja attiecīgo kvalificēto balsu vairākumu jau nodrošina valdošā koalīcija; |
Attiecībā uz kontroles un līdzsvara sistēmu:
— |
pilnībā atjaunot Konstitucionālās tiesas kā konstitucionālās aizsardzības augstākās iestādes prerogatīvas un tādējādi arī pamatlikuma pārākumu, atceļot tajā paredzētos ierobežojumus attiecībā uz Konstitucionālās tiesas tiesībām pārbaudīt jebkādu pamatlikuma grozījumu, kā arī divdesmit gadus ilgās konstitucionālās judikatūras atcelšanas atbilstību konstitūcijai; atjaunot Konstitucionālās tiesas tiesības pārskatīt visus tiesību aktus bez izņēmuma, lai līdzsvarotu parlamenta un izpildvaras darbības un nodrošinātu pilnīgu tiesisko kontroli; šāda tiesiska un konstitucionāla pārskatīšana dažādās dalībvalstīs var tikt veikta atšķirīgi, atkarībā no katras dalībvalsts konstitucionālās vēstures, bet ja tā reiz izveidota – Konstitucionālā tiesa – kā, piemēram Ungārijas gadījumā, kas pēc komunistiskā režīma sabrukuma ātri iemantoja cieņu starp Augstākajām tiesām Eiropā, nebūtu jāpakļauj tās kompetences mazināšanas pasākumiem, tādējādi apdraudot tiesiskumu; |
— |
atjaunot tiesu sistēmai iespējas atsaukties uz judikatūru, kas pieņemta pirms pamatlikuma stāšanās spēkā, jo īpaši pamattiesību jomā (12); |
— |
ievēlot Konstitucionālās tiesas locekļus, censties panākt vienprātību, lai nodrošinātu pilnvērtīgu opozīcijas līdzdalību un tiesas locekļu neatkarību no politiskās ietekmes; |
— |
atjaunot parlamenta prerogatīvas budžeta jomā un tādējādi nodrošināt ar budžeta pieņemšanu saistītu lēmumu pilnīgu demokrātisko leģitimitāti, atceļot parlamentam nepiederošās Budžeta padomes noteiktos parlamenta pilnvaru ierobežojumus; |
— |
sadarboties ar Eiropas iestādēm, lai nodrošinātu, ka jaunais nacionālās drošības likums atbilst tādiem pamatprincipiem kā varas dalīšana, tiesu iestāžu neatkarība, privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību; |
— |
paskaidrot, kā Ungārijas varas iestādes paredz labot situāciju saistībā ar augstāko amatpersonu priekšlaicīgu atbrīvošanu no amata, lai nodrošinātu datu aizsardzības iestādes institucionālo neatkarību; |
Attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību:
— |
pilnīgi garantēt tiesu iestāžu neatkarību, nodrošinot, ka pamatlikumā ir ietverts tiesnešu neatceļamības un garantētā pilnvaru termiņa princips, noteikumi par vadošo tiesu iestāžu struktūru un sastāvu, kā arī pasākumi, kas garantē Konstitucionālās tiesas neatkarību; |
— |
ātri un pareizi īstenot iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 6. novembra lēmumu un Ungārijas Konstitucionālās tiesas lēmumu, dodot iespēju atlaistos tiesnešus, kuri to vēlas, atjaunot sākotnējā amatā, ieskaitot tos tiesu priekšsēdētājus, kuru sākotnējās vadošās amata vietas vairs nav brīvas; |
— |
noteikt objektīvus atlases kritērijus vai pilnvarot Valsts tiesu iestāžu padomi noteikt šādus kritērijus, lai nodrošinātu, ka noteikumi par lietu pārcelšanu ievēro tiesības uz taisnīgu un likumā noteiktu tiesu; |
— |
īstenot pārējos ieteikumus, kas sniegti Venēcijas komisijas atzinumā Nr. CDL-AD(2012)020 par galvenajiem likumiem saistībā ar tiesu iestādēm un grozīti pēc atzinuma Nr. CDL-AD(2012)001 pieņemšanas; |
Attiecībā uz vēlēšanu reformu:
— |
aicināt Venēcijas komisiju un EDSO/ODIHR veikt kopīgu analīzi par vēlēšanu tiesisko un institucionālo sistēmu, kas ir pilnīgi mainīta, un aicināt ODIHR īstenot vajadzību vērtēšanas misiju un vēlēšanu ilgtermiņa un īstermiņa novērošanu; |
— |
nodrošināt līdzsvarotu pārstāvību Valsts vēlēšanu komitejā; |
Attiecībā uz plašsaziņas līdzekļiem un plurālismu:
— |
izpildīt apņemšanos ekspertu līmenī turpināt diskusiju par sadarbības pasākumiem plašsaziņas līdzekļu brīvības ilgtermiņa perspektīvā, pamatojoties uz pārējiem svarīgākajiem ieteikumiem, ko 2012. gadā sniedza Eiropas Padomes juridiskie eksperti; |
— |
nodrošināt savlaicīgu un ciešu visu attiecīgo ieinteresēto personu, tostarp plašsaziņas līdzekļu speciālistu, opozīcijas partiju un pilsoniskās sabiedrības, līdzdalību, turpmāk pārskatot šo tiesību aktu, kas regulē tik būtisku demokrātiskas sabiedrības darbības aspektu, kā arī tā īstenošanas procesā; |
— |
novērot, kā tiek pildīts pozitīvais pienākums, kas izriet no Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras saskaņā ar ECTK 10. pantu, aizsargāt vārda brīvību kā vienu no funkcionējošas demokrātijas priekšnoteikumiem; |
— |
ievērot, garantēt, aizsargāt un veicināt pamattiesības uz vārda un informācijas brīvību, kā arī plašsaziņas līdzekļu brīvību un plurālismu un atturēties no tādu mehānismu veidošanas vai atbalstīšanas, kas apdraud plašsaziņas līdzekļu brīvību un žurnālistu un redakciju neatkarību; |
— |
nodrošināt, ka tiek ieviestas objektīvas, juridiski saistošas procedūras un mehānismi sabiedrisko plašsaziņas līdzekļu, pārvaldes institūciju, plašsaziņas līdzekļu padomju un regulatīvo iestāžu vadītāju atlasei un iecelšanai saskaņā ar neatkarības, godprātības, pieredzes un profesionalitātes, visa politiskā un sociālā spektra pārstāvības, juridiskās noteiktības un nepārtrauktības principu; |
— |
nodrošināt tiesiskās garantijas attiecībā uz avotu konfidencialitātes principa pilnīgu aizsardzību un stingri piemērot ar Eiropas Cilvēktiesību tiesu saistīto judikatūru; |
— |
nodrošināt, ka noteikumi attiecībā uz politiskās informācijas sniegšanu visā audiovizuālo mediju sektorā garantē taisnīgu piekļuvi dažādiem politiskiem konkurentiem, uzskatiem un viedokļiem, jo īpaši vēlēšanu un referendumu laikā, ļaujot iedzīvotājiem pašiem veidot savu viedokli, ko bez vajadzības neietekmē kāda dominējoša sabiedriskās domas veidošanas vara; |
Attiecībā uz cilvēktiesību ievērošanu, tostarp mazākuma kopienu tiesību ievērošanu:
— |
veikt pozitīvas darbības un efektīvus pasākumus un turpināt to īstenošanu, lai nodrošinātu visu personu, tostarp mazākuma kopienu pārstāvju un bezpajumtnieku, pamattiesību ievērošanu, un nodrošināt, ka šīs darbības un pasākumus īsteno visas kompetentās valsts iestādes; pārskatot “ģimenes definīciju” ņemt vērā juridiskās tendences Eiropā paplašināt ģimenes definīciju, kā arī ņemt vērā ģimenes ierobežotas definīcijas negatīvo ietekmi uz to cilvēku pamattiesībām, kas tiks izslēgti no šīs jaunās un lielākus ierobežojumus nosakošās definīcijas; |
— |
izmantot citu pieeju, lai beidzot izpildītu savus pienākumus attiecībā uz neaizsargātām personām – bezpajumtniekiem —, kā paredzēts starptautiskajos līgumos par cilvēktiesībām, ko parakstījusi Ungārija, piemēram, Eiropas Cilvēktiesību konvencijā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un tādējādi veicināt pamattiesības, nevis tās pārkāpt, izmantojot pamatlikuma noteikumus, kuros bezpajumtniecība atzīta par sodāmu; |
— |
aicina Ungārijas valdību darīt visu, kas ir tās spēkos, lai stiprinātu sociālā dialoga un visaptverošas apspriešanas mehānismu un nodrošinātu ar to saistītās tiesības; |
— |
aicina Ungārijas valdību vairāk censties integrēt romus un izstrādāt mērķtiecīgus pasākumus viņu aizsardzības nodrošināšanai; pret romiem vērsti rasistiski draudi nepārprotami un noteikti jānovērš; |
Reliģiskās pārliecības vai ticības brīvība un baznīcu atzīšana
— |
noteikt skaidras, neitrālas un objektīvas prasības un institucionālas procedūras tādu reliģisku organizāciju atzīšanai kā baznīcas, ievērojot valsts pienākumu saglabāt neitralitāti un objektivitāti attiecībā uz dažādām reliģijām un ticībām, un nodrošināt efektīvus tiesiskās aizsardzības līdzekļus neatzīšanas gadījumiem vai gadījumiem, kad nav pieņemts lēmums saskaņā ar iepriekš minētajā Konstitucionālās tiesas Lēmumā Nr. 6/2013 noteiktajām konstitucionālajām prasībām; |
Ieteikumi ES iestādēm par jauna mehānisma izveidi LES 2. panta efektīvai īstenošanai
73. |
atkāroti norāda, ka ir steidzami jāatrisina tā dēvētā “Kopenhāgenas dilemma”, kad ES ieņem ļoti stingru nostāju attiecībā uz kopējo vērtību un standartu ievērošanu kandidātvalstīs, bet, tiklīdz tās ir iestājušās ES, tai trūkst efektīvu uzraudzības un sankcionēšanas instrumentu; |
74. |
stingri pieprasa, ka ir regulāri jānovērtē, vai dalībvalstis turpina ievērot Savienības pamatvērtības un pildīt demokrātijas un tiesiskuma prasības, nepieļaujot dubultstandartus un ņemot vērā, ka šā novērtējuma pamatā ir jābūt vispārpieņemtai Eiropas izpratnei par konstitucionālajiem un tiesiskajiem standartiem; turklāt stingri pieprasa, lai līdzīgas situācijas dalībvalstīs tiktu uzraudzītas vienādi, jo pretējā gadījumā tiks pārkāpts princips par dalībvalstu vienlīdzību saistībā ar Līgumiem; |
75. |
aicina veidot ciešāku sadarbību starp Savienības iestādēm un citām starptautiskām organizācijām, jo īpaši ar Eiropas Padomi un Venēcijas komisiju, un izmantot to zināšanas demokrātijas, cilvēktiesību un tiesiskuma principu saglabāšanā; |
76. |
atzīst un atzinīgi vērtē Eiropas Padomes, jo īpaši tās ģenerālsekretariāta, parlamentārās asamblejas, cilvēktiesību komisāra, kā arī Venēcijas komisijas uzsāktās iniciatīvas, veikto analīzi un sniegtos ieteikumus; |
77. |
aicina visas ES iestādes dalīties kopīgās pārdomās un uzsākt kopīgas debates, ko savā iepriekš minētajā vēstulē Komisijas priekšsēdētājam pieprasīja arī Vācijas, Nīderlandes, Dānijas un Somijas ārlietu ministri, par to, kā nodrošināt Savienībai tai vajadzīgos līdzekļus, lai izpildītu Līgumā noteiktās saistības attiecībā uz demokrātiju, tiesiskumu un pamattiesībām, vienlaikus izvairoties no dubultstandartu piemērošanas riska dalībvalstīs; |
78. |
uzskata, ka Līgumu nākamās pārskatīšanas rezultātā vajadzētu precīzāk nošķirt sākumposmu, kura mērķis ir novērtēt varbūtību, ka varētu tikt nopietni pārkāptas LES 2. pantā minētās vērtības, un efektīvāku procedūru nākamajā posmā, kad būtu jāveic pasākumi, lai aplūkotu reālos gadījumus, kad ir nopietni un pastāvīgi pārkāptas šīs vērtības; |
79. |
ņemot vērā pašreizējo institucionālo mehānismu, kas noteikts LES 7. pantā, atkārto savu aicinājumu, kas ietverts 2012. gada 12. decembra rezolūcijā par pamattiesību stāvokli Eiropas Savienībā (2010.–2011.), izveidot jaunu mehānismu, lai nodrošinātu, ka visas dalībvalstis ievēro LES 2. punktā noteiktās kopējās vērtības un turpina ievērot Kopenhāgenas kritērijus; šis mehānisms varētu būt izveidots, kā “Kopenhāgenas komisija”, vai augsta līmeņa grupa, “ekspertu grupa”, vai LESD 70. pantā noteiktās izvērtēšanas grupa un tā varētu darboties, reformējot un nostiprinot Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūru, kā arī iesaistīties pastiprinātā dialogā par veicamajiem pasākumiem starp Komisiju, Padomi, Eiropas Parlamentu un dalībvalstīm; |
80. |
atkārtoti norāda, ka šāda mehānisma izveide varētu ietvert Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras pilnvaru pārskatīšanu, lai tās paplašinātu, ietverot regulāru uzraudzību attiecībā uz dalībvalstu atbilstību LES 2. pantam; ierosina, ka šādai “Kopenhāgenas augsta līmeņa grupai” vai jebkuram šādam mehānismam ir jāveidojas uz spēkā esošo mehānismu un struktūru bāzes un jāsadarbojas ar tiem; atgādina par Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras nozīmību, kas varētu apvienot vērtīgā darba rezultātus, ko veic dažādas Eiropas Padomes uzraudzības struktūras, kā arī pašas aģentūras savāktos datus un analīzi, lai veiktu neatkarīgus, salīdzinošus un regulārus novērtējumus par to, kā ES dalībvalstis nodrošina atbilstību LES 2. pantā noteiktajām vērtībām; |
81. |
iesaka nodrošināt, lai šis mehānisms:
|
82. |
uzdod savai komitejai, kas atbild par pilsoņu tiesību, cilvēktiesību un pamattiesību ievērošanu Savienības teritorijā un par drošas varbūtības noteikšanu, ka kāda dalībvalsts varētu nopietni pārkāpt kopējos principus, iesniegt sīki izstrādātu priekšlikumu ziņojuma veidā Priekšsēdētāju konferencei un plenārsēdei; |
83. |
uzdod savai komitejai, kas atbildīga par pilsoņu tiesību, cilvēktiesību un pamattiesību ievērošanu Savienības teritorijā un par drošas varbūtības noteikšanu, ka kāda dalībvalsts varētu nopietni pārkāpt kopējos principus, kā arī savai komitejai, kas atbildīga par tādu gadījumu noteikšanu, kad kāda dalībvalsts ir vairākkārt nopietni pārkāpusi dalībvalstu kopējos principus, sekot līdzi situācijas attīstībai Ungārijā; |
84. |
paredz līdz 2013. gada beigām par šo jautājumu sasaukt konferenci, kurā piedalīsies pārstāvji no dalībvalstīm, Eiropas iestādēm, Eiropas Padomes, valstu konstitucionālajām un augstākajām tiesām, Eiropas Savienības Tiesas un Eiropas Cilvēktiesību tiesas; |
TURPMĀKI PASĀKUMI
85. |
aicina Ungārijas varas iestādes informēt Parlamentu, Komisiju, Padomes prezidentvalsti un Eiropadomes priekšsēdētāju, kā arī Eiropas Padomi par 72. punktā pieprasīto pasākumu īstenošanu; |
86. |
aicina Komisiju un Padomi katrai iecelt savu pārstāvi, kurš kopā ar Parlamenta referentu un ēnu referentu (“2. panta trialogs”) novērtēs Ungārijas varas iestāžu nosūtīto informāciju par 72. punktā ietverto ieteikumu īstenošanu, kā arī sekos līdzi turpmākām iespējamām pārmaiņām, nodrošinot to atbilstību LES 2. pantam; |
87. |
lūdz Priekšsēdētāju konferencei izvērtēt iespējas aktivizēt LES 7. panta 1. punktā noteikto mehānismu, ja no Ungārijas varas iestādēm saņemtās atbildes neatbilst LES 2. panta prasībām; |
o
o o
88. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Ungārijas parlamentam, prezidentam un valdībai, Konstitucionālās tiesas un Kúria priekšsēdētājiem, Padomei, Komisijai, dalībvalstu un kandidātvalstu valdībām un parlamentiem, Pamattiesību aģentūrai, Eiropas Padomei un EDSO. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0053.
(2) OV C 199 E, 7.7.2012., 154. lpp.
(3) OV C 33 E, 5.2.2013., 17. lpp.
(4) OV C 169 E, 15.6.2012., 49. lpp.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0500.
(6) Tostarp galvenos tiesību aktus, kuru visi noteikumi paredz, ka ir nepieciešams divu trešdaļu balsu vairākums, kuru konkrēti noteikumi ir jāpieņem ar vienkāršu balsu vairākumu un kuru konkrēti noteikumi paredz, ka ir nepieciešams divu trešdaļu balsstiesīgo Parlamenta deputātu vairākuma balsojums.
(7) Juridiskā analīze, kas Ungārijas valdībai tika nosūtīta 2011. gada 28. februārī http://www.osce.org/fom/75990.
Skatīt arī 2010. gada septembra analīzi un novērtējumu: http://www.osce.org/fom/71218.
(8) Eiropas Padomes ekspertu slēdziens par Ungārijas tiesību aktiem plašsaziņas līdzekļu jomā: gada Akts Nr. CIV par preses brīvību un pamatnoteikumiem attiecībā uz plašsaziņas līdzekļu saturu un 2010. gada Akts Nr. CLXXXV par plašsaziņas līdzekļu pakalpojumiem un plašsaziņas līdzekļiem, 2012. gada 11. maijs.
(9) ANO īpašā referenta ziņojums par rasisma, rasu diskriminācijas, ksenofobijas un saistītās neiecietības mūsdienu izpausmēm (A/HRC/20/33/Add. 1).
(10) Venēcijas komisijas 2012. gada 19. marta atzinums Nr. 664/2012 par 2011. gada Aktu Nr. CCVI par tiesībām uz pārliecības un ticības brīvību un baznīcu juridisko statusu, apzīmējumiem un reliģiskajām kopienām Ungārijā (CDL-AD(2012)004).
(11) Lēmuma 80. punkts.
(12) Skatīt darba dokumentu Nr. 5.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/78 |
P7_TA(2013)0316
Nesenie plūdi Eiropā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par plūdiem Centrāleiropas valstīs (2013/2683(RSP))
(2016/C 075/10)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. pantu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. pantu un 196. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Padomes 2002. gada 11. novembra Regulu (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu, Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas Savienības Solidaritātes fonda nākotne” (COM(2011)0613) un EP 2013. gada 15. janvāra rezolūciju par Eiropas Savienības Solidaritātes fondu – īstenošana un piemērošana (1), |
— |
ņemot vērā EP 2002. gada 5. septembra rezolūciju par plūdiem Eiropā (2), 2005. gada 8. septembra rezolūciju par dabas katastrofām (ugunsgrēkiem un plūdiem) Eiropā (3), 2006. gada 18. maija rezolūciju par dabas katastrofām (ugunsgrēkiem, sausuma periodiem, plūdiem) – lauksaimniecības aspekti (4), reģionālās attīstības aspekti (5) un vides aspekti (6), 2006. gada 7. septembra rezolūciju par mežu ugunsgrēkiem un plūdiem (7), 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par plūdiem Centrāleiropas valstīs, jo īpaši Polijā, Čehijas Republikā, Slovākijā, Ungārijā, Rumānijā un Francijā (8), un Parlamenta 2010. gada 11. marta rezolūciju par lielajām dabas katastrofām Madeiras autonomajā apgabalā un vētras “Ksintija” izraisītajām sekām Eiropā (9), |
— |
ņemot vērā Komisijas Balto grāmatu “Adaptācija klimata pārmaiņām – iedibinot Eiropas rīcības pamatprincipus” (COM(2009)0147), Komisijas paziņojumu “Kopienas pieeja dabas un cilvēka izraisīto katastrofu novēršanai” (COM(2009)0082) un Komisijas paziņojumu “Eiropas reaģēšanas spēju stiprināšana katastrofu gadījumos – civilās aizsardzības un humānās palīdzības nozīme” (COM(2010)0600), |
— |
ņemot vērā Komisijas dienestu darba dokumentu “Reģioni 2020. gadā – ES reģionu nākotnes problēmu novērtējums” (SEC(2008)2868), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
A. |
tā kā daudzas Eiropas valstis, tostarp Austriju, Čehijas Republiku, Poliju, Slovākiju, Ungāriju, Vāciju, Franciju un Spāniju, nesen skārusi liela dabas katastrofa plūdu veidā; |
B. |
tā kā dabas un cilvēka izraisīto katastrofu biežums, smagums, sarežģītība un ietekme visā Eiropā pēdējo gadu laikā strauji pieaug; |
C. |
tā kā plūdi radījuši smagus postījumus lielām un mazām pilsētām un novadiem, infrastruktūrai un uzņēmumiem, lauksaimniecībai un lauku apvidiem un tā kā tie iznīcinājuši dabas un kultūras mantojuma daļas, kā arī izraisījuši cilvēku bojāeju un ievainojumus, un plūdu dēļ tūkstošiem iedzīvotāju bijuši spiesti atstāt savas mājas; |
D. |
tā kā Eiropas Savienības Solidaritātes fonds (ESSF) tika izveidots, lai tiktu galā ar lielām valsts mēroga katastrofām un sniegtu finansiālo palīdzību katastrofas skartajām valstīm; |
E. |
tā kā ir jāveic noturīga atjaunošana katastrofas iznīcinātajās vai izpostītajās teritorijās, lai labotu situāciju un mazinātu ekonomiskos, sociālos un vides zaudējumus; |
F. |
tā kā ir jāpilnveido Eiropas Savienības katastrofu novēršanas spēja, lai reaģētu visu veidu dabas katastrofu gadījumos, un tā kā jāuzlabo dažādu Savienības instrumentu izmantojamība un saskaņošana ilgtspējīgai katastrofu novēršanai; |
G. |
tā kā neilgtspējīgi veiktas atmežošanas, intensīvas lauksaimniecības, kā arī lielu infrastruktūru būvniecības projektu rezultātā un sakarā ar augsnes sablīvēšanos upju un ieleju teritorijās daži kalnaini apvidi un upju krastos esoši apgabali un ielejas ir daļēji zaudējuši savas ūdens absorbcijas spējas, |
1. |
pauž empātiju un solidaritāti ar to dalībvalstu, reģionu un novadu iedzīvotājiem, kurus skārusi katastrofa; ņem vērā smagās ekonomiskās sekas un izsaka līdzjūtību cietušo ģimenēm; |
2. |
atzinīgi vērtē drošības un civilās aizsardzības vienību, glābšanas komandu un brīvprātīgo neatlaidīgos centienus, lai glābtu cilvēkus un mazinātu postījumus plūdu skartajās teritorijās; |
3. |
pauž gandarījumu par to dalībvalstu rīcību, kuras sniegušas palīdzību katastrofas skartajām teritorijām, jo Eiropas solidaritāte ir jāapliecina kā savstarpēja palīdzība nelabvēlīgos apstākļos; |
4. |
uzsver, ka augsnes degradācija, ko izraisa vai pastiprina cilvēka darbība, piemēram, neatbilstīga lauksaimniecības un mežsaimniecības prakse, mazina augsnes spējas pilnībā pildīt tās izšķirošo funkciju novērst dabas katastrofas; |
5. |
aicina Komisiju un dalībvalstis pievērst īpašu uzmanību tam, kā tiek plānota un pārskatīta zemes ilgtspējīgas izmantošanas politika, ekosistēmu absorbcijas spējas un paraugprakse un kā tiek palielināta plūdu kontroles un nosusināšanas sistēmu jauda; |
6. |
uzsver, ka efektīvai plūdu novēršanai ir jāizstrādā starpreģionālas un pārrobežu riska pārvaldības stratēģijas un ka šajā sakarībā ir lielas iespējas ārkārtas situācijās koordinēt un īstenot kopīgus reaģēšanas pasākumus; |
7. |
atzinīgi vērtē Eiropas Savienības Civilās aizsardzības mehānisma darbību, palīdzot dalībvalstīm sadarboties un mazināt ārkārtējās situācijas sekas; aicina Komisiju un dalībvalstis vienkāršot noteikumus un procedūras ar mērķi aktivizēt minēto mehānismu; |
8. |
uzsver, ka dalībvalstīm un attiecīgajiem reģioniem ir iespēja saskaņā ar Eiropas teritoriālās sadarbības veicināšanas mērķi riska pārvaldību izvirzīt par ieguldījumu prioritāti nākamajam plānošanas periodam, par kuru patlaban notiek sarunas, un aicina tos šo iespēju izmantot; |
9. |
uzsver, ka dalībvalstīm, izmantojot visaptverošas un preventīvas stratēģijas, ir jāīsteno plūdu novēršanas programmas; uzsver, ka politika ārkārtas situācijās, tostarp preventīvie pasākumi attiecībā uz ārkārtas apstākļiem un reaģēšana uz ārkārtas situācijām, prasa reģioniem, pilsētām un vietējām kopienām ciešāk iesaistīties un ka ir jāmudina, lai to stratēģijās tiktu iekļauta politika ārkārtas situācijās; |
10. |
aicina Padomi un Komisiju, – tiklīdz tās saņems visus nepieciešamos pieteikumus no dalībvalstīm, – veltīt visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu ātru un pienācīgu finansiālo palīdzību no ESSF līdzekļiem; uzsver, cik steidzami nepieciešams šīm dabas katastrofas skartajām valstīm piešķirt finanšu palīdzību, izmantojot ESSF līdzekļus; |
11. |
aicina Komisiju izstrādāt jaunu, vienkāršotu ESSF regulu, kas cita starpā dotu iespēju Komisijai nodrošināt maksājumus pa daļām, tiklīdz katastrofas skartā dalībvalsts iesniedz palīdzības pieprasījumu; |
12. |
uzsver, ka ieguldījumiem plūdu novēršanai saskaņā ar attiecīgajām programmām ir nepieciešami pietiekami finanšu resursi un ka tie ir svarīgs līdzeklis, ar ko dalībvalstu valdībām sniedz iespēju izstrādāt un īstenot plūdu novēršanas politiku; uzsver, ka attiecībā uz ieguldījumiem katastrofu novēršanas atbalstam būtu jāievēro uz ekosistēmu balstīta pieeja; |
13. |
pauž viedokli, ka katastrofu sekas atstāj negatīvu ietekmi uz ES finansējuma izmantošanu; prasa ievērot nepieciešamo elastīgumu saistībā ar pārplānošanu dalībvalstīs, sniedzot atbalstu skarto teritoriju atjaunošanā un vispiemērotāko projektu atlasē; |
14. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un skarto teritoriju reģionālajām un vietējām pašvaldībām. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0003.
(2) OV C 272 E, 13.11.2003., 471. lpp.
(3) OV C 193 E, 17.8.2006., 322. lpp.
(4) OV C 297 E, 7.12.2006., 363. lpp.
(5) OV C 297 E, 7.12.2006., 369. lpp.
(6) OV C 297 E, 7.12.2006., 375. lpp.
(7) OV C 305 E, 14.12.2006., 240. lpp.
(8) OV C 236 E, 12.8.2011., 128. lpp.
(9) OV C 349 E, 22.12.2010., 88. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/80 |
P7_TA(2013)0317
ES banku sektora struktūras pārveidošana
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par ES banku sektora struktūras pārveidošanu (2013/2021(INI))
(2016/C 075/11)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Reglamenta 120. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/76/ES, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK un Direktīvu 2006/49/EK attiecībā uz kapitāla prasībām, kas piemērojamas tirdzniecības portfelim un atkārtotai vērtspapirizācijai, un attiecībā uz atalgojuma politikas uzraudzības pārbaudi, |
— |
ņemot vērā augsta līmeņa ekspertu grupas par ES banku sektora struktūras pārveidošanu (HLEG) 2012. gada 2. oktobra ziņojumu (1), |
— |
ņemot vērā G20 valstu 2009. gadā Londonā, 2011. gadā Kannās un 2013. gadā Maskavā notikušajās sanāksmēs pieņemtos secinājumus, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/111/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK, Direktīvu 2006/49/EK un Direktīvu 2007/64/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību, kā arī 2011. gada 20. jūlija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību konsultatīvo uzraudzību (COM(2011)0453) un Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību konsultatīvās uzraudzības prasībām (COM(2011)0452), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 6. jūnija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību sanācijas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvas 77/91/EEK un 82/891/EEK, Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK un 2011/35/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (COM(2012)0280), |
— |
ņemot vērā Eiropadomes 2012. gada 13. un 14. decembra secinājumus, |
— |
ņemot vērā Finanšu stabilitātes padomes 2011. gada oktobra ieteikumus par dokumentu “Finanšu iestāžu efektīva noregulējuma režīmu galvenie atribūti” un 2010. gada novembra ieteikumus par dokumentu “SIFI pārvaldības intensitāte un efektivitāte”, |
— |
ņemot vērā Bāzeles Banku uzraudzības komitejas 2011. gada novembra konsultatīvo dokumentu “Globālas sistēmiski svarīgas bankas: novērtējuma metodika un papildu prasības attiecībā uz zaudējumu absorbciju”, |
— |
ņemot vērā dalībvalstu un starptautiskās iniciatīvas banku sektora strukturālas reformas jomā, tostarp Francijas Loi de séparation et de régulation des activités bancaires, Vācijas Trennbankengesetz, Neatkarīgās banku komitejas ziņojumu un Vikera reformas Apvienotajā Karalistē, kā arī Volkera noteikumus Amerikas Savienotajās Valstīs, |
— |
ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) 2012. gada ziņojumu “Banku parāda netiešas garantijas: kāda ir situācija?” (2) un ESAO 2009. gada ziņojumu “Zilonis istabā – nepieciešamība tikt galā ar to, ko dara bankas” (3); |
— |
ņemot vērā 2012. gada 20. novembra rezolūciju par paralēlo banku sistēmu (4), |
— |
ņemot vērā Eurogrupas 2013. gada 25. marta paziņojumu par krīzi Kiprā (5), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu (A7-0231/2013), |
A. |
tā kā kopā ar Northern Rock rekapitalizāciju 2007. gadā kopš krīzes sākuma laikā no 2008. gada līdz 2011. gada beigām valsts atbalsts vairāk nekā EUR 1,6 triljonu apmērā (12,8 % no ES IKP) tika novirzīts finanšu nozarei un no tā apmēram EUR 1 080 miljardus atvēlēja garantijām, EUR 320 miljardus – rekapitalizācijas pasākumiem, EUR 120 miljardus – samazinātas vērtības aktīvu pasākumiem un EUR 90 miljardus – likviditātes pasākumiem (6); tā kā Komisija pieprasīja veikt pamatīgu to banku restrukturizāciju, kuras saņem palīdzību, tostarp pārtraukt konkrētas darbības, lai nodrošinātu to turpmāko dzīvotspēju bez papildu atbalsta ar publiskā sektora līdzekļiem un lai mazinātu saņemto subsīdiju izraisītos konkurences traucējumus; |
B. |
tā kā šādi valsts finansēti glābšanas pasākumi ievērojami palielināja dalībvalstu parādsaistības; |
C. |
tā kā piecos gados, kas pagājuši kopš 2008. gada vispārējās ekonomikas un finanšu krīzes sākuma, daļēji ekonomiskā un fiskālā satvara neatbilstīgas īstenošanas dēļ un arī tādēļ, ka dalībvalstis bankām nodrošina subsīdijas un netiešās garantijas, ES ekonomikā turpinās recesija; |
D. |
tā kā ESAO savā 2012. gada ziņojumā lēš, ka netiešo valsts garantiju vērtība ES banku izmaksu ietaupījumu ziņā 2012. gadā ir aptuveni USD 100 miljardi, turklāt pastāv būtiskas atšķirības banku un dalībvalstu starpā, un lielākās ieguvējas ir lielākās bankas, jo īpaši, ja tās tiek uzskatītas par nestabilām, un bankas, kas darbojas dalībvalstīs ar augstāko suverēno kredītreitingu; tā kā ziņojumā arī konstatēts, ka šādas garantijas piešķirtas ne tikai bankām, kuras saskaņā ar Finanšu stabilitātes padomes (FSP) metodoloģiju klasificētas kā sistēmiski nozīmīgas finanšu iestādes (SIFI); |
E. |
tā kā finanšu krīzes pamatā bija vāja Eiropas regulatīvā sistēma un pārmērīga riska uzņemšanās, pārmērīga aizņemto līdzekļu izmantošana, nepietiekamas prasības attiecībā uz pašu kapitālu un likviditāti, vispārējās banku sistēmas pārmērīga sarežģītība, pārāk lieli banku sektori mazās tautsaimniecībās, kontroles un uzraudzības trūkums, pārmērīga atvasināto instrumentu tirdzniecības paplašināšanās, kļūdaini kredītreitinga aģentūru vērtējumi, pārmērīgas prēmiju sistēmas un nepietiekama riska pārvaldība, ko lielā mērā pastiprināja pārmērīgs riska darījumu ar nekustamo īpašumu īpatsvars, nevis darbības kapitāla tirgū, kā arī nepietiekama uzraudzība; |
F. |
tā kā būtiska nozīme bija un joprojām ir tam, ka, pieņemot starptautiskos finanšu pārskatu standartus, mazinājās grāmatvedības standartos ievērotā piesardzība, jo tiek pieļauts, ka bankas par saviem pārskatiem sniegušas atzinumus, kas ne vienmēr bijuši un ir patiesi un godīgi, jo īpaši atsaucoties uz SGS 39 par uzkrājumiem priekš nedrošajiem kredītiem; |
G. |
tā kā Eiropā riski uzkrājās arī no komercbankām, kas izsniedza kredītus nekustamā īpašuma sektorā, pamatojoties uz tuvredzīgu un kļūdainu riska pārvaldību; |
H. |
tā kā HLEG analīzē uzsvērts, ka finanšu krīzes laikā neviens uzņēmējdarbības modelis nebija īpaši veiksmīgs vai īpaši neveiksmīgs; |
I. |
tā kā finanšu sektorā peļņa bieži vien tika privatizēta, bet risks un zaudējumi – nacionalizēti; tā kā sociālā tirgus ekonomikā riskam un atbildībai jābūt vienotiem; |
J. |
tā kā pašreizējais Eiropas banku sistēmas pēckrīzes vājums liecina par to, ka ir jāstiprina Eiropas finanšu uzraudzības un krīzes pārvaldības sistēma, tostarp jāveic atsevišķu banku strukturālās reformas, ekonomikas plašāka mēroga vajadzību nodrošināšanai; |
K. |
tā kā bankām nevajadzētu prevalēt pār sabiedrības interesēm; |
L. |
tā kā ASV 1933. gada Glass-Steagall akts par banku darbības nodalīšanu palīdzēja izkļūt no vissmagākās globālās finanšu krīzes, kāda novērota pirms pašreizējās krīzes, un tā kā kopš šā akta atcelšanas 1999. gadā bijis banku spekulatīvo investīciju un finansiālo neveiksmju ievērojams palielinājums; |
M. |
tā kā ir īstenotas vairākas nozīmīgas ES iniciatīvas, lai novērstu jaunu banku krīzi, uzlabotu nodokļu maksātāju un privāto un korporatīvo klientu aizsardzību un izveidotu stabilas un ilgtspējīgas maksājumu sistēmas; |
N. |
tā kā Komisijas sagatavotajā astotajā (2012. gada decembris) Patēriņa tirgu rezultātu pārskatā ir skaidri redzams, ka Eiropas Savienībā patērētāju uzticība banku sektora pakalpojumiem ir sasniegusi visu laiku zemāko līmeni; |
O. |
tā kā nesen izstrādātajā Kipras glābšanas pasākumu kopumā sākotnēji bija paredzēts nodoklis visiem banku noguldījumiem, tādējādi apdraudot uzticību šīs valsts noguldījumu garantiju sistēmai; |
P. |
tā kā Starptautisko norēķinu bankas pētījums liecina par to, ka pārmērīgi liels kādas valsts finanšu sektors var negatīvi ietekmēt ražīguma pieaugumu, ja privāto aizdevumu apjoms kā finanšu sektora lieluma rādītājs pārsniedz IKP un relatīvā nodarbinātība finanšu sektorā strauji pieaug, jo cilvēkresursi un finanšu resursi tiek atņemti citām darbības jomām ekonomikā (7); |
Q. |
tā kā saistībā ar krīzi Kiprā Eurogrupa ir apstiprinājusi principu, kas paredz, ka, lai mazinātu nelīdzsvarotību banku sektorā un veicinātu finansiālo stabilitāti, būtu jāierobežo banku sektora lielums attiecībā pret dalībvalsts IKP, un no tā izriet, ka, ja nav pieejams ievērojams ES līmeņa finansējums situācijas atrisināšanai, nozares lieluma, sarežģītības un banku savstarpējās atkarības ierobežošana pozitīvi ietekmēs sistēmisko stabilitāti; |
R. |
tā kā finanšu iestāžu investīciju struktūru un klientu apkalpošanas struktūru nošķiršana vien neatrisina problēmu saistībā ar SIFI un attiecību starp Sanācijas un noregulējuma fonda lielumu, no vienas puses, un iestāžu, kas ir sistēmiski nozīmīgas kreditēšanai, maksājumiem un noguldījumiem, līdzsvaru, no otras puses; |
S. |
tā kā šķiet, ka pārejas process uz ilgtspējīgāku, mazākā mērā sistēmisku un dzīvotspējīgu banku sektoru dalībvalstīs atšķiras; |
T. |
tā kā HLEG secina, ka finanšu krīze ir parādījusi, ka Eiropas banku sektorā neviens konkrēts uzņēmējdarbības modelis nav bijis īpaši veiksmīgs vai īpaši neveiksmīgs; tā kā HLEG analīzē tika konstatēta pārmērīga riska uzņemšanās – nereti tirgojoties ar ļoti sarežģītiem instrumentiem vai izsniedzot ar nekustamo īpašumu saistītus aizdevumus bez atbilstīga kapitāla nodrošinājuma, pārmērīga paļaušanās uz īstermiņa finansējumu un cieša saistība finanšu iestāžu starpā, kas radīja augstu sistēmiskā riska līmeni, veicinot finanšu krīzi; |
U. |
tā kā HLEG uzsver, ka vienkāršs apzīmējums, piemēram, komercbanka vai investīciju banka, pienācīgi neraksturo bankas uzņēmējdarbības modeli un tās darbības un riska līmeni; tā kā pastāv dažādi uzņēmējdarbības modeļi, kuru pamatā ir atšķirīgi galvenie kritēriji, piemēram, lielums, darbības, ienākumu gūšanas modelis, kapitāla un finansējuma struktūra, īpašumtiesības, korporatīvā struktūra un ģeogrāfiskais tvērums, un minētie modeļi laika gaitā ievērojami attīstījušies; |
V. |
tā kā ir kļuvis skaidrs, ka risks var rasties gan bankas klientu apkalpošanas struktūrā, gan arī investīciju struktūrā; |
W. |
tā kā Komisijas priekšlikumam būtu jānodrošina tāda uz principiem balstīta pieeja strukturālajām reformām Eiropas banku sektorā, kas atbilst spēkā esošajiem un jaunajiem Savienības tiesību aktiem finanšu pakalpojumu jomā un papildina tos; tā kā Eiropas Banku iestādei (EBI) būtu jāuzņemas galvenā loma, izstrādājot attiecīgos tehniskos standartus, lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes, tostarp Eiropas Centrālā banka (ECB), tos konsekventi piemēro un īsteno Savienībā; |
X. |
tā kā dalībvalstu banku sektoros vietējas un reģionāli vērstas decentralizētas institūcijas ir apliecinājušas savu stabilitāti un noderīgumu reālās ekonomikas finansēšanā; |
Y. |
tā kā jānodrošina, lai bankas turētu augstāku kapitāla līmeni, turklāt kapitālam jābūt labākas kvalitātes, kā arī veidotu lielākas likviditātes rezerves un nodrošinātu ilgāka termiņa finansējumu; |
Z. |
tā kā nav ne iespējams, ne vēlams veikt banku sadalīšanu tad, kad tās jau ir maksātnespējīgas, ir vajadzīgi efektīvi sanācijas un noregulējuma pasākumi, lai iestādes varētu izmantot uzticamu instrumentu kopumu, tostarp pagaidu banku, kas dotu tām iespēju pietiekami agri un ātri iejaukties nestabilas vai maksātnespējīgas bankas darbībā, lai nodrošinātu šīs bankas būtiskāko finanšu un ekonomisko funkciju turpināšanu, vienlaikus maksimāli samazinot ietekmi uz finanšu stabilitāti un nodrošinot, ka attiecīgos zaudējumus sedz nevis nodokļu maksātāji vai noguldītāji, bet gan akcionāri un kreditori, kuri uzņēmušies risku, investējot attiecīgajā iestādē; tā kā citiem privātajiem uzņēmumiem šādi sanācijas un noregulējuma plāni nav nepieciešami, un tas norāda uz to, ka finanšu pakalpojumu tirgū pastāv īpaša problēma; tā kā, ja tirgus darbotos pareizi, finanšu iestādes varētu ciest neveiksmi, taču sanācijas un noregulējuma plāni nebūtu nepieciešami, kas nozīmē, ka problēmu pamatā ir finanšu iestāžu struktūra un savstarpējās saistības; |
AA. |
tā kā uzraudzības un noregulējuma iestādēm jāsniedz nepieciešamās pilnvaras, lai tās spētu efektīvi novērst kredītiestāžu noregulējamības traucējumus, un tā kā ir jāparedz, ka pašu banku uzdevums ir nodrošināt savas noregulējamības pierādīšanu; tā kā obligātu sanācijas un noregulējuma plānu ieviešana sniedz iespēju ietekmēt banku struktūru, samazināt iestāžu sarežģītību un ierobežot vai pārtraukt darbības nozares un produktus; |
AB. |
tā kā attiecībā uz daudzām bankām piešķirto netiešo garantiju izbeigšanu viens no Komisijas ierosinātajiem būtiskākajiem instrumentiem sanācijas un noregulējuma sistēmā ir iestāžu pilnvaras iejaukties savlaicīgi, proti, labu laiku pirms bankas kļuvušas dzīvotnespējīgas, lai pieprasītu tām mainīt savu uzņēmējdarbības stratēģiju, lielumu vai riska profilu nolūkā panākt banku situācijas normalizēšanu, neprasot no valsts ārkārtas finansiālo atbalstu; |
AC. |
tā kā vairs nekad nedrīsktētu pieļaut, ka bankas kļūst tik lielas, ka to maksātnespēja rada sistēmiskus riskus visai ekonomikai un tādēļ un valdībai un nodokļu maksātājiem tās jāglābj, un tā kā tādēļ ir jāatrisina pārlieku lielo sistēmisko banku problēma; |
AD. |
tā kā pat katrā atsevišķā dalībvalstī bankas vairs nedrīkst būt tik lielas, ka tās nacionālā valstī kļūst par sistēmisku risku un nodokļu maksātājiem ir jāsedz zaudējumi; |
AE. |
tā kā ES banku sektors joprojām ir ļoti koncentrēts, proti, 14 Eiropas banku grupas ir globālas sistēmiski nozīmīgas finanšu iestādes (SIFI) un 15 Eiropas bankām pieder 43 % tirgus (aktīvu apjoma ziņā) un tās veido 150 % no ES-27 IKP, turklāt atsevišķās dalībvalstīs šie īpatsvari ir vēl augstāki; tā kā banku lieluma attiecība pret IKP kopš 2000. gada ir trīskāršojusies, tā kā banku lieluma attiecība pret IKP ir daudzkārt palielinājusies Luksemburgā, Īrijā, Kiprā, Maltā un Lielbritānijā, tā kā Eiropas banku sektorā pastāv ļoti liela daudzveidība gan banku lieluma, gan arī uzņēmējdarbības modeļu ziņā, |
AF. |
tā kā līdz šim nav iegūti pierādījumi tam, ka nodalīšanas modelis varētu sniegt pozitīvu ieguldījumu, lai izvairītos no finanšu krīzes nākotnē vai lai mazinātu finanšu krīzes draudus; |
AG. |
tā kā patlaban valsts garantē un netieši subsidē visu finanšu sistēmu, izmantojot likviditātes atbalstu, noguldījumu garantiju sistēmas un nacionalizācijas programmas; tā kā valstij būtu jāgarantē pamatpakalpojumi, kas nodrošina reālās ekonomikas netraucētu darbību, piemēram, maksājumu sistēmas un konta pārtēriņa pakalpojumi; tā kā strukturālā reforma nozīmē vien to, ka valsts garantē tikai pamatpakalpojumus un pārējo pakalpojumu cenu nosaka tirgus; |
AH. |
tā kā kapitāla tirgiem jāspēj nodrošināt Eiropas finanšu vajadzības laikā, kad banku aizdevumi ir ļoti lielā mērā ierobežoti; tā kā Komisijas zaļajā grāmatā par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu, lai mazinātu atkarību no banku finansējuma, atzīts, ka Eiropā jāuzlabo alternatīvu finansējuma avotu pieejamība, jo īpaši attīstot kapitāla tirgus alternatīvas; |
AI. |
tā kā banku nodrošinātais finansējums reālajai ekonomikai vairumā dalībvalstu ir ievērojami lielāks nekā Apvienotajā Karalistē vai Amerikas Savienotajās Valstīs; |
AJ. |
tā kā ļoti vēlams uzlabot Eiropas banku sektora konkurētspēju; tā kā normatīvo un regulatīvo prasību kopums banku sektorā, kas patiešām attaisnojams daudzu iemeslu dēļ, var radīt šķēršļus ienākšanai tirgū un tādējādi veicināt esošo banku grupu dominējošā stāvokļa nostiprināšanos; |
AK. |
tā kā ES banku sektors saskaras ar ļoti pamatīgām strukturālajām pārmaiņām, kas izriet no tirgus situācijas maiņas un visaptverošām regulējuma reformām, piemēram, Bāzele III noteikumu ieviešanas; |
AL. |
tā kā Neatkarīgās banku komitejas ziņojumā un Vikera reformās Apvienotajā Karalistē vairākkārt norādīts, ka tās ieteikumi attiecas uz politikas pieeju attiecībā uz Apvienotās Karalistes bankām, |
1. |
atzinīgi vērtē HLEG analīzi un ieteikumus attiecībā uz banku reformu un uzskata tos par noderīgu ieguldījumu reformu sākšanā; |
2. |
atzinīgi vērtē Komisijas rīkoto 2013. gada 16. maija apspriedi par ES banku sektora struktūras pārveidošanu; |
3. |
uzskata, ka dalībvalstu pieņemtajām strukturālo reformu iniciatīvām ir nepieciešams ES satvars, lai saglabātu ES vienoto tirgu un nepieļautu tā fragmentāciju, vienlaikus respektējot dalībvalstu banku sistēmu modeļu dažādību; |
4. |
uzskata, ka pašreiz notiekošās ES banku sektora reformas (tostarp Kapitāla prasību direktīva un regula, Sanācijas un noregulējuma direktīva, vienots uzraudzības mehānisms, Direktīva par noguldījumu garantiju sistēmām un iniciatīvas paralēlo banku jomā) ir būtiski svarīgas; atzinīgi vērtē Komisijas plānu izstrādāt ES banku sektora strukturālās reformas direktīvu, lai atrisinātu problēmas, kuru cēlonis ir tas, ka bankas ir pārāk lielas, lai ļautu tām bankrotēt, un uzsver, ka tai ir jāpapildina iepriekš uzskaitītās reformas; |
5. |
uzstāj uz to, ka Komisijai ietekmes novērtējumā ir jāiekļauj arī HLEG, Volker, Vikcers, Francijas un Vācijas strukturālo reformu priekšlikumu novērtējums, jāuzskaita izdevumi, ko valsts finansēm un finanšu stabilitātei radīs ES reģistrētas bankas bankrots pašreizējās krīzes apstākļos, kā arī potenciālās izmaksas ES banku sektoram un potenciālā pozitīvā un negatīvā ietekme uz reālo ekonomiku, turklāt tai ir jāsniedz informācija par pašreizējā ES universālā banku sistēmas modeļa īpašībām, tostarp visu ES darbojošos banku lielumu, bilancēm attiecībā uz klientu apkalpošanu un investīciju darbībām un iespējamām tiešām garantijām, ko bankām dod dalībvalstis; uzstāj uz to, ka Komisijai šis novērtējums, kur vien iespējams, ir jāpapildina ar kvantitatīvu analīzi, lai ņemtu vērā dalībvalstu atšķirīgās banku sistēmas; |
6. |
atgādina Komisijai par EBI un ECB izdoto brīdinājumu, ka finanšu inovācijas var negatīvi ietekmēt strukturālo reformu mērķus, un uzstāj, ka strukturālās reformas ir regulāri jāpārbauda (8); |
7. |
mudina Komisiju nākt klajā ar leģislatīvu priekšlikumu ēnu banku sektora regulēšanai, kurā tiktu ņemti vērā notiekošās banku sektora strukturālās reformas principi; |
8. |
uzskata, ka visu banku sistēmas strukturālo reformu mērķim ir jābūt izveidot drošu, stabilu, efektīvu un lietderīgu banku sistēmu, kas darbojas konkurētspējīgā tirgus ekonomikā un kalpo reālās ekonomikas, klientu un patērētāju vajadzībām ar ekonomikas cikla starpniecību; uzskata, ka strukturālajai reformai ir jāveicina ekonomikas izaugsme, atbalstot kredītu izsniegšanu ekonomikai, it īpaši MVU un jaundibinātiem uzņēmumiem, jānodrošina lielāka noturība pret iespējamām finanšu krīzēm, jāatjauno ticība un uzticēšanās bankām, jānovērš riski, kas apdraud publiskās finanses, un jāpanāk izmaiņas banku darbības kultūrā; |
A. Strukturālās reformas principi
9. |
uzskata, ka strukturālajai reformai ir jābalstās uz šādiem principiem:
|
10. |
mudina Komisiju ņemt vērā ECB priekšlikumu noteikt skaidrus un piemērojamus nodalīšanas kritērijus; uzsver, ka ar nodalīšanu ir jāsaglabā ES vienotais tirgus un jāizvairās no tā fragmentācijas, vienlaikus respektējot dalībvalstu banku sistēmu modeļu dažādību (9); |
11. |
uzsver, ka ir jānovērtē sistēmiskais risks, ko rada gan īpaši nodalītās struktūras, gan grupa kopumā, pilnībā ņemot vērā ārpusbilances riska darījumus; |
12. |
mudina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka pilnībā tiek piemērota Sanācijas un noregulējuma direktīva; mudina Komisiju, EBI un dalībvalstis pārliecināties, ka bankām ir skaidras un uzticamas risku pārvaldības sistēmas un uzticamas krīžu pārvarēšanas sistēmas, kurās ir ietverts pietiekams kapitāls kredītu, maksājumu un noguldījumu darbību veikšanai, iekšējās rekapitalizācijas saistību un likvīdu aktīvi, lai bankas bankrota gadījumā varētu saglabāt noguldītāju piekļuvi līdzekļiem, pasargāt būtiskās darbības (īpaši kreditēšanas, maksājumu un noguldījumu darbības) no haotiskas bankrotēšanas riska un veikt savlaicīgu naudas izmaksu noguldītājiem; |
13. |
mudina Komisiju, EBI un kompetentās iestādes, balstoties uz kapitāla prasību un sanācijas un noregulējuma tiesību aktiem, nodrošināt, lai tiktu pienācīgi diferenciētas prasības, kuras attiecina uz kapitālu, aizņemto kapitālu, iekšējās rekapitalizācijas saistībām, pienācīgām kapitāla rezervēm un likviditāti nodalītajās struktūrās, liekot uzsvaru uz augstākām kapitāla prasībām, ko izvirza nebūtiskām riskantām darbībām; |
B. Korporatīvā pārvaldība
14. |
aicina Komisiju savā rūpīgi izstrādātajā ietekmes novērtējumā par iespējamo sadalīšanu un alternatīvām, apsvērt HLEG ziņojumā iekļautos priekšlikumus par korporatīvo pārvaldību, tostarp par a) pārvaldības un kontroles mehānismiem, b) riska pārvaldību, c) stimulu shēmām, d) informēšanu par risku un e) sankcijām; |
15. |
aicina Komisiju īstenot Parlamenta 2011. gada 11. maija rezolūcijā par finanšu iestāžu korporatīvo pārvaldību izklāstītos ieteikumus (10); |
16. |
uzskata, ka nesen pieņemtā direktīva par kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību konsultatīvo uzraudzību ietver atbilstošas pamatnostādnes attiecībā uz prasībām par banku pārvaldību, tostarp par izpildfunkcijas veicošajiem un neveicošajiem banku padomes locekļiem; |
17. |
mudina Komisiju palīdzēt panākt vienošanos par ierosināto Noguldījumu garantiju sistēmu direktīvu un uzlabot patērētāju aizsardzību, ieviešot atvieglojumus prioritāti (“depositor preference”); |
18. |
aicina Komisiju iekļaut noteikumus, ar kuriem nosaka pienākumu visiem izpildfunkcijas veicošiem padomes locekļiem kādā bankas struktūrā kā izpildfunkcijas veicošiem padomes locekļiem atbildēt tikai par attiecīgo bankas struktūru; |
19. |
mudina Komisiju iekļaut stingrākus noteikumus par padomju locekļu personīgu pārskatatbildību un atbildību; šajā sakarā ierosina Komisijai pētīt, kā veicināt atgriešanos pie partnerības modeļa uzņēmuma pārvaldībā. īpaši ar investīcijām saistīto banku darbību jomā; |
20. |
mudina Komisiju un EBI nodrošināt, ka pilnībā un konsekventi tiek piemērots kapitāla prasību tiesiskais regulējums, īpaši attiecībā uz kompensācijām un atalgojumu; aicina EBI un Komisiju iesniegt Parlamentam un Padomei ikgadēju pārskatu par attiecīgo noteikumu īstenošanu un izpildi dalībvalstīs; mudina Komisiju arī turpmāk reformēt banku atlīdzības un atalgojuma kultūru, par prioritāti nosakot ilgtermiņa stimulus attiecībā uz mainīgo atalgojumu, kuru laikposmā līdz aiziešanai pensijā izmaksātu ar lielākiem intervāliem, kā arī veicināt atalgojumu politikas pārredzamību, iekļaujot vismaz paskaidrojumus un novērtējumus par iekšējām atlīdzības starpībām, attiecīgām izmaiņām un salīdzinošajām sektora novirzēm; |
21. |
mudina Komisiju, EBI un kompetentās iestādes nodrošināt, lai izstrādājot atalgojuma sistēmas, naudas vietā saskaņā ar Kapitāla prasību direktīvas noteikumiem tiktu galvenokārt sekmēta tādu instrumentu izmantošana kā obligācijas, attiecībā uz kurām zaudējumi būtu jāsedz pašiem to īpašniekiem, un akcijas. komisijas maksa vai uz vērtību balstītas vienības; |
22. |
mudina Komisiju, EBI un kompetentās iestādes nodrošināt, lai saskaņā ar Kapitāla prasību tiesiskā regulējuma noteikumiem atlīdzības un atalgojuma sistēmas visos līmeņos atspoguļotu vispārējo uzņēmējdarbības sekmīgumu un lai ar tām galvenokārt varētu nodrošināt klientu kvalitatīvu apkalpošanu un ilgtermiņa finanšu stabilitāti, nevis īstermiņa peļņu; |
23. |
mudina Komisiju paredzēt normas par juridisko un fizisko personu efektīvu, preventīvu un samērīgu sodīšanas kārtību un soda līmeņu un informācijas par šo noteikumu pārkāpējiem publicēšanu; |
24. |
mudina Komisiju pieņemt noteikumus par kompetentajām iestādēm un vajadzības gadījumā par vienoto uzraudzības mehānismu (VUM), lai tiktu ievēroti strukturālās reformas principi; |
25. |
aicina Komisiju ierosināt, lai kompetentajām uzraudzības iestādēm, tostarp VUM, būtu atbilstoši līdzekļi un resursi; |
26. |
mudina Komisiju veikt pētījumu, lai nodrošinātu, ka finanšu iestādēs izmantotie grāmatvedības standarti sniedz patiesu un skaidru priekšstatu par banku finansiālo stāvokli; norāda, ka investoriem pārskati ir galvenais informācijas avots, kas ļauj saprast, vai uzņēmums kā koncerns darbojas vai nedarbojas; norāda, ka revidenti var apstiprināt tikai patiesus un skaidrus pārskatus neatkarīgi no finanšu standartiem, ko izmantojuši finanšu pārskatu sagatavotāji; uzskata, ka gadījumā, ja revidenti šaubās par to, vai uzņēmums kā koncerns darbojas, viņiem nevajadzētu apstiprināt uzņēmuma pārskatus, pat ja tie ir izstrādāti saskaņā ar grāmatvedības standartiem; norāda, ka tomēr tam vajadzētu veicināt labāku pārvaldību attiecīgajā uzņēmumā; norāda, ka starptautiskie finanšu pārskatu standarti ne vienmēr sniedz patiesu un skaidru priekšstatu par pārskatiem, ko apliecina vairāku banku sabrukums, neskatoties uz to, ka revidenti bija apstiprinājuši attiecīgo banku pārskatus; |
C. Godīgas un ilgtspējīgas konkurences veicināšana
27. |
uzsver, ka ir nepieciešama efektīva, godīga un stabila konkurence, lai saglabātu labi funkcionējošu un efektīvu banku sektoru, kas veicina reālās ekonomikas finansēšanu, nodrošinot vispārēju piekļuvi banku pakalpojumiem un samazinot banku pakalpojumu izmaksas; šajā sakarā uzsver, ka uzraudzības noteikumos cita starpā būtu jāņem vērā attiecīgo iestāžu riska profils, reģionālais mērogs un darbības modelis; |
28. |
mudina Komisiju un dalībvalstis sadarboties, lai sekmētu ES banku sektora lielāku dažādību, atbalstot un sekmējot vairāk uz klientiem vērstu banku uzņēmējdarbību, piemēram, izmantojot kooperatīva, celtniecības sabiedrības, savstarpējas aizdošanas, kolektīvā finansējuma un krājaizdevu sabiedrību modeļus, pievēršot uzmanību tam, lai būtu pārredzama informācija par dažādajiem riska līmeņiem, kuriem klienti ir pakļauti; |
29. |
norāda, ka lielākas Eiropas banku sistēmas konkurences un stabilitātes nodrošināšanai ir nepieciešams efektīvi risināt jautājumu par sistēmiski svarīgām iestādēm (bankām, kas ir pārāk liels, lai pieļautu to bankrotu), kuru problēmas saasināja finanšu krīzes negatīvās sekas, racionalizējot banku grupu darījumu apmērus un samazinot savstarpēju atkarību grupas iekšienē; |
30. |
mudina Komisiju rast veidus, kā likumdošanas iniciatīvās atbalstīt un veicināt “attiecību aizdošanu” vai “aizdošanu uz zināšanu pamata”. Šo procesu mērķim būtu jābūt izvairīties no “atķeksēšanas” pieejas un tā vietā vērst uzmanību uz profesionālo un ētisko apmācību tiem, kas darbojas kā starpnieki vai aizdevēji darījumiem; |
31. |
mudina dalībvalstis, Komisiju un kompetentās iestādes izvirzīt sev par skaidru mērķi efektīvas konkurences veicināšanu un nodrošināšanu un sekmēt ES banku sektora dažādību un orientāciju un patērētājiem; |
32. |
aicina Komisiju nākt klajā ar pasākumiem, lai ieviestu kontu pārnesamību un veicinātu tādu tīmekļa vietņu pieejamību, kas ļauj klientiem salīdzināt gan dažādu banku cenas, gan banku finansiālo izturību, tā uzlabojot disciplīnu ar patērētāju informētu pāreju no vienas bankas pie otras un palīdzot uzlabot patērētāju izvēli banku sektorā, ko var panākt samazinot uzņēmējdarbības sākšanas un izbeigšanas šķēršļus un piemērojot samērīgus noteikumus tirgus jaunajiem dalībniekiem; |
33. |
aicina Komisiju iesniegt to nepieciešamo strukturālo reformu priekšlikumus, kas ir vispārīgi izklāstīti šajā ziņojumā, kurā vienlaikus ir saglabāta iekšējā tirgus viengabalainība un ievērota valstu banku sistēmu dažādība, un nodrošināta spēcīga EBI loma, lai nodrošinātu pareizu piemērošanu visā Savienībā; |
o
o o
34. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/high-level_expert_group/report_en.pdf
(2) http://www.oecd.org/finance/financial-markets/Implicit-Guarantees-for-bank-debt.pdf
(3) http://www.oecd.org/daf/fin/financial-markets/44357464.pdf
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0427.
(5) http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/136487.pdf
(6) COM(2012)0778.
(7) “Reassessing the impact of finance on growth”, Stephen G. Cecchetti un Enisse Kharroubi, Starptautisko norēķinu bankas Monetārā un ekonomikas nodaļa, 2012. gada jūlijs: www.bis.org/publ/work381.pdf
(8) http://www.eba.europa.eu/cebs/media/Publications/Other%20Publications/Opinions/EBA-BS-2012-219--opinion-on-HLG-Liikanen-report---2-.pdf un http://www.ecb.int/pub/pdf/other/120128_eurosystem_contributionen.pdf
(9) http://www.ecb.int/pub/pdf/other/120128_eurosystem_contributionen.pdf.
(10) OV C 377 E, 7.12.2012., 7. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/88 |
P7_TA(2013)0318
2011. gada ziņojums par ES finansiālo interešu aizsardzību – cīņa pret krāpšanu
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par 2011. gada ziņojumu par ES finansiālo interešu aizsardzību – cīņa pret krāpšanu (2012/2285(INI))
(2016/C 075/12)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā rezolūcijas par iepriekšējiem Komisijas un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) gada ziņojumiem, |
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam “Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzība – cīņa pret krāpšanu – 2011. gada ziņojums” (COM(2012)0408) un tā pavaddokumentus (SWD(2012)0227, SWD(2012)0228, SWD(2012)0229 un SWD(2012)0230) (1), |
— |
ņemot vērā OLAF ziņojumu – 2011. gada ziņojums (2), |
— |
ņemot vērā Revīzijas palātas gada pārskatu par budžeta izpildi 2011. finanšu gadā, ar iestāžu atbildēm (3), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu komitejai un Revīzijas palātai par Komisijas stratēģiju krāpšanas apkarošanai (COM(2011)0376), |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības (COM(2012)0363), |
— |
ņemot vērā priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Hercule III programmu, lai veicinātu darbības Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzības jomā (COM(2011)0914), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. panta 5. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (4), |
— |
ņemot vērā Padomes 1995. gada 18. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (1), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 10. maija rezolūciju par Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību – krāpšanas apkarošana – 2010. gada ziņojums (2), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 15. septembra rezolūciju par ES centieniem korupcijas apkarošanā (3), 2010. gada 18. maija deklarāciju par Eiropas Savienības centieniem korupcijas apkarošanā (4) un Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai “Korupcijas apkarošana Eiropas Savienībā” (COM(2011)0308), |
— |
ņemot vērā OLAF 2012. gada pārskatu un OLAF Uzraudzības komitejas ziņojumu par 2012. gadu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu, kā arī Ārlietu komitejas un Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas atzinumus (A7–0197/2013), |
A. |
tā kā par Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzību un krāpšanas apkarošanu kopīgi atbild ES un dalībvalstis un tā kā ir svarīgi īstenot ciešu Komisijas un dalībvalstu sadarbību; |
B. |
tā kā dalībvalstīm ir galvenā atbildība par apmēram 80 % Savienības budžeta izpildi, kā arī par pašu resursu, tostarp PVN un muitas nodevu, iekasēšanu; |
C. |
tā kā Komisija nesen ir uzņēmusies vairākas svarīgas iniciatīvas saistībā ar krāpšanas apkarošanas politikas pasākumiem, |
Vispārīgas piezīmes
1. |
uzsver, ka krāpšanas un citu nelikumīgu darbību, kas skar Eiropas Savienības finansiālās intereses, apkarošana ir Komisijas un dalībvalstu pienākums, kurš ir ietverts Līgumā par Eiropas Savienības darbību; |
2. |
atgādina, ka ir vienlīdz svarīgi nodrošināt šo finansiālo interešu aizsardzību gan ES resursu iekasēšanas, gan arī izdevumu līmenī; |
3. |
atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei “Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzība – cīņa pret krāpšanu – 2011. gada ziņojums” (Komisijas gada ziņojums); taču pauž nožēlu, ka ziņojums aprobežojas ar dalībvalstu sniegtajiem datiem; norāda, ka dalībvalstis atšķirīgi definē līdzīgus nodarījumu veidus un ne visas dalībvalstis ievāc līdzīgus un detalizētus statistikas datus pēc vienotiem kritērijiem, un tādēļ ir sarežģīti ievākt ticamus un salīdzināmus statistikas datus ES līmenī; tādēļ pauž nožēlu, ka nav iespējams novērtēt pārkāpumu un krāpšanas faktisko kopējo līmeni atsevišķās dalībvalstīs vai noteikt un disciplinēt dalībvalstis, kurās ir augstākais pārkāpumu un krāpšanas līmenis, kā to atkārtoti ir prasījis Parlaments; tādēļ mudina visās dalībvalstīs noteikt standarta kritērijus pārkāpumu un krāpšanas novērtēšanai, saistot tos ar pienācīgām sankcijām, kas piemērojamas pārkāpumu izdarīšanā vainīgajiem; |
4. |
uzsver, ka krāpšana ir apzinātas ļaundarības piemērs un noziedzīgs nodarījums, savukārt pārkāpums ir tiesību normu neievērošana, un pauž nožēlu par to, ka Komisijas ziņojumā nav detalizēti izvērtēta krāpšana un ka pārkāpumi ir apskatīti ļoti vispārīgi; norāda, ka Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 325. pants attiecas uz krāpšanu, nevis pārkāpumiem, un prasa nošķirt krāpšanu no kļūdām un pārkāpumiem; |
5. |
konstatē, ka saskaņā ar Komisijas gada ziņojumu 2011. gadā tika ziņots par 1 230 krāpnieciskiem pārkāpumiem un ka to finansiālā ietekme – EUR 404 miljoni – salīdzinājumā ar 2010. gadu ir samazinājusies par 37 %; atzīst, ka divas galvenās jomas, kurās joprojām vērojams augstākais krāpšanas līmenis, ir kohēzijas politika un lauksaimniecība, kur krāpšanas finansiālā ietekme tiek lēsta attiecīgi EUR 204 miljonu un EUR 77 miljonu apmērā; tomēr apšauba to, ka šis samazinājums atspoguļo faktisko situāciju attiecībā uz krāpnieciskām darbībām – tā drīzāk ir zīme, ka uzraudzības un kontroles sistēmas dalībvalstīs ir nepilnīgas; |
6. |
aicina Komisiju rūpīgi pārbaudīt dalībvalstu uzraudzības un kontroles sistēmu efektivitāti un nodrošināt, lai informācija par dalībvalstīs novērotajiem pārkāpumiem atspoguļotu reālo stāvokli; |
7. |
uzsver – jau daudzus gadus atkārtoti vērojama situācija, ka dalībvalstis datus neiesniedz savlaicīgi vai to sniegtie dati ir neprecīzi; uzsver, ka nav iespējams veikt salīdzinājumus un objektīvi novērtēt krāpšanas līmeni Eiropas Savienības dalībvalstīs; norāda, ka Eiropas Parlaments, Komisija un OLAF nespēj pienācīgi veikt savas funkcijas attiecībā uz situācijas novērtējumu un turpmāku priekšlikumu izstrādi, un atkārtoti uzsver, ka šāda situācija nav pieļaujama; aicina Komisiju uzņemties pilnīgu atbildību par nepareizi izmaksāto ES budžeta līdzekļu atgūšanu; mudina Komisiju izstrādāt vienotus visās dalībvalstīs piemērojamus ziņošanas principus un nodrošināt, ka savāktie dati ir salīdzināmi, ticami un adekvāti; |
8. |
uzsver, ka Eiropas Savienībai jācenšas nostiprināt e-pārvaldības principus, kas radītu priekšnoteikumus lielākai publisko finanšu pārredzamībai; vērš uzmanību uz to, ka pretēji skaidras naudas darījumiem elektroniskie darījumi tiek dokumentēti, tādējādi apgrūtinot krāpšanu un ļaujot vienkāršāk atklāt gadījumus, kuros pastāv aizdomas par krāpšanu; mudina dalībvalstis samazināt valstī noteiktās robežvērtības obligātiem bezskaidras naudas maksājumiem; |
9. |
aicina Komisiju izvērtēt sakarību starp dalībvalstu sniegtajiem ziņojumiem par krāpšanu un to, ka trūkst saskaņotu krimināltiesību, kurās būtu noteikta vienota krāpnieciskas rīcības un nodarījumu definīcija Savienības finansiālo interešu aizsardzības jomā; norāda, ka dalībvalstu krimināltiesību sistēmu saskaņošana ir notikusi tikai ierobežotā apmērā; |
10. |
uzsver, ka piecu gadu laikā 27 dalībvalstīs kopumā publicēti 233 pētījumi par krāpšanas gadījumiem saistībā ar ES līdzekļu nepareizu izlietojumu un ka valstis, kuras šā jautājuma izpētei pievērsušās visaktīvāk, ir Apvienotā Karaliste, Slovākija, Vācija, Bulgārija, Spānija, Rumānija un Igaunija (5); uzskata, ka pētnieciskajai žurnālistikai ir bijusi liela nozīme, izgaismojot krāpšanu, kas ietekmē Savienības finansiālās intereses, un tā ir vērtīgs informācijas avots, kas būtu jāņem vērā OLAF un dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm vai citām attiecīgām iestādēm; |
11. |
atgādina, ka Parlamenta 2011. gada 6. aprīļa rezolūcijā par Kopienu finanšu interešu aizsardzību – krāpšanas apkarošana – 2009. gada pārskats (6) bija pausta prasība ieviest dalībvalstu obligātās pārvaldības deklarācijas, kuras pienācīgi pārbaudītu valsts revīzijas iestāde un konsolidētu Revīzijas palāta; pauž nožēlu, ka nekas nav ticis darīts, lai to panāktu; |
12. |
uzskata, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai krāpnieciskas darbības tiktu pienācīgi kontrolētas Eiropas līmenī; pauž izbrīnu par to, ka OLAF ģenerāldirektors, nosakot 2012. un 2013. gada izmeklēšanas politikas prioritātes, ieviesis paredzamās finansiālās ietekmes robežvērtības pa jomām, un līdz ar to gadījumiem, kuru paredzamā finansiālā ietekme nesasniegs minēto robežvērtību, tiks piešķirta pakārtota nozīme un tie, iespējams, vispār netiks izmeklēti; norāda, ka minētās robežvērtības ir šādas: muitas nozarei – EUR 1 000 000, SAPARD – EUR 100 000, lauksaimniecības fondiem – EUR 250 000, struktūrfondiem – EUR 500 000, ERAF – EUR 1 000 000, centralizētajiem izdevumiem un ārējam atbalstam – EUR 50 000 un ES personāla jomā – EUR 10 000; uzskata, ka tas ir nepieņemami; mudina ģenerāldirektoru mainīt līdzšinējo praksi un nekavējoties atteikties no robežvērtību izmantošanas veicamā darba prioritāšu noteikšanā; |
13. |
prasa uzskatīt korupciju, kas ietekmē Eiropas Savienības finansiālās intereses, par krāpšanu LESD 325. panta 5. punkta piemērošanas nolūkā un aplūkot šo jautājumu Komisijas ikgadējā ziņojumā par Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzību un krāpšanas apkarošanu; |
14. |
norāda, ka notiesājošo spriedumu rādītājs lietās, kas saistītas ar nodarījumiem pret Savienības budžetu, dažādās Eiropas Savienības dalībvalstīs ievērojami atšķiras – no 14 % līdz 80 %; uzsver, ka dalībvalstu krimināltiesību sistēmas joprojām ir saskaņotas tikai ierobežotā apmērā, savukārt tiesu iestāžu sadarbība ir jāpastiprina; prasa vērienīgu Eiropas līmeņa tiesisko regulējumu, kā arī uzlabotu sadarbību un koordināciju starp visām dalībvalstīm, lai nodrošinātu bargu sankciju piemērošanu krāpniekiem un novērstu krāpnieciskas darbības; |
15. |
norāda, ka saistībā ar 2011. gadā atklātajiem pārkāpumiem kopumā jāatgūst EUR 321 miljons un no šīs summas dalībvalstis jau ir atguvušas EUR 166 miljonus; šajā sakarībā norāda, ka tradicionālo pašu resursu (TPR) atguves rādītājs 2011. gadā palielinājās, sasniedzot 52 %, salīdzinājumā ar 46 % 2010. gadā; |
16. |
pieņem zināšanai OLAF 2011. gada ziņojumu un pārskatu par tiesvedības progresu 2006.–2011. gadā uzsāktajos pasākumos, kurā norādīts, ka vairāk nekā pusē pasākumu vēl nav pieņemts tiesas lēmums (7); uzskata, ka īpaša uzmanība būtu jāpievērš lietām, kas saistītas ar krāpšanu muitas jomā, jo muita pieder pie jomām ar augstāko sistēmiskās korupcijas līmeni Eiropā; |
17. |
ar bažām norāda, ka, ņemot vērā pašreizējo ekonomikas krīzi, Komisija jaunajā, vispusīgajā ES stratēģijā neparedz palielināt dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm paredzēto ES finansējumu labākai ES finansiālo interešu aizsardzībai; uzskata, ka šai stratēģijai būtu jāizpaužas kā saskaņotai un vispusīgai reakcijai, kuras mērķis ir kontrabandas mazināšana un gūto ieņēmumu palielināšana, tādējādi nodrošinot, ka šādi ieguldījumi nākotnē atmaksājas; |
Ieņēmumi – pašu resursi
18. |
atgādina, ka pareiza PVN un muitas nodokļu iekasēšana tieši ietekmē gan dalībvalstu ekonomiku, gan ES budžetu un ka visās dalībvalstīs būtu jāpiešķir lielākā prioritāte tam, lai uzlabotu ieņēmumu iekasēšanas sistēmas un nodrošinātu, ka visi darījumi tiek oficiāli reģistrēti, likvidējot to piederību ēnu ekonomikai; |
19. |
šajā kontekstā uzsver, ka krāpšana nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas rada būtisku risku ES publiskajām finansēm; uzsver, ka Eiropas Savienībā katru gadu tiek zaudēts aptuveni EUR 1 triljons ES publisko līdzekļu krāpšanas nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas dēļ, un tas gadā veido aptuveni EUR 2 000 lielu summu uz katru Eiropas iedzīvotāju; norāda, ka vidējais nodokļu zuduma apmērs Eiropā šobrīd pārsniedz kopējos līdzekļus, ko dalībvalstis izlieto veselības aprūpei, un tas vairāk nekā četras reizes pārsniedz izglītībai izlietotos līdzekļus Eiropas Savienībā; |
20. |
uzsver, ka ES budžeta un uz NKI pamatoto ieņēmumu līdzsvarošanas mehānisma dēļ katrs euro, kas zaudēts saistībā ar krāpšanu muitas nodokļu un PVN jomā, ir jāsamaksā ES iedzīvotājiem; uzskata par nepieņemamu to, ka uzņēmējus, kuri iesaistās krāpnieciskās darbībās, faktiski subsidē ES nodokļu maksātāji; uzsver, ka gan Komisijai, gan dalībvalstīm par svarīgāko prioritāti būtu jānosaka cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; aicina dalībvalstis vienkāršot savas nodokļu sistēmas un padarīt tās pārredzamākas, jo pārlieku bieži krāpšanos ar nodokļiem veicina sarežģītas un nepārredzamas nodokļu sistēmas; |
21. |
aicina Komisiju stiprināt koordināciju ar dalībvalstīm, lai savāktu uzticamus datus par neiekasētajiem muitas nodokļiem un PVN attiecīgajās valstīs, un regulāri ziņot par to Parlamentam; |
22. |
atzinīgi vērtē to, ka 98 % TPR tiek atgūti bez īpašām grūtībām, taču norāda uz atšķirībām dažādās dalībvalstīs atlikušo 2 % atgūšanā (8); |
Muita
23. |
uzsver, ka ciktāl tas attiecas uz TPR, ieņēmumi no muitas nodokļiem ir svarīgs dalībvalstu valdību ienākumu avots, kuras patur 25 %, lai segtu iekasēšanas izmaksas; atkārtoti norāda, ka efektīva pārkāpumu un krāpšanas novēršana šajā jomā aizsargā Eiropas Savienības finansiālās intereses un tai ir svarīga ietekme attiecībā uz iekšējo tirgu, izskaužot negodīgi gūtas priekšrocības, ko bauda uzņēmēji, kuri izvairās no nodokļu maksāšanas, salīdzinājumā ar tiem, kuri pilda šīs savas saistības; uzsver, ka šīs problēmas cēlonis ir nedeklarēts imports vai preces, kas nav nonākušas muitas uzraudzībā; |
24. |
pauž nopietnas bažas par Revīzijas palātas secinājumu attiecībā uz to, ka valstu muitas uzraudzībā ir vērojamas nopietnas nepilnības (9); |
25. |
uzsver, ka muitas savienība ir joma, kurā Eiropas Savienībai ir ekskluzīva kompetence, tāpēc Komisijas pienākums ir ieviest visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka muitas iestādes dalībvalstīs rīkojās tā, it kā tās būtu viena iestāde, un uzraudzīt šo pasākumu īstenošanu; |
26. |
ierosina izskatīt iespēju izveidot krāpšanas apkarošanā specializējušos muitas ierēdņu grupu, kura ar savu darbu atbalstītu dalībvalstu muitas iestādes; |
27. |
atgādina, ka 70 % muitas procedūru ES ir vienkāršotas; pauž patiesu satraukumu par Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 1/2010 ietvertajiem konstatējumiem, kas atklāj nopietnas nepilnības šajā jomā, norādot vājas vai vāji dokumentētas revīzijas, automatizētu datu apstrādes paņēmienu niecīgu izmantošanu, vienkāršošanas prakses pārmērīgu izmantošanu un zemas kvalitātes ex-post revīzijas; |
28. |
uzsver, ka mūsdienīgi IT risinājumi un tieša piekļuve datiem ir izšķiroši svarīga muitas savienības efektīvai darbībai; uzskata pašreizējos risinājumus par neapmierinošiem; pauž nopietnas bažas, jo īpaši par secinājumu pirmajā Eurofisc (10) 2011. gada darbības ziņojumā, kas publicēts 2012. gada maijā, attiecībā uz to, ka lielākajā daļā dalībvalstu nodokļu administrācijas iestādēm nav tiešas piekļuves muitas datiem un ka tāpēc nav iespējams veikt automatizētu kontrolpārbaudi ar nodokļu datiem; |
29. |
pauž nožēlu par to, ka Komisija un dalībvalstis nav spējušas nodrošināt Modernizētā muitas kodeksa (MMK) savlaicīgu ieviešanu; uzsver, ka prognozētie finansiālie ieguvumi, no kuriem ir bijis jāatsakās saistībā ar kavēšanos jaunā muitas kodeksa ieviešanā, ir apmēram EUR 2,5 miljardi darbības izmaksu ietaupījumos atbilstīgi izmaksām pilnā režīmā un līdz pat EUR 50 miljardiem – paplašinātajā starptautiskajā tirdzniecības tirgū (11); aicina Komisiju veikt novērtējumu par pilnīgas MMK piemērošanas atlikšanas izmaksām, izsakot skaitļos sekas, kādas šādai atlikšanai būtu attiecībā uz budžetu; |
30. |
uzsver, ka ir vēl intensīvāk jāapkaro krāpšana, kas saistīta ar muitas darbību, un atzinīgi vērtē Krāpšanas apkarošanas tranzīta informācijas sistēmas (ATIS) izveidi, kura darbojas kā centrāls reģistrs, nodrošinot, lai visas attiecīgās iestādes būtu pastāvīgi informētas par tranzīta preču apriti ES; |
31. |
ņemot vērā ES un tās dalībvalstu un dažu trešo valstu 2011. gadā īstenoto kopīgo muitas operāciju sekmīgos rezultātus, mudina regulāri veikt šādas operācijas, lai apkarotu sensitīvu preču kontrabandu un krāpšanu konkrētās īpaša riska zonās; norāda, ka 2011. gadā veikto kopīgo muitas operāciju gaitā tika konfiscēti 1,2 miljoni cigarešu un atklāta krāpšana nodokļu un muitas jomā vairāk nekā EUR 1,7 miljonu apmērā; |
PVN
32. |
atgādina, ka muitas procedūru pareiza piemērošana tieši ietekmē PVN aprēķināšanu; pauž nožēlu par Revīzijas palātas konstatētajām nepilnībām šajā jomā; it sevišķi pauž patiesu satraukumu par Revīzijas palātas secinājumu tās Īpašajā ziņojumā Nr. 13/2011 attiecībā uz to, ka 42. muitas procedūras (12) piemērošana vien 2009. gadā ir radījusi ekstrapolētus zaudējumus aptuveni EUR 2 200 miljonu apmērā (13) attiecībā uz tām septiņām dalībvalstīm, kurās tika veikta revīzija – tas veido 29 % no PVN, kas teorētiski būtu piemērojams visai tā importa ar nodokli apliekamajai summai, kas saskaņā ar 42. muitas procedūru 2009. gadā veikts šajās septiņās dalībvalstīs; |
33. |
pauž nopietnas bažas par to, ka krāpšana PVN jomā ir plaši izplatīta; norāda, ka kopš tā ieviešanas PVN iekasēšanas modelis ir saglabājies nemainīgs; uzsver, ka, ņemot vērā daudzās izmaiņas, kas notikušas tehnoloģiskajā un ekonomikas vidē, tas ir novecojis; uzsver, ka iniciatīvām tiešo nodokļu jomā ir vajadzīgs Padomes vienprātīgs lēmums; pauž nožēlu, ka Padomē joprojām ir iestrēgusi divu svarīgu iniciatīvu izskatīšana, kuru mērķis ir apkarot krāpšanu PVN jomā, proti, priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko attiecībā uz ātrās reaģēšanas mehānismu pret krāpšanu PVN jomā groza Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (COM(2012)0428), un priekšlikums Padomes direktīvai par grozījumiem Direktīvā 2006/112/EK attiecībā uz fakultatīvu un pagaidu apgrieztas maksāšanas sistēmas piemērošanu attiecībā uz noteiktu preču un pakalpojumu piegādi ar paaugstinātu krāpšanas risku (COM(2009)0511) (14); |
34. |
norāda – lai cīnītos pret izvairīšanos no nodokļu nomaksas, ir nepieciešama darījumu reāllaika saikne ar nodokļu iestādēm; |
35. |
uzskata, ka nereģistrētu darījumu novēršana var palīdzēt samazināt neiekasētās PVN summas; |
Cigarešu kontrabanda
36. |
atzīst, ka ar lieliem nodokļiem apliekamu preču kontrabanda rada būtiskus zaudējumus ES un dalībvalstu budžeta ieņēmumos un ka tiešais zaudējums muitas ieņēmumos tikai cigarešu kontrabandas dēļ ir vairāk nekā EUR 10 miljardi gadā; |
37. |
uzsver, ka cigarešu kontrabanda ir nozīmīgs finansējuma avots starptautiski strukturētām kriminālām organizācijām, un tādēļ norāda – lai cīnītos pret cigarešu un alkohola kontrabandu, kas tiek ievesta pār ES austrumu robežu, ir svarīgi pastiprināt iepriekš minētā Komisijas rīcības plāna ārējo dimensiju, kurā ir paredzēts atbalstīt veiktspējas pilnveidošanu kaimiņvalstīs, sniegt tehnisko palīdzību un piedāvāt apmācību, veicināt izpratni, pastiprināt operatīvo sadarbību, piemēram, veicot kopīgas muitas operācijas (JCO), kā arī apmainīties ar operatīvo informāciju un uzlabot starptautisko sadarbību; īpaši uzsver to, cik liela nozīme ir sadarbībai starp dalībvalstīm, Krieviju un Austrumu partnerības valstīm (Armēniju, Azerbaidžānu, Baltkrieviju, Gruziju, Moldovu un Ukrainu) šajā rīcības plānā ierosināto mērķtiecīgo pasākumu īstenošanā; |
38. |
atzīst, ka austrumu robeža šajā kontekstā ir īpaši jutīga ģeogrāfiskā teritorija; atzinīgi vērtē Komisijas ziņojumu par rīcības plānu cigarešu un alkohola kontrabandas apkarošanai gar ES austrumu robežu; |
39. |
atzinīgi vērtē OLAF darbības minētā rīcības plāna īstenošanā; jo īpaši atzinīgi vērtē to, ka veiksmīgi rezultāti tika gūti, īstenojot operāciju “Barrel”, kas ietvēra 24 dalībvalstu, Norvēģijas, Šveices, Horvātijas un Turcijas sadarbību, kā arī Nodokļu un muitas ģenerāldirektorāta, Eiropola, Frontex un Pasaules Muitas organizācijas aktīvu atbalstu, – operācijas gaitā tika konfiscēti 1,2 miljoni cigarešu; |
40. |
atzinīgi vērtē to, ka 2012. gada 12. novembrī PVO Pamatkonvencijas par tabakas kontroli pušu konferences (COP) piektajā sesijā tika pieņemts Protokols par tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības novēršanu; |
Izdevumi
41. |
atgādina, ka 94 % ES budžeta tiek ieguldīti dalībvalstīs un ka šajā ekonomiski sarežģītajā laikā ir būtiski svarīgi, lai visus naudas līdzekļus izlietotu piemēroti; tāpēc uzskata, ka cīņa pret krāpšanu attiecībā uz ES budžetu visās finansēšanas programmās, veicinot zaudēto līdzekļu atgūšanu, būtu jānosaka par prioritāti, lai nodrošinātu, ka ES budžets tiek izlietots tā galvenajiem mērķiem, piemēram, darbvietu radīšanai un izaugsmei; |
42. |
pauž nožēlu, ka lielākā daļa pārkāpumu, kas saistīti ar ES līdzekļu izlietojumu, tiek izdarīti dalībvalstu līmenī; |
43. |
uzsver, ka būtisks aspekts krāpšanas atklāšanā ir lielāka pārredzamība, kas nodrošina iespēju veikt pienācīgu kontroli; atgādina, ka Parlaments iepriekšējos gados mudināja Komisiju rīkoties, lai nodrošinātu vienuviet pieejamu pilnīgu informāciju (one-stop transparency) par ES līdzekļu saņēmējiem; pauž nožēlu, ka šis pasākums nav īstenots; tādēļ atkārtoti aicina Komisiju izstrādāt pasākumus tiesiskā regulējuma pārredzamības palielināšanai, kā arī sistēmu, saskaņā ar kuru ziņas par visiem ES līdzekļu saņēmējiem tiek iekļautas vienā konkrētā tīmekļa vietnē neatkarīgi no līdzekļu pārvaldītāja, pamatojoties uz standartkategorijām atbilstošu informāciju, kas visām dalībvalstīm jāsniedz vismaz vienā no Savienības darba valodām; aicina dalībvalstis sadarboties ar Komisiju un sniegt tai pilnīgu un uzticamu informāciju par dalībvalstu pārvaldīto ES līdzekļu saņēmējiem; aicina Komisiju novērtēt t. s. dalītās pārvaldības sistēmu un prioritārā kārtā iesniegt Parlamentam ziņojumu; |
Lauksaimniecība
44. |
atzinīgi vērtē to, ka Nīderlande, Polija un Somija ir uzlabojušas savu atbilstību konsekventas ziņošanas jomā un ka ES 27 dalībvalstu kopējais atbilstības rādītājs ir aptuveni 93 %, uzrādot kāpumu salīdzinājumā ar 90 % rādītāju 2010. gadā; |
45. |
tomēr uzsver – tā kā Eiropas Savienībā ir ziņots par vismaz 20 miljoniem sīkas korupcijas gadījumu publiskajā sektorā, tas nepārprotami liecina, ka šī parādība skar arī tās dalībvalstu publiskās pārvaldes daļas (un attiecīgos politiķus), kas atbild par ES līdzekļu pārvaldību un citām finansiālajām interesēm (15); norāda, ka pārkāpumu skaits lauksaimniecības jomā, par kuriem 2011. gadā ziņots kā par krāpnieciskiem (kopumā 139), neatbilst faktiskajai situācijai; norāda, ka Komisija ir vērsusies pie dalībvalstīm un paudusi bažas par to, ka ziņojumā par krāpnieciskiem gadījumiem iekļautie dati daļēji varētu būt kļūdaini; to atzīst pati Komisija, vēršot uzmanību uz to, cik mazs ir dažās dalībvalstīs paziņoto krāpšanas gadījumu skaits; prasa dalībvalstīm turpināt sadarbību un apmainīties ar paraugpraksi, lai reaģētu uz krāpnieciskiem gadījumiem un ziņotu par tiem Komisijai; |
46. |
joprojām pauž bažas par aizdomīgi zemajiem krāpšanas gadījumu rādītājiem, par ko ziņojusi Francija, Vācija, Spānija un Apvienotā Karaliste, jo īpaši ņemot vērā šo valstu lielumu un saņemtā finansiālā atbalsta apmēru; pauž nožēlu, ka Komisijas gada ziņojumā nav sniegta noteikta atbilde uz jautājumu par to, vai zemais aizdomās par krāpšanu turamo gadījumu līmenis, ko norādījusi Francija, Vācija, Spānija un Apvienotā Karaliste, izriet no ziņošanas principu neievērošanas vai arī no šajās dalībvalstīs ieviesto kontroles sistēmu spējas atklāt krāpšanu; aicina minētās dalībvalstis iespējami drīz sniegt izsmeļošu un vispusīgu skaidrojumu attiecībā uz to paziņotajiem iespējamo krāpšanas gadījumu zemajiem rādītājiem; |
47. |
norāda, ka dažās dalībvalstīs paziņoto krāpšanas gadījumu mazo skaitu varētu skaidrot ar to, ka gadījumus, ko vienā valstī atzīst par krāpšanu, citā valstī varētu uzskatīt par likumīgiem, un tādēļ mudina Komisiju noteikt un sniegt skaidrojumus par šādiem apstākļiem, standartizējot krāpšanas noteikšanas kritērijus un nosūtot tos visām dalībvalstīm; |
48. |
aicina Komisiju pārbaudīt sistēmu ziņošanai par krāpšanas gadījumiem un saskaņot praksi, ko dalībvalstis izmanto, reaģējot uz krāpšanu un ziņojot par to Komisijai; uzskata, ka mērķis ir palielināt izmeklēšanas efektivitāti, vienlaikus palīdzot precizēt attiecīgo personu procesuālās tiesības; |
49. |
norāda, ka KLP līdzekļu negodīgu izmantošanu turpmāk vajadzētu novērst, pamatojoties ne tikai uz problēmu uzskaites statistiku, bet arī analizējot krāpšanai izmantotos mehānismus, jo īpaši nopietnos gadījumos; tāpat uzskata, ka dalībvalstīm ir jāziņo Komisijai par visiem to atklātajiem pārkāpumiem un ka par pārkāpumiem, kas ziņojumos tiek atzīti par negodīgiem, jāveic ļoti rūpīga analīze; |
50. |
norāda, ka saskaņā ar atjauninātās horizontālās regulas grozīto 43. pantu Komisijai vajadzētu būt pilnvarām samazināt vai apturēt ikmēneša vai starpposma maksājumus dalībvalstij, ja attiecīgajā valsts kontroles sistēmā trūkst vienas vai vairāku galveno sastāvdaļu vai tās efektīvi nedarbojas konstatēto trūkumu nopietnības vai nepārtrauktības dēļ, vai arī nelikumīgie maksājumi netiek atgūti ar pienācīgu rūpību, un ja:
|
51. |
pauž bažas par to, ka kopējā ELGF maksājumu summa, kas dalībvalstu iestādēm līdz 2011. finanšu gada beigām vēl bija jāatgūst no saņēmējiem, sasniedza EUR 1,2 miljardus; |
52. |
mudina Komisiju darīt visu iespējamo, lai ieviestu efektīvu līdzekļu atgūšanas sistēmu, ņemot vērā patlaban veicamās reformas laikā īstenotās izmaiņas, un savā nākamajā gada ziņojumā par ES finansiālo interešu aizsardzību informēt Eiropas Parlamentu par šajā jomā sasniegto progresu; |
53. |
uzsver, ka ir jāatjauno “neliela pārkāpuma” procedūra un ka atjauninātās horizontālās regulas 56. panta 3. punktā paredzētā līdzekļu atgūšana nav jāveic gadījumos, kad jau radušās izmaksas apvienojumā ar paredzamajām atgūšanas izmaksām pārsniegs atgūstamo summu; aicina Komisiju, lai vietējā līmenī vienkāršotu administrēšanu, uzskatīt, ka šis nosacījums ir ievērots, ja no saņēmēja atgūstamā summa saistībā ar vienu maksājumu nepārsniedz EUR 300; norāda, ka administratīvā sloga samazināšana, ļaujot neatgūt nelielas un niecīgas summas, radīs valsts un reģionālajām iestādēm iespējas daudz efektīvāk izmeklēt nopietnākus pārkāpumus un veikt pret tiem atbilstošus pasākumus; |
54. |
norāda, ka Komisija, pamatojoties uz lauksaimniecības jomā veiktajām revīzijām saistībā ar atbilstības pārbaudes procedūrām, īstenoja finanšu korekcijas kopumā par EUR 822 miljoniem; turklāt norāda, ka kopējā apstiprināto korekciju summa bija EUR 1 068 miljoni; ar bažām konstatē, ka 2011. gadā līdzekļu atguves rādītājs lauksaimniecības un lauku attīstības jomā samazinājās līdz 77 % (2010. gadā – 85 %); |
55. |
uzsver, ka uzmanība jāpievērš veidiem, kā optimizēt atmaksāšanas procedūras, kas joprojām ir salīdzinoši garas; |
Kohēzijas politika
56. |
atzinīgi vērtē to, ka 2011. gadā Komisija pabeidza īstenot finanšu korekcijas EUR 624 miljonu apmērā no kopumā EUR 673 miljoniem un ka kohēzijas politikas jomā līdzekļu atguves rādītājs uzlabojās, sasniedzot 93 % (2010. gadā — 69 %); tomēr uzsver, ka īstenoto finanšu korekciju kumulatīvais rādītājs ir tikai 72 % un ka vēl jāatgūst EUR 2,5 miljardi; |
57. |
aicina Komisiju un dalībvalstis vienkāršot attiecīgos publiskā iepirkuma noteikumus, kā arī noteikumus par struktūrfondu pārvaldības procedūrām; |
58. |
norāda, ka konkrētas lielas dalībvalstis, piemēram, Francija, nav ziņojušas par pārkāpumiem, kas būtu krāpnieciski kohēzijas politikas jomā 2011. gadā; aicina Komisiju izmeklēt, kādi tam ir iemesli, un noteikt, vai dalībvalstu uzraudzības un kontroles sistēmas, kas ziņo, ka nav krāpšanas, darbojas efektīvi; |
59. |
atzinīgi vērtē to, ka Francijai ir izdevies pabeigt pārkāpumu pārvaldības sistēmas (IMS) ieviešanu; |
Ārējās attiecības, atbalsts un paplašināšanās
60. |
ar bažām norāda, ka Eiropas Revīzijas palātas pārskata par 2011. gada budžeta izpildi 7. nodaļā (“Ārējās attiecības, atbalsts un paplašināšanās”) Revīzijas palāta norādīja uz kļūdām galīgajos maksājumos, kuras nebija atklātas Komisijas kontrolēs, un secināja, ka Komisijas veiktās kontroles nav pilnībā efektīvas; aicina Komisiju īstenot Revīzijas palātas ieteikumus, kā arī ieteikumus, kas pausti budžeta izpildes apstiprināšanas atzinumā, proti, uzlabot pārraudzības mehānismus, lai nodrošinātu līdzekļu efektīvu un pareizu izlietojumu; |
61. |
ierosina Revīzijas palātas konstatējumus un ieteikumus, kas saistīti ar ES ārējām darbībām un jo īpaši – ar ES misijām, ņemt vērā, novērtējot sasniegumus salīdzinājumā ar izvirzītajiem mērķiem vai apsverot mandāta pagarināšanu, lai nodrošinātu piešķirto līdzekļu efektīvu un pareizu izlietojumu; pieņem zināšanai konstatējumu attiecībā uz dažiem trūkumiem Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) rīkotajās iepirkuma procedūrās un izsludinātajos konkursos un aicina EĀDD savlaicīgi novērst šos trūkumus; |
62. |
atzinīgi vērtē ES mēroga krāpšanas apkarošanas pasākumus, kuros paredzēta plašāka sadarbība ar trešām valstīm, piemēram, Krāpšanas apkarošanas tranzīta informācijas sistēmu, kas pieejama Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas valstīm, savstarpējo administratīvo palīdzību (MAA) un ar to saistītos pret krāpšanu vērstos noteikumus attiecībās ar trešām valstīm, kopīgās muitas operācijas, kas tika veiktas 2011. gadā, piemēram, operāciju “Fireblade”, kurā iesaistījās Horvātija, Ukraina un Moldova, un operāciju “Barrel” ar Horvātijas, Turcijas, Norvēģijas un Šveices līdzdalību; atzinīgi vērtē minēto pasākumu rezultātus un to finansiālo ietekmi; |
63. |
paturot prātā to, ka globalizētajā pasaulē krāpšana arvien lielākā mērā norisinās starptautiskā mērogā, uzsver, ka ir svarīgi, lai pastāvētu stingrs tiesiskais regulējums, kurā paredzētas skaidras partnervalstu saistības, un atzinīgi vērtē pret krāpšanu vērstu noteikumu iekļaušanu jaunos vai atkārtoti noslēgtos divpusējos nolīgumos, tostarp nolīgumu projektos ar Afganistānu, Kazahstānu, Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju un – vienkāršotākā versijā – ar Austrāliju, un aicina Komisiju un EĀDD izstrādāt standarta klauzulu šādu noteikumu iekļaušanai visos jaunajos vai atkārtoti noslēgtajos divpusējos un daudzpusējos nolīgumos ar trešām valstīm; |
64. |
pieņem zināšanai, ka ir samazinājies ar 2011. gada pārskatā pārbaudītajiem pirmspievienošanās līdzekļiem saistīto pārkāpumu skaits un finansiālā ietekme; atzinīgi vērtē to, ka saistībā ar pirmspievienošanās palīdzību nepamatoti izmaksāto ES līdzekļu atgūšanas līmenis ir ievērojami uzlabojies, tomēr norāda, ka tas joprojām ir tikai 60 %; vienlaikus atzīst, ka konstatēto pārkāpumu ziņā starp saņēmējiem pastāv nozīmīgas atšķirības, kas galvenokārt izskaidrojams ar to, cik tālu ir pavirzījusies IMS pieņemšana un īstenošana; tādēļ aicina Komisiju cieši uzraudzīt IMS īstenošanu visās valstīs, kuras saņem palīdzību no minētā instrumenta; atbalsta Komisijas pausto jo īpaši Horvātijai adresēto aicinājumu pilnībā ieviest IMS sistēmu, kas joprojām nav izdarīts, neraugoties pat uz sniegto apmācību un atbalstu, kā arī aicinājumu Bijušajai Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikai ieviest minēto sistēmu; konstatē, ka saistībā ar gadījumiem, par kuriem ziņots 2011. gadā, ir atgūti EUR 26 miljoni; |
65. |
atzinīgi vērtē Komisijas mērķi atbalstīt Horvātiju un Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku to centienos ieviest IMS; |
OLAF
66. |
atkārtoti uzsver, ka jāturpina stiprināt OLAF neatkarību, efektivitāti un lietderīgumu, tostarp OLAF Uzraudzības komitejas neatkarību un darbību; aicina OLAF un tā Uzraudzības komiteju veikt pasākumus, lai uzlabotu savas darba attiecības, kuras Apvienotās Karalistes Lordu palātas ES lietu komitejas ziņojumā raksturotas kā atklāti naidīgas, jo īpaši tādēļ, ka iesaistītās personas nav panākušas vienošanos par to, kāda īsti ir Uzraudzības komitejas loma; aicina Komisiju izvērtēt iespējas konstruktīvi iesaistīties, lai uzlabotu OLAF un tās Uzraudzības komitejas saziņu un darba attiecības; |
67. |
atzinīgi vērtē panākumus, kas gūti sarunās par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un atceļ Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (COM(2011)0135), un uzskata, ka minētā regula ir jāpieņem cik vien iespējams drīz; tomēr pauž pārliecību, ka, raugoties uz jaunākajām norisēm saistībā ar OLAF, kā arī uz to, kā tikusi īstenota izmeklēšana, būtu jāņem vērā Uzraudzības komitejas 2012. gada darbības pārskata 3. pielikumā sniegtie ieteikumi; uzskata par nepieņemamu situāciju, kurā Uzraudzības komitejai – struktūrai, kas pārrauga procesuālo garantiju piemērošanu, pamattiesību ievērošanu un to, kā OLAF personāls ievēro iekšējos noteikumus par izmeklēšanas procedūrām, – vairākos gadījumos bijusi liegta tieša piekļuve pabeigtu izmeklēšanu dokumentiem, tai skaitā galīgajiem izmeklēšanas ziņojumiem, kas nosūtīti valstu tiesu iestādēm; |
68. |
norāda, ka iepriekš minētā gaidāmā reforma cita starpā dos OLAF iespēju noslēgt administratīvas vienošanās ar trešo valstu attiecīgajām iestādēm un starptautiskām organizācijām, tādējādi nostiprinot OLAF spēju cīnīties ar krāpšanu jomās, kuras ir saistītas ar ES ārpolitiku; atzinīgi vērtē jauno krāpšanas apkarošanas stratēģiju (COM(2011)0376), cita starpā to, ka tā paredz iekļaut uzlabotus pret krāpšanu vērstus noteikumus jaunās 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmas izdevumu programmās; tomēr ar bažām pieņem zināšanai Komisijas secinājumu, ka trūkst pietiekami atturošu faktoru, kas dalībvalstīs kavētu ES budžeta ļaunprātīgu izmantošanu noziedzīgiem mērķiem, atzinīgi vērtē Komisijas ierosinātos risinājumus šai problēmai un iesaka, cik vien iespējams, iesaistīt arī trešās valstis – līdzekļu saņēmējas; |
69. |
ņem vērā OLAF Uzraudzības komitejas bažas, ko tā pauda 2012. gada darbības pārskatā, jo īpaši attiecībā uz lietu, kura 2012. gada oktobrī tika nodota valstu tiesu iestādēm un kuras rezultātā no amata atkāpās Eiropas Komisijas loceklis, kā norādīts minētā pārskata 29. punktā; uzskata, ka atbildīgajām tiesu iestādēm būtu rūpīgi jāizvērtē šīs bažas; uzsver konfidencialitātes ievērošanas principu un politiskas neiejaukšanās nozīmi notiekošos tiesas procesos; |
70. |
pauž dziļas bažas par OLAF Uzraudzības komitejas sniegtajām ziņām; uzskata par nepieņemamu to, ka OLAF ir veicis izmeklēšanas pasākumus, kas nav minēti nedz patlaban spēkā esošās OLAF regulas (Regula (EK) Nr. 1073/1999) 3. un 4. pantā iekļautajā pasākumu uzskaitījumā, nedz arī reformas gaitā izstrādātajā topošajā tekstā; norāda, ka minētajos izmeklēšanas pasākumos ietilpa sarunas teksta sagatavošana trešās personas telefona sarunai ar kādu izmeklēšanā iesaistītu personu, piedalīšanās šajā sarunā un tās ierakstīšana, un prasība valstu administrācijas iestādēm sniegt OLAF informāciju, kura tieši neietilpst šo iestāžu kompetences jomā un par kuru varētu uzskatīt, ka tā attiecās uz tiesībām uz privāto dzīvi un saziņu, un kuru OLAF var izmantot, apkopot un uzglabāt; |
71. |
pauž sašutumu par šādām darbībām, jo saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru var uzskatīt, ka, izmantojot šādas metodes, valsts institūcija traucē personai baudīt tiesības uz privātās dzīves, sarakstes un/vai saziņas neaizskaramību, taču tas pieļaujams tikai likumā paredzētos gadījumos (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pants, kas atbilst Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pantam); |
72. |
atkārtoti norāda – nav pieņemams, ka OLAF vai jebkāds cits Komisijas dienests pārkāpj pamattiesības; šajā sakarībā norāda uz OLAF Uzraudzības komitejas viedokli, ko tā paudusi 2012. gada darbības pārskata III pielikumā attiecībā uz to, ka OLAF, iespējams, ir veicis izmeklēšanas pasākumus, kas nav minēti pašreiz spēkā esošās regulas 3. un 4. pantā skaidri norādīto pasākumu sarakstā, cita starpā, sagatavojis sarunas tekstu trešās personas telefona sarunai ar kādu izmeklēšanā iesaistītu personu, piedalījies šajā sarunā un ierakstījis to; sagaida, ka OLAF sniegs apmierinošu paskaidrojumu par tādu izmeklēšanas pasākumu kā telefona sarunu ierakstīšana tiesisko pamatu; |
73. |
atzinīgi vērtē Uzraudzības komitejas paziņojumu 2012. gada darbības pārskatā (53. punktā) par to, ka Tiesa noraidīja visas darbības OLAF lēmumu anulēšanai kā nepieņemamas, bet Ombuds nekonstatēja administratīvas kļūmes; turklāt norāda – Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (EDAU) konstatēja, ka OLAF kopumā ir ievērojusi datu aizsardzības noteikumus, izņemot vienu gadījumu, attiecībā uz kuru EDAU uzskata, ka OLAF pārkāpa tiesības uz personas datu aizsardzību, nevajadzīgi atklājot ziņotāja identitāti iestādei, kurā viņš strādāja; |
74. |
pauž dziļas bažas par Uzraudzības komitejas konstatējumiem, ka OLAF nav iepriekš pārbaudījis to izmeklēšanas pasākumu likumību, kuri nav konkrēti uzskaitīti OLAF darbiniekiem paredzētajās norādēs par izmeklēšanas procedūrām (ISIP); norāda, ka šādi ir apdraudēta attiecīgo personu pamattiesību un ar tām saistīto procesuālo garantiju ievērošana; |
75. |
prasa, lai OLAF informētu Parlamenta kompetento komiteju par tiesisko pamatu, kas sniedz tam pilnvaras piedalīties privātpersonu telefonsarunās un ierakstīt šīs sarunas bez minēto personu iepriekšējas piekrišanas, kā arī izmantot sarunu saturu administratīvās izmeklēšanas vajadzībām; līdzīgi tam, kā to pieprasījusi Padome, atkārtoti aicina OLAF sniegt Parlamentam juridisku analīzi par šo ierakstu likumību dalībvalstīs |
76. |
norāda, ka izmeklēšanas sagatavošanas posmā pieļautu procesuālo pamatprasību pārkāpumu dēļ varētu rasties šaubas par to, cik likumīgs ir galīgais lēmums, kas pieņemts, pamatojoties uz OLAF veiktajām izmeklēšanām; uzskata, ka tas var būt ļoti riskanti, jo tādējādi šie pārkāpumi varētu ietekmēt Komisijas juridisko atbildību; aicina OLAF nekavējoties novērst šo trūkumu, uzdodot attiecīgi kvalificētiem tiesību ekspertiem pienācīgā termiņā veikt iepriekšējas pārbaudes; |
77. |
uzskata, ka OLAF ģenerāldirektora tieša līdzdalība dažos ar izmeklēšanām saistītos uzdevumos, cita starpā iztaujājot lieciniekus, ir nepieņemama; norāda, ka, šādi rīkojoties, ģenerāldirektors nonāk interešu konflikta situācijā, jo saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90.a pantu un ISIP 23. panta 1. punktu viņa kompetencē ietilpst saņemt sūdzības par OLAF veiktajām izmeklēšanām un lemt par to, vai procesuālo garantiju neievērošanas gadījumā uzsākami attiecīgi pasākumi; aicina OLAF ģenerāldirektoru turpmāk atturēties no tiešas iesaistīšanās izmeklēšanas darbībās; |
78. |
raizējas par to, ka OLAF ne vienmēr rūpīgi izvērtējis saņemto informāciju pietiekami nopietnu aizdomu aspektā; uzskata, ka šāda izvērtēšana ir būtiski svarīga, lai aizsargātu un nostiprinātu OLAF neatkarību attiecībās ar iestādēm, organizācijām, birojiem, aģentūrām un valdībām gadījumos, kad attiecīgās norādes ir sniegusi kāda no minētajām struktūrām; |
79. |
uzskata, ka Uzraudzības komitejai būtu jāsaņem no OLAF informācija ikreiz, kad OLAF saņem sūdzību, kas attiecas uz pamattiesībām un procesuālajām garantijām; |
80. |
sagaida, ka tiks sniegta papildu informācija par jautājumiem, kas minēti Uzraudzības komitejas gada pārskatā; prasa, lai visos minētajos jautājumos būtu nodrošināta pilnīga pārredzamība; |
81. |
pauž nožēlu par to, ka laikposmā no 2006. līdz 2011. gadam dalībvalstis, pamatojoties uz OLAF veikto izmeklēšanu, īstenojušas tiesvedību tikai 46 % no lietām; uzskata, ka šis rādītājs ir nepietiekams, un atkārtoti aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt efektīvu un savlaicīgu to ieteikumu īstenošanu, kas sniegti pēc OLAF veiktās lietu izmeklēšanas; |
82. |
uzskata, ka dalībvalstīm jāuzliek par pienākumu ik gadu ziņot par turpmāko attīstību lietās, kuras OLAF nosūtījis to tiesu iestādēm, tostarp par šādās lietās piespriestām kriminālsankcijām un finansiālām sankcijām; |
83. |
pauž bažas par to, ka Uzraudzības komitejas gada pārskatā ir norādīts, ka trūkst datu par OLAF ieteikumu īstenošanu dalībvalstīs; uzskata, ka šī situācija ir neapmierinoša, un aicina OLAF panākt, lai dalībvalstis sniegtu būtiskus un sīkus datus par OLAF ieteikumu īstenošanu, un pastāvīgi informēt Parlamentu; |
84. |
konstatē, ka, pamatojoties uz OLAF veiktajām izmeklēšanām, 2011. gadā tika atgūti EUR 691,4 miljoni, un no šiem atgūtajiem līdzekļiem EUR 389 miljoni bija saistīti ar vienu konkrētu lietu Kalabrijas reģionā (Itālija) – ceļu būvdarbu finansēšanu struktūrfondu programmas ietvaros; |
85. |
prasa, lai par iespējamiem krāpšanas gadījumiem vai pārkāpumiem, kuriem nav pārāk liela finansiālā ietekme, tādās jomās kā muita (kur OLAF noteiktais intervences slieksnis ir EUR 1 miljons) un struktūrfondi (attiecīgais slieksnis – EUR 50 000), tiktu ziņots dalībvalstīm, darot tām pieejamu informāciju un dodot iespēju rīkoties saskaņā ar valstī spēkā esošajām krāpšanas apkarošanas procedūrām; |
86. |
pauž nopietnas bažas par OLAF efektivitāti un iekšējo darbību, vienlaikus norādot, ka spēcīgs un labi pārvaldīts OLAF ir būtisks elements cīņā pret krāpšanu un korupciju ar Eiropas nodokļu maksātāju naudu saistītos gadījumos; tādēļ mudina Komisiju sadarbībā ar Parlamenta kompetento komiteju un, atbildot uz tās jautājumiem, analizēt OLAF darbību likumību, veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai uzlabotu OLAF pārvaldību, un izstrādāt praktiskus risinājumus, lai līdz 2013. gada beigām novērstu nepilnības; aicina Komisiju un Padomi tikmēr apturēt visas diskusijas un lēmumu pieņemšanu par Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveidi; |
Komisijas iniciatīvas krāpšanas novēršanas pasākumu jomā
87. |
atzinīgi vērtē to, ka Komisija, reaģējot uz Parlamenta pieprasījumu, patlaban izstrādā metodoloģiju korupcijas izmaksu noteikšanai publiskajā iepirkumā, kas saistīts ar ES līdzekļiem; |
88. |
atzinīgi vērtē Komisijas 2012. gada darba programmā minēto iniciatīvu uzlabot Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzību un šajā nolūkā izstrādāto paziņojumu par Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzību, izmantojot krimināltiesības un administratīvu izmeklēšanu; uzsver, ka šīs iniciatīvas mērķis ir noteikt stingrākas sankcijas par noziedzīgām darbībām, tostarp korupciju, un stiprināt Eiropas Savienības finanšu aizsardzību; |
89. |
atzinīgi vērtē Komisijas jauno stratēģiju krāpšanas apkarošanai (COM(2011)0376) un 2011. gada jūnijā pieņemto šīs stratēģijas īstenošanai nepieciešamo iekšējo rīcības plānu (SEC(2011)0787), ņemot vērā to, ka šo dokumentu mērķis ir uzlabot krāpšanas novēršanu un atklāšanu ES līmenī; šajā sakarībā aicina Komisiju sniegt ziņojumu un novērtējumu par iedibinātajām krāpšanas apkarošanas stratēģijām ikvienā ģenerāldirektorātā; |
90. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības ((COM(2012)0363) – priekšlikums PIF direktīvai), ar kuru tiks aizstāta Konvencija par Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzību un tās pielikumā norādītie protokoli; |
91. |
jo īpaši atzinīgi vērtē to, ka priekšlikumā PIF direktīvai Eiropas Savienības finansiālo interešu definīcija ietver PVN, saskaņā ar Tiesas spriedumu (16), kas apstiprināja, ka pastāv tieša saikne starp PVN ieņēmumu iekasēšanu atbilstīgi piemērojamajiem Eiropas Savienības tiesību aktiem, no vienas puses, un attiecīgo pievienotās vērtības nodokļa līdzekļu pieejamību Savienības budžetam, no otras puses, jo jebkādas nepilnības šo ieņēmumu iekasēšanā potenciāli rada samazinājumu minētajā budžetā; |
92. |
atzinīgi vērtē priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Hercule III programmu, lai veicinātu darbības Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzības jomā (COM(2011)0914), kas būs turpinājums Hercule II programmai, kuras vidusposma novērtējums pierādīja tās pievienoto vērtību; |
93. |
norāda – neraugoties uz to, ka Komisija veic visas šīs pozitīvās iniciatīvas, patlaban vairākumā gadījumu korupcijas apkarošanas politika tomēr ir pasīva; aicina Komisijas ģenerāldirektorātus stiprināt krāpšanas novēršanu savas atbildības jomās; |
94. |
gaida, kad Komisija atbilstīgi savam paziņojumam 2013. gada jūnijā iesniegs likumdošanas priekšlikumu par Eiropas Prokuratūras izveidi, kas būs atbildīga par to, lai izmeklētu, sauktu pie atbildības un tiesātu personas, kas nodarījušas kaitējumu attiecībā uz līdzekļiem, ko pārvalda ES vai kas tiek pārvaldīti tās vārdā; |
o
o o
95. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Savienības Tiesai, Eiropas Revīzijas palātai, OLAF Uzraudzības komitejai un OLAF. |
(1) http://ec.europa.eu/anti_fraud/documents/reports-commission/2011_en.pdf
(2) http://ec.europa.eu/anti_fraud/documents/reports-commission/2011_en.pdf
(3) OV C 344, 12.11.2012., 1. lpp.
(4) OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.
(1) OV L 312, 23.12.1995., 1. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0196.
(3) OV C 51 E, 22.2.2013., 121. lpp.
(4) OV C 161 E, 31.5.2011., 62. lpp.
(5) Eiropas Parlamenta pētījums “Ar ES līdzekļiem saistītas krāpšanas nepieļaušana ES 27 valstīs, izmantojot pētniecisko žurnālistiku (Deterrence of fraud with EU funds through investigative journalism in EU-27)”, 2012. gads, 71. lpp.
(6) OV C 296 E, 2.10.2012., 40. lpp.
(7) OLAF 2011. gada ziņojums, 6. tabula, 22. lpp.
(8) Parlamenta pasūtītais pētījums “Administratīvo pilnvaru īstenošanas atšķirības starp dalībvalstīm, atgūstot Eiropas Savienības tradicionālos pašu resursus”.
(9) Revīzijas palātas gada pārskats par budžeta izpildi 2011. finanšu gadā, ar iestāžu atbildēm.
(10) Tīkls ātrai paredzētās informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm, kas izveidots, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 904/2010.
(11) Eiropas Parlamenta pētījums “Ceļvedis uz digitālo vienoto tirgu”, pieejams tīmekļa vietnē: http://www.europarl.europa.eu/document/activities/cont/201209/20120914ATT51402/20120914ATT51402EN.pdf
(12) Režīms, ko importētājs izmanto, lai saņemtu atbrīvojumu no PVN, ja importētās preces pārvedīs uz citu dalībvalsti, un kur PVN ir maksājams galamērķa dalībvalstī.
(13) No kuriem EUR 1800 miljoni bija zaudējumi septiņās atlasītajās dalībvalstīs un EUR 400 miljoni – 21 dalībvalstī, kas izlases veida pārbaudē bija importēto preču galamērķa valsts.
(14) Komisāra A. Šemeta atbildes uz CONT komitejas iesniegto aptaujas lapu – pieejamas tīmekļa vietnē: http://www.europarl.europa.eu/committees/en/cont/publications.html?id=CONT00004#menuzone
(15) Īpašā komiteja organizētās noziedzības, korupcijas un naudas atmazgāšanas jautājumos (CRIM) 2012.–2013., dokuments par korupcijas jautājumiem “Areas of systemic corruption in the public administration of the Member States and measures in order to counter its negative effect for the EU”, 2012. gada novembris, 2. lpp.
(16) 2011. gada 15. novembra spriedums lietā C-539/09, Komisija pret Vāciju (OV C 25, 28.1.2012., 5. lpp.).
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/100 |
P7_TA(2013)0319
Integrēta iekšējās kontroles sistēma
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par integrētu iekšējās kontroles sistēmu (2012/2291(INI))
(2016/C 075/13)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD), |
— |
ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 2/2004 par “vienotas revīzijas” modeli (un priekšlikumu Kopienas iekšējās kontroles sistēmai) (1), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par integrētas iekšējās kontroles sistēmas plānu (COM(2005)0252), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par Komisijas rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai (COM(2006)0009), |
— |
ņemot vērā pirmo pusgada rezultātu ziņojumu par Komisijas rīcības plāna integrētas iekšējās kontroles sistēmas ieviešanai piemērošanu, kuru Komisija publiskoja 2006. gada 19. jūlijā (SEC(2006)1009), saskaņā ar Parlamenta prasību rezolūcijā par 2004. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2007. gada martā publiskoto starpposma progresa ziņojumu (COM(2007)0086), kurā norādīti panākumi un minēti vairāki jauni pasākumi, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2008. gada februāra paziņojumu (COM(2008)0110) un tam pievienoto Komisijas dienestu darba dokumentu (SEC(2008)0259), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada februāra paziņojumu par ietekmes ziņojumu par Komisijas rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai (COM(2009)0043), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A7-0189/2013), |
A. |
tā kā saskaņā ar LESD 317. pantu Komisija uzņemas atbildību par budžeta izpildi, ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principu un sadarbojoties ar dalībvalstīm; |
B. |
tā kā atbilstoši Līgumam Komisija uzņemas galīgo atbildību par Savienības budžeta izpildi, lai gan milzu atbildība gulstas uz dalībvalstīm, jo 80 % no Savienības budžeta tiek izlietoti, īstenojot dalītas pārvaldības sistēmu; |
C. |
tā kā efektīvas iekšējās kontroles princips ir viens no budžeta principiem, kas noteikts Finanšu regulā, kura grozīta ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006, kā tas ierosināts iepriekš minētajā Komisijas rīcības plānā; |
D. |
tā kā visefektīvākais veids, kā Komisija var apliecināt patiesu vēlmi nodrošināt pārredzamību un finanšu pareizu pārvaldību, ir darīt visu iespējamo to pasākumu atbalstam, kuru mērķis ir finanšu pārvaldības uzlabošana, lai saņemtu pozitīvu ticamības deklarāciju (DAS (3)) no Eiropas Revīzijas palātas; |
E. |
tā kā visām šīm iestādēm un dalībvalstīm ir jāsadarbojas, lai atjaunotu Eiropas iedzīvotāju uzticēšanos Savienības finanšu darbības rādītājiem; |
F. |
tā kā nolūkā sasniegt stratēģisko mērķi, proti, saņemt no Revīzijas palātas pozitīvu ticamības deklarāciju, Komisija 2006. gada janvārī pieņēma rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles sistēmas ieviešanai, pamatojoties uz Revīzijas palātas ieteikumiem (4), Parlamenta rezolūciju par 2003. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (5) un ECOFIN2005. gada 8. novembra secinājumiem; |
G. |
tā kā rīcības plānā bija pievērsta uzmanība Komisijas kontroles struktūru nepilnībām attiecīgajā brīdī un bija noteiktas 16 jomas, kurās līdz 2007. gada beigām jāveic pasākumi, ņemot vērā, ka finanšu pārvaldības uzlabošana Eiropas Savienībā jāveicina, cieši uzraugot kontroles pasākumus Komisijā un dalībvalstīs, |
Rīcības plāna īstenošana
1. |
norāda, ka panākumi, kas gūti rīcības plāna mērķu īstenošanā, ir vērtējami, ne tikai ņemot vērā katrā pasākumā sasniegto, bet arī tā ietekmi uz kļūdu samazināšanu pakārtotajos darījumos; |
2. |
atzīmē, ka Komisija pati paziņoja, ka rīcības plāna īstenošana tika pilnīgi pabeigta 2009. gada sākumā, lai gan trīs no sākotnējiem 16 pasākumiem nevarēja tikt īstenoti vai tiem tika dota cita veida virzība; |
3. |
jo īpaši norāda, ka jaunās Finanšu regulas 32. pantā ir noteikts lietderīgas un efektīvas iekšējās kontroles princips un ka tās pašas regulas 33. pantā paredzēts, ka, iesniedzot pārskatītus vai jaunus izdevumu priekšlikumus, Komisija aplēš kontroles sistēmas izmaksas un ieguvumus, kā arī kļūdu risku; |
4. |
konstatē arī, ka saistībā ar “pieļaujamā riska līmeņa” jēdzienu tika izdarīta izvēle šo pasākumu noslēgt ar jēdziena “atlikušo kļūdu risks” definēšanu; |
5. |
pauž nožēlu, ka 2007.–2013. gada tiesību aktu vienkāršošana nav bijusi tik plaša, kā tika cerēts; |
6. |
pauž nožēlu par to, ka Komisijas uzņemtās saistības panākt pilnīgi pozitīvu DAS nav izpildītas, un jo īpaši norāda, ka Revīzijas palāta savā 2011. gada ticamības deklarācijas ziņojumā secināja, ka kopējos maksājumus būtiski ir ietekmējušas kļūdas, un novērtēja, ka pārraudzības un kontroles sistēmas kopumā bija daļēji efektīvas; |
7. |
norāda, ka vispārējais kļūdu īpatsvars 2010. gadā pakārtotajos darījumos palielinājās no 3,3 % līdz 3,7 %, sasniedzot 3,9 % 2011. gadā; pauž nožēlu par pēdējos gados vērojamās pozitīvās tendences pavēršanos pretējā virzienā, un pauž bažas, ka kļūdu īpatsvars nākamajos gados palielināsies; |
8. |
norāda, ka Komisija ir saglabājusi savu mērķi panākt pozitīvu DAS, tajā pašā laikā Parlaments savā rezolūcijā par 2011. gada budžeta izpildes apstiprināšanu ir paudis dziļu nožēlu par to, ka kļūdas joprojām būtiski ietekmē maksājumus; |
9. |
aicina Komisiju veikt nepieciešamos pasākumus, lai panāktu kļūdu īpatsvara stabilu samazināšanās tendenci; |
Kur ir vaina?
10. |
piekrīt Revīzijas palātas un Komisijas viedoklim (6), ka vienotās revīzijas plāns vēl nedarbojas un ka dalībvalstu izveidotās kontroles sistēmas patlaban nefunkcionē ar pilnu atdevi; |
11. |
atgādina saistībā ar šo, ka 2011. gadā reģionālās politikas jomā dalībvalstu iestāžu rīcībā attiecībā uz vairāk nekā 60 % kļūdu, kuras Revīzijas palāta bija konstatējusi, bija pietiekami daudz informācijas, lai identificētu un izlabotu dažas kļūdas pirms kompensācijas pieprasīšanas no Komisijas; |
12. |
šajā sakarībā piekrīt Revīzijas palātas viedoklim, ka pirmā līmeņa pārbaudes, proti, dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmas, nav pietiekamas, kā rezultātā ievērojami pieaug kļūdu līmeņa mazināšanai nepieciešamais darba apjoms; |
13. |
norāda, ka sarežģīti un nepārredzami noteikumi kavē programmu īstenošanu un revīziju; pauž bažas, ka tas var novest pie liela kļūdu skaita un rada iespēju krāpšanai; tādēļ pauž bažas, ka aizvien sarežģītāki valsts vai reģionālā līmeņa noteikumi (“prasību pastiprināšana”) izraisa jaunas problēmas Savienības budžeta likumīgā izpildē un kļūdu līmeņa nevajadzīgu pieaugumu; |
14. |
norāda, ka Komisija nevar pilnībā paļauties uz dalībvalstu revīzijas struktūru konstatējumiem; |
15. |
norāda uz fundamentālu atšķirību starp Revīzijas palātu, kura DAS revīzijās pamatojas uz viena gada rādītājiem, un Komisiju, kura, izpildot budžetu, izmanto daudzgadu pieeju; |
Kas darāms?
16. |
aicina Komisiju stingri piemērot jaunās Finanšu regulas 32. panta 5. punktu, ja kļūdu līmenis ir noturīgi augsts, un līdz ar to konstatēt trūkumus kontroles sistēmās, analizēt iespējamo koriģējošo pasākumu izmaksas un guvumus un veikt vai ierosināt atbilstīgus pasākumus attiecībā uz kontroles sistēmu vienkāršošanu, uzlabošanu un programmu vai piegādes sistēmu pārveidošanu; |
17. |
aicina dalībvalstis stiprināt savas pārraudzības un kontroles sistēmas un jo īpaši nodrošināt to rādītāju un statistikas datu uzticamību; |
18. |
ar bažām atzīmē, ka 2010. un 2011. gadā reģionālās politikas jomā Revīzijas palāta konstatēja, ka Komisija nevar pilnībā paļauties uz valstu revīzijas iestāžu darbu, un aicina dalībvalstis labot šo situāciju; |
19. |
aicina dalībvalstis uzņemties pilnu atbildību par saviem pārskatiem un iesniegt Komisijai ticamus datus, izmantojot valsts pārvaldības deklarācijas, kas parakstītas atbilstīgā politiskā līmenī; |
20. |
aicina Komisiju vai nu ar atbilstīgiem ieguvumiem, vai stingrām sankcijām, vai finanšu līdzekļu plūsmas apturēšanu motivēt dalībvalstis sadarbībai, lai nodrošinātu, ka nodokļu maksātāju līdzekļi tiek izlietoti saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principiem; apstiprina, ka tas palīdzētu atgūt ES iedzīvotāju uzticību ES un tās iestādēm; |
21. |
aicina Komisiju visas kontroles procedūras saskaņot savu departamentu starpā; |
22. |
ar bažām norāda, ka Revīzijas palātas atklātie trūkumi valsts iestāžu darbā var arī būt “pašai dalītās pārvaldības sistēmai raksturīgā trūkuma un interešu konflikta” (7) rezultāts, jo, lai no Komisijas iegūtu vienotas revīzijas statusu, valsts revīzijas iestādēm ir jābūt efektīvām, turpretī tajā pašā laikā paziņotajam kļūdu īpatsvaram ir jābūt zemākam par 2 %, kas varētu stimulēt mazāk ziņot par pārkāpumiem; |
23. |
aicina Komisiju šā iemesla dēļ būt stingrākai, sertificējot valsts pārvaldības un revīzijas iestādes, un ieviest pareizos stimulus un efektīvu sankciju sistēmu; |
24. |
tādēļ saskaņā ar LESD 287. panta 3. punktu aicina saistībā ar dalītās pārvaldības revīziju veikšanu pastiprināt sadarbību starp valstu revīzijas iestādēm un Eiropas Revīzijas palātu; |
25. |
aicina attiecīgās ES iestādes izvērtēt, vai noteiktais 2 % kļūdu īpatsvars ir pareizs un sasniedzams visām ES politikas jomām; |
26. |
šajā sakarībā pauž nopietnas šaubas par ticamības deklarācijas lietderību, jo, ņemot vērā budžeta izpildes sarežģītību dalītās pārvaldības jomā, arī atbildība par budžeta pārvaldības likumību un pareizību tiek dalīta starp Komisiju un dalībvalstīm, kā arī Komisiju un reģionālajām pārvaldes iestādēm, kamēr politiskā atbildība joprojām gulstas tikai uz Komisiju; |
27. |
tādēļ uzskata, ka, veicot ar ES līguma nākamo pārskatīšanu, būtu jāpārskata ticamības deklarācijas koncepcija; |
Saistībā ar Komisijai sniegto apstiprinājumu par 2011. gada budžeta izpildi veicamie pasākumi
28. |
atkārtoti aicina dalībvalstis izdot valsts pārvaldības deklarācijas atbilstīgā politiskā līmenī un aicina Komisiju izveidot veidni šādām deklarācijām; |
29. |
uzskata, ka obligātas valsts pārvaldības deklarācijas princips ir jāiekļauj iestāžu nolīgumā, kas pievienots lēmumam par daudzgadu finanšu shēmu; |
30. |
norāda, ka “ticamas valstu deklarāciju sistēmas ilgstošā neesamība arī turpmāk nomāks ES iedzīvotāju pārliecību un ticību makrolīmenim un ES līdzekļiem, un ES līdzekļu pārvaldītājiem” (8); |
31. |
atgādina, ka pirmo trīs prioritāro pasākumu, kurus Parlaments pieprasīja no Komisijas, apstiprinot 2011. gada budžeta izpildi, mērķis ir sagatavot pamatu tālākai DAS jautājuma virzībai; |
32. |
īpaši atgādina, ka Komisijai pirmoreiz 2013. gada septembrī un pēc tam ik gadu būtu jāpieņem ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei un Revīzijas palātai nolūkā publiskot visas summas to nominālajā vērtībā, kuras atgūtas iepriekšējā gada gaitā ar finanšu korekcijām un atgūtajiem maksājumiem pa visiem pārvaldības veidiem Savienības un dalībvalstu līmenī (9); |
33. |
pieprasa šo ziņojumu iesniegt laikus, lai ERP to sīki izskatītu pirms sava gada pārskata publicēšanas; |
34. |
atkārtoti mudina Komisiju vairāk atklāt precīzus un ticamus datus par atgūtajām summām un finanšu korekcijām, kā arī pēc iespējas saskaņotāk sniegt informāciju attiecībā uz gadu, kurā maksājums veikts, gadu, kurā attiecīgā kļūda ir atklāta, un gadu, kurā atgūtās summas vai finanšu korekcijas ir publiskotas pārskatu paskaidrojumos (10); |
35. |
norāda, ka visi pasākumi, kas veikti kļūdu īpatsvara samazināšanai, būtu jāpapildina ar jaunu izpildes kultūru; Komisijas dienestiem savā pārvaldības plānā būtu jānosaka vairāki mērķi un rādītāji, kas atbilst Revīzijas palātas prasībām atbilstības, salīdzināmības un ticamības ziņā; dienestiem savos gada darbības ziņojumos būtu jāvērtē sava darba rezultāti kā rezultātu kopsumma, kas sasniegta, dodot ieguldījumu Komisijas īstenotajās galvenajās politikas jomās; šos departamentu rezultātus papildinās Komisijas darba rezultātu vispārējs novērtējums novērtējuma ziņojumā, kas paredzēts LESD 318. pantā (11); |
36. |
atgādina, ka Komisijai būtu jāmaina minētā novērtējuma ziņojuma struktūra, nošķirot iekšējās politikas aspektus no ārējās politikas aspektiem un sadaļā, kas saistīta ar iekšējās politikas aspektiem, pievēršoties stratēģijai “Eiropa 2020” kā Savienības ekonomikas un sociālās jomas politikai; Komisijai būtu jāuzsver gūtie panākumi pamatiniciatīvu sasniegšanā; |
37. |
turklāt uzsver, ka rezultātu rādītāji būtu pilnīgi jāintegrē visos priekšlikumos par jauniem politikas aspektiem un programmām; |
38. |
prasa iekļaut daudzgadu finanšu shēmai pievienotajā iestāžu nolīgumā norādi, kuru Parlaments rezolūcijas, kas ir daļa no lēmuma par 2011. gada budžeta izpildes apstiprināšanu, 1. punktā devis Komisijai attiecībā uz to, kā sagatavot LESD 318. pantā paredzēto novērtējuma ziņojumu; |
Darbības rezultāts budžeta pamatā
39. |
piekrīt Eiropas Revīzijas palātas paustajam viedoklim, ka ir bezjēdzīgi mēģināt mērīt darbības rezultātus, ja budžets nav veidots, pamatojoties uz darbības rezultātu rādītājiem (12), un prasa izveidot uz darbības rezultātiem pamatota publiska budžeta modeli, kurā katrai budžeta pozīcijai būtu norādīti mērķi un rezultāti, kas mērāmi ar darbības rezultātu rādītājiem; |
40. |
aicina Komisiju izveidot Komisijas, Parlamenta, Padomes un Revīzijas palātas pārstāvju darba grupu, lai apsvērtu nepieciešamos pasākumus, kas veicami šāda uz darbības rezultātiem pamatota budžeta ieviešanai, un saistībā ar to izstrādātu rīcības plānu un laika grafiku; |
Vienkāršošana
41. |
aicina visas personas, kas iesaistītas lēmumu pieņemšanas procesā par tiesību aktiem un programmām pēc 2013. gada, paturēt prātā vajadzību ievērot vienkāršošanu kā kategorisku prasību, samazinot programmu skaitu un nosakot samērīgas un rentablas pārbaudes un vienkāršotus atbilstības noteikumus un izmaksu metodes; |
o
o o
42. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Revīzijas palātai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp.
(2) OV L 340, 6.12.2006., 3. lpp.
(3) Franču valodas termina déclaration d'assurance saīsinājums.
(4) Atzinums Nr. 2/2004 (atzinums par “vienotas revīzijas” modeli).
(5) OV L 196, 27.7.2005., 4. lpp.
(6) Kersti Kaljulaid un Manfred Kraff dotais ieguldījums uzklausīšanā par integrētās iekšējās kontroles sistēmu, ko 2013. gada 22. aprīlī organizēja CONT komiteja.
(7) Kersti Kaljulaid dotais ieguldījums uzklausīšanā par integrētās iekšējās kontroles sistēmu, ko 2013. gada 22. aprīlī organizēja CONT komiteja.
(8) Jules Muis dotais ieguldījums minētajā uzklausīšanā.
(9) Rezolūcijas, kas ir daļa no lēmuma par 2011. gada budžeta izpildes apstiprinājuma sniegšanu Komisijai, 1. punkta a) apakšpunkts (OV L 308, 16.11.2013., 27. lpp.).
(10) Rezolūcijas, kas ir daļa no lēmuma par 2011. gada budžeta izpildes apstiprinājuma sniegšanu Komisijai, 61. punkts.
(11) Rezolūcijas, kas ir daļa no lēmuma par 2011. gada budžeta izpildes apstiprinājuma sniegšanu Komisijai, 1. punkta ab), ae) un af) apakšpunkts.
(12) Kersti Kaljulaid dotais ieguldījums uzklausīšanā par integrētās iekšējās kontroles sistēmu, ko 2013. gada 22. aprīlī organizēja CONT komiteja.
Ceturtdiena, 2013. gada 4. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/105 |
P7_TA(2013)0322
ASV NSA īstenotās novērošanas programmas, dažādu dalībvalstu izlūkdienesti un ietekme uz ES pilsoņu privātumu
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par ASV Nacionālās drošības aģentūras novērošanas programmu, novērošanas struktūrām vairākās dalībvalstīs un to ietekmi uz ES pilsoņu privātumu (2013/2682(RSP))
(2016/C 075/14)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2., 3.,6. un 7. pantu un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 16. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (ECHR), |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes 1981. gada 28. janvāra Konvenciju Nr. 108 par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu automātisku apstrādi un šai konvencijai pievienoto 2001. gada 8. novembra papildprotokolu, |
— |
ņemot vērā ES tiesības aktus attiecībā uz privātumu un datu aizsardzību, jo īpaši Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti, Pamatlēmumu 2008/977/TI par to personas datu aizsardzību, ko apstrādā iekšlietu un tiesu sadarbības ietvaros attiecībā uz krimināllietām, Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē un Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti; |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumus regulai un direktīvai par datu aizsardzības režīmu ES, |
— |
ņemot vērā ES un ASV savstarpējās tiesiskās palīdzības nolīgumu, ar kuru tiek atļauta datu apmaiņa, lai novērstu un izmeklētu krimināla rakstura darbības, Konvenciju par kibernoziegumiem (CETS Nr. 185), ES un ASV nolīgumu par drošības principiem (2000/520/EC) un patlaban notiekošo drošības principu sistēmas pārskatīšanu, |
— |
ņemot vērā ASV Patriotisma likumu un Ārvalstu spiegošanas uzraudzības likumu (FISA), tostarp 2008. gada FIS grozīšanas likuma (FISAAA) 702. sadaļu; |
— |
ņemot vērā notiekošās sarunas par ES un ASV pamatnolīgumu par personas datu aizsardzību, kad šos datus pārsūta un apstrādā policijas un tiesu iestāžu sadarbībā, |
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par tiesībām uz privātumu un datu aizsardzību, jo īpaši 2001. gada 5. septembra rezolūciju par tādas globālas sistēmas darbību, ar kuru pārtver privātu un komerciāla rakstura saziņu (Echelon pārtveršanas sistēma) (1); |
— |
ņemot vērā Eiropadomes priekšsēdētāja Herman Van Rompuy un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja Martin Schulz, Komisijas priekšsēdētāja vietnieces un tieslietu komisāres Viviane Reding un Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Catherine Ashton paziņojumus, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
A. |
tā kā transatlantiskajām partnerattiecībām starp ES un ASV ir jābalstās uz savstarpēju uzticēšanos un cieņu, uzticības pilnu un līdztiesīgu sadarbību, kā arī pamattiesību ievērošanu un tiesiskumu; |
B. |
tā kā dalībvalstīm ir pienākums ievērot pamattiesības un pamatvērtības, kas minētas LES 2. pantā un Pamattiesību hartā, |
C. |
tā kā šo principu ievērošana patlaban tiek apšaubīta, jo starptautiskās preses 2013. gada jūnija ziņojumos minēti pierādījumi tam, ka, izmantojot tādas programmas kā PRISM, ASV iestādes lielā apjomā piekļūst ES pilsoņu personas datiem un apstrādā tos, šiem pilsoņiem izmantojot ASV tiešsaistes pakalpojumu sniedzējus; |
D. |
tā kā šī šaubu ēna krīt ne tikai uz ASV varas iestādēm, bet arī uz vairākām ES dalībvalstīm, kuras, kā liecina starptautiskā prese, ir sadarbojušās ar PRISM un citām šāda veida programmām vai guvušas piekļuvi šo programmu izveidotajām datu bāzēm; |
E. |
tā kā turklāt vairākās dalībvalstīs ir PRISM programmai līdzīgas novērošanas programmas vai arī tiek apspriesta šādu programmu izveide; |
F. |
tā kā konkrēti jautājumi tiek uzdoti par to, vai ar ES tiesību aktiem ir savienojama Apvienotās Karalistes izlūkdienesta – Valdības sakaru centrālās pārvaldes (GCHQ) prakse – tieši pieslēgties transatlantiskajiem elektronisko sakaru kabeļiem programmas ar kodēto nosaukumu Tempora ietvaros; tā kā ir informācija par to, ka citas dalībvalstis pieslēdzas transnacionāliem elektroniskiem sakariem, neprasot parastu orderi, bet gan vēršoties īpašā tiesā, tās apmainās datiem ar citām valstīm (Zviedrija) un var pilnveidot to novērošanas spējas (Nīderlande, Vācija); tā kā citās dalībvalstīs ir paustas bažas par slepeno dienestu pārtveršanas pilnvarām (Polija); |
G. |
tā kā ir norādes, ka attiecībā uz ES iestādēm, kā arī ES un dalībvalstu pārstāvniecībām un vēstniecībām ASV ir veikusi novērošanas un izlūkošanas darbības, |
H. |
tā kā komisāre V. Reding ir nosūtījusi vēstuli ASV ģenerālprokuroram E. Holder, kurā pauž Eiropas bažas un prasa sniegt precizējumus un skaidrojumus par PRISM programmu un citām tāda veida programmām, kuru ietvaros notiek datu vākšana un meklēšana, kā arī par tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem šādu programmu izmantošana varētu tikt atļauta; tā kā pilnīga atbilde no ASV iestādēm vēl nav saņemta, neraugoties uz diskusijām ES un ASV tieslietu ministru sanāksmē Dublinā 2013. gada 14. jūnijā; |
I. |
tā kā saskaņā ar nolīgumu par drošības principiem attiecībā uz datu aizsardzību dalībvalstīm un Komisijai ir uzdots garantēt personas datu drošību un integritāti; tā kā starptautiskās preses ziņojumi liecina, ka visi PRISM lietā iesaistītie uzņēmumi bijuši nolīguma par drošības principiem dalībnieki; tā kā saskaņā ar šā nolīguma 3. pantu Komisijai ir pienākums gadījumā, ja tā noteikumi netiek ievēroti, anulēt vai apturēt šo nolīgumu; |
J. |
tā kā Savienības un ASV Kongresa ratificētais nolīgums par savstarpējo juridisko palīdzību nosaka kārtību, kādā apkopojama informācija un veicama tās apmaiņa, kā arī pieprasāma un sniedzama palīdzība, lai vienā valstī iegūtu pierādījumus un tādējādi palīdzētu kriminālizmeklēšanai vai tiesvedībai citā valstī; |
K. |
tā kā nebūtu vēlams, ka centienus noslēgt Transatlantiskās tirdzniecības un investīciju partnerības nolīgumu (TTIP), kas liecina par apņemšanos arī turpmāk stiprināt partnerību starp ES un ASV, ietekmētu šie pēdējā laikā izskanējušie apgalvojumi; |
L. |
tā kā 2013. gada 14. jūnijā komisāre C. Malmström paziņoja par transatlantiskas ekspertu grupas izveidi; |
M. |
tā kā komisāre V. Reding ir rakstījusi Apvienotās Karalistes iestādēm, lai paustu bažas par ziņām plašsaziņas līdzekļos, kas attiecas uz Tempora programmu, un prasījusi precizējumus par tās piemērošanas jomu un darbību; tā kā Apvienotās Karalistes varas iestādes ir aizstāvējušas GCHQ īstenotās novērošanas darbības un tās apgalvoja, ka šī iestāde rīkojas, ievērojot stingri noteiktas un likumīgas pamatnostādnes; |
N. |
tā kā ES līmenī ir uzsākta datu aizsardzības jomas reforma, veicot Direktīvas 95/46/EK pārskatīšanu un tās aizstāšanu ar ierosināto vispārīgo datu aizsardzības regulu un datu aizsardzības direktīvu par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi kompetentās iestādēs, kriminālnoziegumu novēršanas, atklāšanas, izmeklēšanas un sodīšanas nolūkā, kā arī par šādu datu brīvu apriti; |
1. |
vienlaikus apliecinot pastāvīgu atbalstu transatlantiskajiem centieniem cīņā pret terorismu un organizēto noziedzību, tomēr pauž bažas par PRISM un tamlīdzīgām programmām tāpēc, ka gadījumā, ja apstiprināsies pašreiz pieejamā informācija, šādas programmas var nozīmēt smagus pārkāpumus pret ES pilsoņu un rezidentu pamattiesībām uz privātumu un datu aizsardzību, kā arī pret tiesībām uz privāto un ģimenes dzīvi, sakaru konfidencialitāti, nevainīguma prezumpciju, vārda brīvību, tiesībām saņemt informāciju un tiesībām veikt uzņēmējdarbību; |
2. |
asi nosoda ES pārstāvniecību izspiegošanu, jo, apstiprinoties pieejamajai informācijai, tas nozīmētu smagus Vīnes konvencijas par diplomātiskajām attiecībām pārkāpumus, līdztekus iespējamai ietekmei uz transatlantiskajām attiecībām; prasa ASV varas iestādēm nekavējoties sniegt paskaidrojumus par šo jautājumu; |
3. |
aicina ASV varas iestādes, kā komisāre V. Reding to pieprasīja 2013. gada 10. jūnija vēstulē ASV ģenerālprokuroram Eric Holder, bez liekas kavēšanās sniegt ES pilnīgu informāciju par PRISM programmu un citām līdzīgām programmām, kas paredz datu vākšanu, jo īpaši attiecībā uz šo programmu juridisko pamatu, nepieciešamību, samērīgumu un īstenotajiem drošības pasākumiem, kuru mērķis ir aizsargāt ES pilsoņu pamattiesības, piemēram, jomas un ilguma ierobežojumiem, piekļuves nosacījumiem, neatkarīgu uzraudzību; aicina ASV iestādes apturēt un pārskatīt visu to tiesību aktu un novērošanas programmu īstenošanu, ar kuriem tiek pārkāptas ES iedzīvotāju pamattiesības uz privātumu un datu aizsardzību, ES un tās dalībvalstu suverenitāte un jurisdikcija un Konvencija par kibernoziegumiem; |
4. |
aicina Komisiju, Padomi un dalībvalstis apsvērt visus līdzekļus, kas ir to rīcībā, diskutējot un risinot sarunas ar ASV – gan politiskā, gan ekspertu līmenī, lai sasniegtu iepriekš minētos mērķus, tostarp, iespējams, apturot Pasažieru datu reģistra (PNR) nolīguma darbību un Teroristu finansēšanas izsekošanas programmas nolīguma darbību (TFTP); |
5. |
prasa, lai transatlantiskajai ekspertu grupai, par kuras izveidi paziņoja komisāre C. Malmström un kurā piedalīsies Parlamenta pārstāvji, tiktu nodrošināta atbilstoša līmeņa drošības pielaide un piekļuve visiem attiecīgajiem dokumentiem, lai tā varētu atbilstīgi un noteiktajā termiņā veikt savu darbu; turklāt prasa, lai Parlaments būtu pienācīgi pārstāvēts šajā ekspertu grupā; |
6. |
aicina Komisiju un ASV varas iestādes nekavējoties atsākt sarunas par pamatnolīgumu par personas datu aizsardzību, kad šos datus pārsūta un apstrādā policijas un tiesu iestāžu sadarbībā; aicina Komisiju šajās sarunās panākt, lai nolīgums atbilstu vismaz šādiem kritērijiem:
|
7. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka ES datu aizsardzības standartus, kā arī sarunas par ierosināto ES tiesību aktu kopumu datu aizsardzības jomā, neietekmētu partnerības nolīgums ar ASV par transatlantisku tirdzniecību un ieguldījumiem (TTIP); |
8. |
aicina Komisiju ņemt vērā jaunāko klajā nākušo informāciju un pilnībā pārskatīt nolīgumu par drošības principiem attiecībā uz datu aizsardzību, rīkojoties saskaņā ar šā nolīguma 3. pantu; |
9. |
pauž nopietnas bažas par atklājumiem, kas attiecas uz iespējamām dalībvalstu īstenotām novērošanas programmām, kuras tās veic vai nu sadarbībā ar ASV Nacionālās drošības aģentūru vai vienpusēji; aicina visas dalībvalstis pārbaudīt, vai šādas programmas atbilst ES primārajiem un sekundārajiem tiesību aktiem, jo īpaši LESD 16. pantam par datu aizsardzību, kā arī ES saistībām pamattiesību jomā, kas izriet no ECHR un konstitucionālajām tradīcijām, kas kopīgas dalībvalstīm; |
10. |
uzsver, ka visiem uzņēmumiem, kas sniedz pakalpojumus Eiropas Savienībā, ir jāievēro ES tiesību akti, un ka tie ir atbildīgi par jebkādiem pārkāpumiem, un ka šajā ziņā nav pieļaujami nekādi izņēmumi; |
11. |
uzsver, ka visiem uzņēmumiem, kuri darbojas saskaņā ar trešās valsts jurisdikciju, būtu jāsniedz ES lietotājiem skaidrs un nepārprotams brīdinājums par iespēju, ka to personas datus var apstrādāt tiesībaizsardzības un izlūkošanas iestādes pēc slepeniem rīkojumiem vai izpildrakstiem; |
12. |
pauž nožēlu par to, ka Komisija ir svītrojusi bijušo 42. pantu, kurš bija paredzēts Datu aizsardzības regulas nopludinātajā versijā; aicina Komisiju paskaidrot šādas rīcības iemeslus; aicina Padomi sekot Parlamenta piemēram un atjaunot attiecīgos noteikumus; |
13. |
uzsver, ka demokrātiskās un atklātās valstīs, kas ir tiesiskas valstis, iedzīvotājiem ir tiesības zināt par nopietniem savu pamattiesību pārkāpumiem, kā arī informēt par tiem, tostarp par savas valsts valdības izdarītiem pārkāpumiem; uzsver nepieciešamību pieņemt procedūras, saskaņā ar kurām ziņotāji varētu darīt zināmus nopietnus pamattiesību pārkāpumus, un uzsver vajadzību sniegt šādām personām nepieciešamo aizsardzību, tostarp starptautiskā līmenī; pauž savu nezūdošo atbalstu pētnieciskajai žurnālistikai un plašsaziņas līdzekļu brīvībai; |
14. |
aicina Padomi steidzamā kārtā paātrināt darbu pie visa tiesību aktu kopuma datu aizsardzības jomā, jo īpaši darbu pie ierosinātās Datu aizsardzības direktīvas; |
15. |
uzsver, ka jāizveido Eiropas ekvivalents kopīgai parlamentārai un tiesu iestāžu īstenotai kontrolei, kā arī izmeklēšanas komisijas attiecībā uz izlūkdienestiem, kas patlaban darbojas dažās dalībvalstīs; |
16. |
uzdod Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejai veikt visaptverošu izmeklēšanu šajā jomā, sadarbojoties ar valstu parlamentiem, kā arī ar ES un ASV ekspertu grupu, ko izveido Komisija, un gada beigās ziņot par:
|
17. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Padomei, dalībvalstu parlamentiem, ASV Valsts prezidentam, ASV Senātam un Pārstāvju palātai, kā arī ASV iekšzemes drošības un tieslietu sekretāriem; |
(1) OV C 72 E, 21.3.2002., 221. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/109 |
P7_TA(2013)0323
Eiropas Parlamenta 2014. gada vēlēšanu norises praktiskie aspekti
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par Eiropas Parlamenta 2014. gada vēlēšanu norises praktisko aspektu uzlabošanu (2013/2102(INI))
(2016/C 075/15)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 10. pantu un 17. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 22. panta 2. punktu, |
— |
ņemot vērā ES Pamattiesību hartas 11. pantu, 12. panta 2. punktu un 39. pantu, |
— |
ņemot vērā 10. panta 2. punktu Aktā par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās, kas pievienots Padomes 1976. gada 20. septembra lēmumam, ar grozījumiem (1), |
— |
ņemot vērā 11. deklarāciju par Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 6. un 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Direktīvu 93/109/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātu kārtību balsstiesību un tiesību kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās izmantošanai Savienības pilsoņiem, kas dzīvo dalībvalstī, kuras pilsoņi tie nav, un Direktīvu 2013/1/ES, ar kuru groza iepriekšminēto direktīvu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 12. marta paziņojumu “Gatavošanās Eiropas Parlamenta 2014. gada vēlēšanām: priekšlikumi vēlēšanu demokrātiskai un efektīvai norisei” (COM(2013)0126), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 12. marta ieteikumu dalībvalstīm un Eiropas un valstu politiskajām partijām par Eiropas Parlamenta vēlēšanu demokrātiskas un efektīvas norises veicināšanu (C(2013)1303), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 22. novembra rezolūciju par Eiropas Parlamenta vēlēšanām 2014. gadā (2), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 13. marta rezolūcija par Eiropas Parlamenta sastāvu 2014. gada vēlēšanu perspektīvā (3), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 41., 48. un 105. pantu, |
— |
ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu (A7-0219/2013), |
A. |
tā kā bija panākta vienošanās, ka balsošanas dienas jāpārceļ uz 2014. gada 22.–25. maiju un ka tādēļ jaunievēlētā Parlamenta atklāšanas sesija tiks rīkota 2014. gada 1. jūlijā; |
B. |
tā kā pilsoņi Savienības līmenī ir tieši pārstāvēti Eiropas Parlamentā; |
C. |
tā kā katram pilsonim ir tiesības piedalīties Savienības demokrātiskajā dzīvē; |
D. |
tā kā Eiropas līmeņa politiskās partijas darbojas Eiropas politiskajā sfērā; tā kā tās veicina Eiropas apziņu un Eiropas Savienības pilsoņu politiskās gribas paušanu; |
E. |
tā kā 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas būs pirmās vēlēšanas pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, ar kuru ievērojami tiek paplašinātas Eiropas Parlamenta pilnvaras, tostarp pastiprināta tā loma Komisijas priekšsēdētāja ievēlēšanā, un attiecīgi ar to tiks nodrošināta izšķiroša iespēja vēlēšanu pārredzamības uzlabošanai un vēlēšanu Eiropas dimensijas nostiprināšanai; |
F. |
tā kā lielākās Eiropas politiskās partijas, šķiet, ir gatavas izvirzīt kandidātus Komisijas priekšsēdētaja amatam, cerot, ka šiem kandidātiem būs vadoša loma Parlamenta vēlēšanu kampaņā, proti, personīgi iepazīstinot ar savu politisko programmu visās ES dalībvalstīs; |
G. |
tā kā iekšējā partijas demokrātija un augsti atklātības un integritātes standarti no politisko partiju puses ir būtisks pamats, lai vairotu sabiedrības uzticēšanos politiskajai sistēmai; |
H. |
tā kā pašreizējās pārvaldības krīzes atrisināšanai Eiropas Savienībā ir nepieciešama pilnīgāka integrācijas procesa demokrātiskā leģitimitāte; |
I. |
tā kā Savienības pilsoņiem, pastāvīgi dzīvojot citā dalībvalstī, pat ja tā nav viņu dalībvalsts, ir tiesības balotēties un balsot Eiropas Parlamenta vēlēšanās; |
J. |
tā kā vēlēšanu kampaņās joprojām koncentrējas galvenokārt uz valsts jautājumiem, atvirzot fonā debates par specifiskiem Eiropas jautājumiem, un tas negatīvi ietekmē vēlētāju aktivitāti Eiropas Parlamenta vēlēšanās; |
K. |
tā kā vēlēšanu iznākumu varētu uzlabot aktīva politiskā kampaņa, kurā politiskās partijas un to kandidāti sacenšas par vēlētāju balsīm un par vietām Parlamentā, balstoties uz alternatīvām programmām, kas pievēršas politikas Eiropas dimensijai; |
L. |
tā kā atkārtoti veiktas sabiedriskās domas aptaujas liecina, ka ievērojams pilsoņu vairākums būtu gatavi balsot, ja viņiem būtu vairāk informācijas par Eiropas Parlamentu, politiskajām partijām, to programmām un kandidātiem; tā kā tādēļ visi plašsaziņas līdzekļu informācijas sniedzēji tiek mudināti pievērst šīm vēlēšanām maksimālu uzmanību; |
M. |
tā kā Eiropas Komisijas priekšsēdētāju ievēl Parlaments pēc Eiropadomes ieteikuma, kurā pirms kandidatūras izvirzīšanas ir jāņem vērā vēlēšanu rezultāti un jāapspriežas ar jaunievēlēto Parlamentu; |
N. |
tā kā saskaņā ar Lisabonas līgumam pievienoto 11. deklarāciju par sīki izstrādātu kārtību, kādā notiek apspriešanās starp Parlamentu un Eiropadomi par Komisijas priekšsēdētāju, var noteikt, “savstarpēji vienojoties”, |
1. |
aicina politiskās partijas nodrošināt, ka Eiropas Parlamenta vēlēšanām izvirzīto kandidātu uzvārdi tiek publiskoti vismaz sešas nedēļas pirms balsošanas sākuma; |
2. |
sagaida, ka kandidāti ievēlēšanas gadījumā apņemsies sākt pildīt savas Eiropas Parlamenta deputāta pilnvaras, ja vien netiks iecelti kādā amatā, kas saskaņā ar 1976. gada Akta par Eiropas Parlamenta tiešām vēlēšanām 7. pantu nav savienojams ar deputāta pilnvarām; |
3. |
aicina dalībvalstis un politiskās partijas censties panākt lielāku sieviešu īpatsvaru kandidātu sarakstos un pēc iespējas veicināt tādu sarakstu sagatavošanu, kas nodrošina līdzvērtīgu pārstāvību; |
4. |
mudina dalībvalstis un politiskās partijas rūpēties, lai uzvārdi un Eiropas politisko partiju nosaukumi un attiecīgā gadījumā emblēmas būtu balsošanas biļetenā kopā ar kandidātu sarakstiem; |
5. |
prasa Eiropas politiskajām partijām izvirzīt savus kandidātus Komisijas priekšsēdētāja amatam pietiekami savlaicīgi pirms vēlēšanām, lai viņi varētu sākt nozīmīgu kampaņu visā Eiropā, koncentrējoties uz Eiropas jautājumiem, kuri balstīti uz partijas platformu un uz tās kandidāta Komisijas priekšsēdētāja amatam programmu; |
6. |
uzstāj, lai politiskās partijas visos līmeņos pieņemtu demokrātiskas un pārredzamas procedūras savu kandidātu izvirzīšanai Eiropas Parlamenta vēlēšanām un Komisijas priekšsēdētāja amatam; |
7. |
aicina visas valstu politiskās partijas pirms vēlēšanu kampaņas un tās laikā informēt pilsoņus par savu saistību ar Eiropas politisko partiju un savu atbalstu tās kandidātam uz Komisijas priekšsēdētāja amatu un viņa politiskajai programmai; |
8. |
mudina dalībvalstis atļaut Eiropas politisko partiju politiska rakstura pārraides; |
9. |
mudina Eiropas politiskās partijas organizēt vairākas publiskās debates starp Komisijas priekšsēdētāja amata kandidātiem; |
10. |
iesaka, ka dalībvalstīm būtu jāveic viss nepieciešamais, lai efektīvi īstenotu saskaņotus pasākumus attiecībā uz palīdzību tādiem pilsoņiem, kas vēlas balsot vai balotēties citā valstī, nevis savējā; |
11. |
aicina dalībvalstis rīkot publisku kampaņu, kas mudina pilsoņus piedalīties vēlēšanās, lai apturētu piedalīšanās samazināšanos; |
12. |
mudina valstu politiskās partijas savos kandidātu sarakstos iekļaut ES pilsoņus, kuri dzīvo citā dalībvalstī; |
13. |
uzstāj, lai saskaņā ar Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 10. panta 2. punktu nevienā dalībvalstī netiktu publiskoti nekādi rezultāti līdz svētdienai, 2014. gada 25. maijam, līdz visās dalībvalstīs tiek slēgti visi vēlēšanu iecirkņi; |
14. |
ierosina, ka sīki izstrādāta kārtība, kādā notiek apspriešanās starp Parlamentu un Eiropadomi par Komisijas priekšsēdētāju, savlaicīgi pirms vēlēšanām būtu jānosaka, savstarpēji vienojoties; |
15. |
sagaida, ka šajā procesā tas Komisijas priekšsēdētāja amata kandidāts, kuru izvirza Eiropas politiskā partija, kas iegūst visvairāk vietu Parlamentā, būs pirmais izskatītais kandidāts, lai novērtētu viņa spēju nodrošināt nepieciešamo Parlamenta absolūtā vairākuma atbalstu; |
16. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Eiropadomei, Padomei, Komisijai, dalībvalstu parlamentiem un Eiropas politiskajām partijām. |
(1) Padomes Lēmums 76/787/EOTK, EEK, Euratom (OV L 278, 8.10.1976., 1. lpp.), kas grozīts ar Padomes Lēmumu 93/81/Euratom, EOTK, EEK (OV L 33, 9.2.1993., 15. lpp.) un ar Padomes Lēmumu 2002/772/EK, Euratom (OV L 283, 21.10.2002., 1. lpp.).
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0462.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0082.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/111 |
P7_TA(2013)0324
Ieroču eksports – Padomes Kopējās nostājas 2008/944/KĀDP īstenošana
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par ieroču eksportu – Padomes Kopējās nostājas 2008/944/KĀDP īstenošanu (2013/2657(RSP))
(2016/C 075/16)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes 2008. gada 8. decembra Kopējo nostāju 2008/944/KĀDP, ar ko izveido kopīgus noteikumus, kas reglamentē militāru tehnoloģiju un ekipējuma eksporta kontroli (1), |
— |
ņemot vērā Padomes parasto ieroču eksportu darba grupā (COARM) notiekošo kopējās nostājās pārskatīšanas procesu, jo tā saskaņā ar tās 15. pantu ir jāpārskata trīs gadus pēc tās pieņemšanas, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvu 2009/43/EK, ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem (2), |
— |
ņemot vērā Padomes 2002. gada 12. jūlija Vienoto rīcību 2002/589/KĀDP par Eiropas Savienības ieguldījumu kājnieku ieroču un vieglo ieroču destabilizējošas uzkrāšanas un izplatīšanas apkarošanā un par Vienotās rīcības 1999/34/KĀDP (3) atcelšanu un Eiropadomes 2005. gada 15. un 16. decembrī pieņemto ES Stratēģiju par kājnieku ieroču un vieglo ieroču, kā arī to munīcijas nelikumīgas uzkrāšanas un tirdzniecības apkarošanu (4), |
— |
ņemot vērā trīspadsmito (5) un četrpadsmito (6) COARM gada ziņojumu, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Starptautisko ieroču tirdzniecības nolīgumu, kurā ir noteikti kopēji standarti, kas ir jāpiemēro globālajā parasto ieroču tirdzniecībā, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 13. jūnija rezolūciju par sarunām saistībā ar ANO Ieroču tirdzniecības nolīgumu (ATT) (7), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 42. pantu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 346. pantu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
A. |
tā kā ieroču eksports var ievērojami ietekmēt ne tikai drošību, bet arī attīstību, un tā kā tāpēc ir svarīgi stiprināt Eiropas Savienības eksporta kontroles politiku, ko tā īsteno attiecībā uz militārām tehnoloģijām un ekipējumu; |
B. |
tā kā Kopējā nostājā 2008/944/KĀDP ir paredzēta tiesiski saistoša sistēma un noteikti astoņi kritēriji, kuru neievērošanas gadījumā eksporta atļauju nepiešķir (1.–4. kritērijs) vai vismaz apsver iespēju šādu atļauju nepiešķirt (5.–8. kritērijs); |
C. |
tā kā saskaņā ar kopējās nostājas 3. pantu šie astoņi kritēriji nosaka tikai minimālos standartus un neskar ierobežojošākus dalībvalstu ieroču kontroles pasākumus; tā kā lēmumus par ieroču tirdzniecības licences piešķiršanu atbilstīgi kritērijiem katrā gadījumā pieņem dalībvalstis; |
D. |
tā kā kopējās nostājas 10. pantā ir precīzi paredzēts, ka dalībvalstis attiecīgā gadījumā var ņemt vērā arī ierosinātā eksporta radītās sekas attiecībā uz to ekonomiskajām, sociālajām, komerciālajām un rūpniecības interesēm un tā kā šādiem apsvērumiem nebūtu jākavē astoņu kritēriju piemērošana; |
E. |
tā kā saskaņā ar Stokholmas Starptautiskā miera pētījumu institūta (SIPRI) datiem visas ES dalībvalstis kopā ir pasaulē otrais lielākais ieroču eksportētājs, tikai nedaudz atpaliekot no Amerikas Savienotajām Valstīm, un tā kā aizvien lielāka ieroču daļa tiek eksportēta uz valstīm ārpus ES; |
F. |
tā kā lielākā daļa dalībvalstu ieroču, kas tiek pārdota valstīm ārpus ES, tiek nosūtīta uz Tuvajiem Austrumiem, Ziemeļameriku un Āziju; tā kā galvenās ieroču saņēmējas ir Saūda Arābija, Amerikas Savienotās Valstis un Apvienotie Arābu Emirāti; |
G. |
tā kā Eiropas rūpniecība cenšas kompensēt sarūkošo Eiropas aizsardzības pieprasījumu, cenšoties rast iespēju iekļūt trešo valstu tirgos, un tā kā to atbalsta daudzi politiķi un politiskās partijas, uzskatot to par ieguldījumu Eiropas aizsardzības rūpniecības, tehnoloģiskās zinātības, piegāžu drošības un gatavības stiprināšanā; tā kā pētniecība un izstrāde aizsardzības nozarē būtiski ietekmē arī citas nozares, veicinot daudzus izmantošanas paņēmienus civilām vajadzībām; |
H. |
tā kā ir gūti ievērojami panākumi, dalībvalstīm vienojoties par kopējās nostājas astoņu kritēriju piemērošanu un interpretāciju, par ko galvenokārt jāpateicas COARM izstrādātiem kopējās nostājas praktiskajiem komentāriem, kuros ir sniegtas izsmeļošas paraugprakses definīcijas attiecībā uz šo kritēriju piemērošanu, |
1. |
atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Savienībai juridiski saistošs regulējums, kas pasaules mērogā ir unikāls un ar ko tagad uzlabo ieroču eksporta kontroli, tostarp eksporta uz krīzes reģioniem un valstīm ar apšaubāmu cilvēktiesību reputāciju kontroli, un šajā sakarībā uzteic to, ka gan Eiropas, gan pārējās, trešās valstis ir piekritušas piedalīties ieroču eksporta kontroles sistēmā, pamatojoties uz kopējo nostāju; tomēr norāda, ka ne visas Eiropas Savienības dalībvalstis vienādi stingri piemēro un interpretē astoņus kritērijus; tāpēc prasa nodrošināt Kopējās nostājas vienveidīgāku interpretāciju un īstenošanu, tostarp attiecībā uz visām tajā noteiktajām saistībām, un pauž nožēlu, ka ES joprojām nav kopējās ieroču politikas, ar ko tiktu īstenota ieroču tirdzniecība trešām valstīm; |
2. |
norāda, ka starp ES kopējo ārpolitiku un drošības politiku un kopējo nostāju nevajadzētu būt pretrunām; uzskata, ka kopējās nostājas un ārpolitikas saskaņotības nodrošināšana ir uzdevums, kas jāpilda dalībvalstīm un augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos; |
3. |
uzsver dalībvalstu tiesības rīkoties saskaņā ar savām politiskajām nostādnēm, vienlaikus pilnībā ievērojot starptautiskās tiesības un nolīgumus un kopīgi pieņemtos noteikumus un kritērijus un minēto normu ievērošanu kontrolējot atbilstoši valstu regulējumam; |
4. |
pauž viedokli, ka Eiropas Parlamentam, valstu parlamentiem vai īpašām parlamentārām struktūrām ir jānodrošina efektīva kopējā nostājā noteikto standartu piemērošanas un ievērošanas kontrole gan valstu, gan ES līmenī un pārredzamas un pārbaudāmas kontroles sistēmas izveide, |
5. |
uzskata, ka praktisko komentāru valodai vajadzētu būt precīzākai un mazāk atkarīgai no interpretācijas un ka tā ir jāatjaunina arī turpmāk, ja tas ir nepieciešams; |
6. |
prasa, lai, pirms tiek ieteikti jauni kritēriji, tiktu labāk piemēroti kopējā nostājā minētie; |
7. |
atzīst, ka Eiropas Savienības dalībvalstis ir rīkojušās saskanīgi un konsekventi, atbalstot starptautisko procesu, ko īstenoja, lai pieņemtu saistošus noteikumus par ieroču starptautisko tirdzniecību; aicina ES un dalībvalstis galvenokārt pievērsties tām valstīm, kuras joprojām nav parakstījušas starptautiskos nolīgumus; |
8. |
norāda, ka COARM gada ziņojumi ir padarījuši dalībvalstu ieroču eksportu pārredzamāku; tomēr pauž nožēlu par to, ka datu kopas ir nepilnīgas un atšķirīgas, jo dalībvalstīm ir pašām savas atšķirīgas datu vākšanas un iesniegšanas procedūras; atgādina dalībvalstīm, ka tām ir reizi gadā COARM jāiesniedz pilnīga informācija par ieroču nodošanu, kā tas ir pieņemts un noteikts kopējā nostājā; |
9. |
prasa analizēt to, kā kopējā nostāja tiek īstenota valstu sistēmās; uzskata, ka būtu jāstiprina COARM spēja veikt ieroču eksporta kontroles analīzi; |
10. |
uzskata, ka pārredzamības nolūkos kopējā nostāja būtu jāpapildina ar pastāvīgi atjaunojamu un publiski pieejamu sarakstu, sniedzot informāciju par to, cik lielā mērā eksports uz konkrētām saņēmējvalstīm atbilst astoņiem kritērijiem; |
11. |
uzskata, ka ir jāizveido uzlabota sistēma, kas ļautu dalībvalstīm regulāri apmainīties ar jaunāko informāciju par ieroču nodošanu bijušajām embargo valstīm; |
12. |
prasa katru gadu organizēt Parlamentā apspriešanos un iesniegt gada ziņojumu par kopējās nostājas īstenošanu, lai nodrošinātu pienācīga līmeņa parlamentāro uzraudzību un pārredzamību Eiropas līmenī; |
13. |
atzinīgi vērtē to, ka Apvienoto Nāciju Organizācijas paspārnē tika noslēgts saistošs Ieroču tirdzniecības līgums par parasto ieroču starptautisko tirdzniecību, ar kuru tika izveidota efektīva ieroču tirdzniecības kontroles sistēma, nosakot lielāku pārredzamību un pārskatatbildību un paredzot stingrākos starptautiskos standartus, kas līdz ar to vēl vairāk apgrūtina parasto ieroču bezatbildīgu un nelikumīgu izmantošanu; atzīst, ka Eiropas Savienība un tās dalībvalstis ir rīkojušās saskanīgi un konsekventi, atbalstot starptautisko procesu, kas bija vērsts uz to, lai pieņemtu saistošus noteikumus par ieroču starptautisko tirdzniecību; |
14. |
uzsver, cik svarīgi ir Ieroču tirdzniecības līgumu piemērot efektīvi un uzticami, un mudina dalībvalstis galveno vērību pievērst starptautiskajiem centieniem panākt vispārēju šā tiesību aktu parakstīšanu un ātru stāšanos spēkā; |
15. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO ģenerālsekretāram. |
(1) OV L 335, 13.12.2008, 99. lpp.
(2) OV L 146, 10.6.2009, 1. lpp.
(3) OV L 191, 19.7.2002., 1. lpp.
(4) Eiropas Savienības Padome, 05319/2006, 13.1.2006.
(5) OV C 382, 30.12.2011., 1. lpp.
(6) OV C 386, 14.12.2012., 1. lpp.
(7) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0251.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/114 |
P7_TA(2013)0325
Sarunu uzsākšana par daudzpusējo nolīgumu par pakalpojumiem
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par sarunu sākšanu attiecībā uz daudzpusējo nolīgumu par pakalpojumiem (2013/2583(RSP))
(2016/C 075/17)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Parlamenta iepriekšējo ziņojumu par pakalpojumiem, jo īpaši 2008. gada 4. septembra rezolūciju par pakalpojumu tirdzniecību (1), |
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Dohas attīstības programmu (DAP) un Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) nākotni, jo īpaši 2009. gada 16. decembra rezolūciju par Dohas attīstības programmas perspektīvām pēc Septītās PTO ministru konferences (2) un 2011. gada 14. septembra rezolūciju par situāciju sarunās par Dohas attīstības programmu (3), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 13. decembra rezolūciju par šķēršļiem tirdzniecībai un ieguldījumiem (4), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 26. protokolu par sabiedriskiem pakalpojumiem un Pamattiesību hartu, |
— |
ņemot vērā Vispārējo vienošanos par pakalpojumu tirdzniecību (GATS), kas stājās spēkā 1995. gada 1. janvārī; ņemot vērā 2003. gada 12. marta rezolūciju par Vispārējo vienošanos par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) PTO ietvaros, tostarp kultūras daudzveidību (5), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 15. februārī iesniegto projektu sarunu norādēm par daudzpusēju nolīgumu par pakalpojumu tirdzniecību, |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Tirdzniecība, izaugsme un pasaules norises. Tirdzniecības politika kā stratēģijas “Eiropa 2020” galvenā sastāvdaļa” (6), |
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu Eiropadomei “2012. gada ziņojums par šķēršļiem tirdzniecībai un ieguldījumiem” (7), |
— |
ņemot vērā PTO Pakalpojumu tirdzniecības padomes priekšsēdētāja vēstnieka Fernando de Mateo2011. gada 21. aprīļa ziņojumu minētās padomes Tirdzniecības sarunu komitejai attiecībā uz īpašo sarunu sesiju par pakalpojumu tirdzniecību (8), |
— |
ņemot vērā grupas “Patiesie pakalpojumu draugi” (Really Good Friends – RGF) 2012. gada 5. jūlijā sniegto paziņojumu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā pakalpojumi nodrošina gandrīz trīs ceturtdaļas no ES IKP un darbvietu un tiem ir izšķiroša nozīme ES konkurētspējas saglabāšanā un veicināšanā; |
B. |
tā kā 2011. gadā pakalpojumi veidoja 28 % ES eksporta un vairāk nekā pusi no ES tiešajiem ieguldījumiem trešās valstīs; |
C. |
tā kā ES ieņem nozīmīgu vietu pakalpojumu tirdzniecības jomā, būdama lielākā pakalpojumu eksportētāja pasaulē ar 25,65 % no pasaules kopējā pakalpojumu eksporta 2011. gadā; |
D. |
tā kā visām valstīm vajadzētu būt iespējai izstrādāt, saglabāt un reglamentēt vispārējas nozīmes sabiedriskus pakalpojumus; |
E. |
tā kā 129 PTO dalībvalstis ir uzņēmušās saistības saskaņā ar Vispārējo vienošanos par pakalpojumu tirdzniecību (GATS), lai gan lielākā daļa minēto valstu nav uzņēmušās saistības visās nozarēs; |
F. |
tā kā pašreizējā ekonomiskā un finanšu situācija vairāk nekā jebkad ir pierādījusi sabiedrisko pakalpojumu būtisko lomu Eiropas Savienībā; tā kā tādās jomās kā veselības aprūpe, bērnu aprūpe, vecāka gadagājuma cilvēku aprūpe, palīdzība personām ar invaliditāti un sociālie mājokļi šie pakalpojumi iedzīvotājiem nodrošina būtisku drošības tīklu un palīdz sekmēt sociālo kohēziju; tā kā sabiedriskajiem pakalpojumiem izglītības, apmācības un nodarbinātības pakalpojumu jomā ir svarīga nozīme izaugsmē un darbvietu programmā; |
G. |
tā kā laikā, kad 2005. gadā Honkongā notika Sestā PTO ministru konference, jaunus pakalpojumu piedāvājumus bija iesniegušas labi ja 30 valstis un tā kā kopš 2008. gada jūlija daudzpusējas sarunas par pakalpojumiem gandrīz nav pavirzījušās uz priekšu; |
H. |
tā kā pēc 2008. un 2009. gada ekonomikas krīzes ir ieviesti jauni tirgus aizsardzības pasākumi, lai ierobežotu pakalpojumu tirdzniecību; |
I. |
tā kā 2012. gadā notika RGF grupas locekļu sākotnējās sarunas par pamatprincipiem un struktūru nolīgumam par pakalpojumu tirdzniecību (TISA); |
J. |
tā kā 21 PTO dalībvalsts (1), kas piedalās sarunās ar ES, galvenokārt ir Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) valstis un tās nodrošina 70 % no kopējās pakalpojumu pārrobežu tirdzniecības (neņemot vērā pakalpojumu tirdzniecību ES iekšienē) un 58 % no ES komercpakalpojumu tirdzniecības; tā kā šajās sarunās līdz šim nav iesaistījusies neviena BRICS valsts, neviena Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalsts un neviena Āfrikas, Karību jūras reģiona vai Klusā okeāna valsts; |
K. |
tā kā Komisija 2013. gada 15. februārī iesniedza Padomei projektu sarunu norādēm un 2013. gada 18. martā saņēma pilnvarojumu piedalīties sarunās par TISA, |
1. |
uzskata, ka daudzpusējā tirdzniecības sistēma, ko simbolizē PTO, joprojām ir visefektīvākā sistēma atvērtas un taisnīgas tirdzniecības nodrošināšanai pasaules mērogā; tomēr piekrīt, ka 2011. gada decembrī Astotajā PTO ministru konferencē atzītā strupceļa dēļ bija vajadzīgas jaunas divpusējas un daudzpusējas iniciatīvas, ar kurām dot impulsu tirdzniecības sarunām Ženēvā; tomēr uzsver, ka ir nepieciešams, lai visas jaunās iniciatīvas joprojām būtu saistītas ar PTO; |
2. |
pauž nožēlu, ka pakalpojumu tirdzniecībai pēc Dohas sarunu kārtas sākšanās ir bijusi pievērsta ierobežota uzmanība; uzsver, ka 21. gadsimtā pakalpojumi veido ekonomikas un tirdzniecības pamatu, jo globālo vērtību ķēžu rašanās ir atkarīga no pakalpojumu sniegšanas; uzsver, ka vispārējas nozīmes pakalpojumi ir būtiski, lai nodrošinātu svarīgus drošības tīklus iedzīvotājiem un veicinātu sociālo kohēziju pašvaldību, reģionu, valstu un ES līmenī; |
3. |
pauž nožēlu, ka PTO dalībvalstu saistības attiecībā uz GATS ir novecojušas un neatspoguļo pakalpojumu tirdzniecības pašreizējo šķēršļu līmeni minētajās valstīs, īpaši tajās, kas apņēmušās veikt būtisku autonomu liberalizāciju, un ka dalība PTO joprojām saistīta ar ļoti atšķirīgu un neskaidru liberalizācijas un prasību līmeni, uzņemoties saistības pakalpojumu tirdzniecības jomā; |
4. |
atzinīgi vērtē to, ka ir sāktas sarunas par TISA un ka ES jau no sākuma piedalās šajās sarunās, lai veicinātu savu interešu ievērošanu un aizstāvētu savu viedokli par nolīguma pamatprincipiem un struktūru; uzskata, ka ES piedalīšanās var veicināt TISA un daudzpusējās sistēmas saskanību un palīdzēt nodrošināt pienācīgu parlamentāro kontroli sarunu gaitā; |
5. |
pauž nožēlu, ka Padome pilnvarojumu piešķīra, neņemot vērā Parlamenta viedokli; |
6. |
atgādina Komisijai tās pienākumu nekavējoties un pilnībā informēt Parlamentu par visiem sarunu posmiem (pirms un pēc sarunu kārtām); |
7. |
aicina Komisiju nodrošināt, lai TISA sarunas noritētu saskaņā ar PTO noteikumiem par pārredzamību un par tām laikus un pilnībā tiktu informēti visi PTO biedri; |
8. |
uzskata, ka vēl nav sasniegta kritiskā masa, kas ļautu attiecināt paredzamā TISA nolīguma priekšrocības uz visām PTO dalībvalstīm un tādējādi nebūtu vairs jāpiemēro GATS klauzula par vislielākās labvēlības režīmu (2); |
9. |
tomēr ar bažām konstatē, ka sarunās nepiedalās jaunās tirgus ekonomikas valstis (izņemot Turciju), jo īpaši BRICS valstis, kurās izaugsmi lielā mērā nodrošina tirdzniecība un ieguldījumi pakalpojumu sektorā, bet kurās pastāv vislielākie šķēršļi, sevišķi ārvalstu ieguldījumiem; tāpēc aicina Ķīnu un citas jaunās tirgus ekonomikas valstis iesaistīties sarunās; |
10. |
uzskata, ka, saglabājot iespēju šajās sarunās iesaistīties citām valstīm, tostarp jaunajām tirgus ekonomikas valstīm, nedrīkstētu pazemināt šā nolīguma mērķu vērienīgumu, jo tikai augsta liberalizācijas pakāpe un prasību vienādošana varētu būt tie argumenti, kas pārliecinās minētās valstis iesaistīties sarunās; |
11. |
iesaka, ka nolūkā saglabāt iespēju paredzamajam TISA pievienoties aizvien lielākam valstu skaitam nolīgumā būtu jāievēro GATS pamatprincipi un struktūra, tostarp atļautu saistību saraksta koncepcija, un jāpārņem GATS galvenās definīcijas un principi, kā arī GATS noteikumi par valsts režīmu, pieeju tirgum un prasībām; |
12. |
mudina Komisiju formulēt sākotnējo piedāvājumu līdzīgi pēdējam GATS saistību piedāvājumam un sarunās par tirgus pieejamības saistībām censties panākt šādus mērķus:
|
13. |
norāda, ka ES ar dažiem TISA sarunu partneriem (tostarp Japānu un drīzumā ar ASV) jau ir noslēgusi divpusējus tirdzniecības nolīgumus – vai patlaban notiek sarunas par šādiem nolīgumiem —, kuros ir ietvertas plašas nodaļas par pakalpojumiem, un tajās labāk ir risināti valstīm raksturīgie divpusējie jautājumi; uzskata, ka attiecībā uz pieeja tirgum Eiropas Savienībai šajās sarunās ir svarīgi citi partneri (piemēram, Austrālija, Jaunzēlande, Meksika, Taivāna un Turcija); |
14. |
uzsver, ka dīkstāves un sprūdrata principa iekļaušana saistībās ļautu piesaistīt parakstītāju valstu pienākumus pašreizējiem līmeņiem un veicinātu turpmāku pakāpenisku liberalizāciju; |
15. |
uzskata, ka TISA vajadzētu paredzēt stingrākas reglamentējošas prasības attiecībā uz pārredzamību, konkurenci, licencēšanas normām un konkrētu nozaru regulējumu neatkarīgi no valstu tiesībām pieņemt noteikumus, kas pienācīgi pamatoti ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem (3); |
16. |
uzskata, ka Savienībai un dalībvalstīm ir noteikti jāpatur iespēja saglabāt un attīstīt savu kultūras un audiovizuālo politiku un darīt to saskaņā ar saviem spēkā esošajiem tiesību aktiem, standartiem un nolīgumiem; tādēļ atzinīgi vērtē to, ka Padome no sarunu pilnvarojuma ir izslēgusi kultūras un audiovizuālos pakalpojumus; |
17. |
uzsver, ka šīs sarunas dod iespēju uzlabot publiskā iepirkuma noteikumus (4) un noteikumus par subsīdijām (5) pakalpojumu jomā, kuru dēļ GATS sarunas nonāca strupceļā; |
18. |
uzskata, ka TISA vajadzētu iekļaut pievienošanās klauzulu, noteikumus, kuros definēti nosacījumi un procedūras par visu PTO dalībvalstu iesaistīšanos šajā nolīgumā, kā arī iekļaut īpašu strīdu izšķiršanas mehānismu, neskarot PTO vispārējā strīdu izšķiršanas mehānisma izmantošanu; |
19. |
norāda, ka ES sarunu pilnvarojumu Komisija ierosināja un Padome pieņēma bez jebkāda ietekmes novērtējuma; uzstāj, ka Komisijai jāturpina īstenot savu nodomu sagatavot ilgtspējības ietekmes novērtējumu un ka tas jādara, apspriežoties ar attiecīgajām ieinteresētajām personām par sociālajām, vides un citām problēmām; prasa Komisijai publicēt ilgtspējības ietekmes novērtējumu, lai sarunās ņemtu vērā novērtējumā izklāstītos secinājumus; |
20. |
uzskata, ka divi gadi šādu sarunu pabeigšanai ir visai pārdrošs termiņš; uzsver, ka priekšroka būtu jādod sarunu kvalitātei, nevis ilgumam, un pieprasa, lai sarunas būtu pārredzamas un nodrošinātu vajadzīgo rīcības iespēju un laiku informētām sabiedrības un parlamenta diskusijām; |
21. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 295 E, 4.12.2009., 67. lpp.
(2) OV C 286 E, 22.10.2010., 1. lpp.
(3) OV C 51 E, 22.2.2013., 84. lpp.
(4) OV C 168 E, 14.6.2013., 1. lpp.
(5) OV C 61 E, 10.3.2004., 289. lpp.
(6) COM(2010)0612.
(7) COM(2012)0070.
(8) TN/S/36.
(1) Amerikas Savienotās Valstis, Austrālija, Čīle, Dienvidkoreja, Honkonga, Islande, Izraēla, Japāna, Meksika, Jaunzēlande, Kanāda, Kostarika, Ķīna, Norvēģija, Pakistāna, Panama, Paragvaja, Peru, Šveice, Taivāna un Turcija.
(2) GATS II pants.
(3) GATS XIV pants un XIVa pants.
(4) GATS XIII pants.
(5) GATS XV pants.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/118 |
P7_TA(2013)0326
Norvēģijas noteikto nodevu par lauksaimniecības produktiem palielinājums
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par Norvēģijas noteikto nodevu par lauksaimniecības produktiem palielinājumu (2013/2547(RSP))
(2016/C 075/18)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ līgums) 19. pantu, |
— |
ņemot vērā Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par lauksaimniecības produktu papildu tirdzniecības atvieglojumiem, kas piešķirami, pamatojoties uz 19. pantu Līgumā par Eiropas Ekonomikas zonu (divpusējais nolīgums) (1), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 13. septembra nostāju par projektu Padomes lēmumam attiecībā uz Nolīguma vēstuļu apmaiņas veidā noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par lauksaimniecības produktu papildu tirdzniecības atvieglojumiem, kas piešķirami, pamatojoties uz 19. pantu Līgumā par Eiropas Ekonomikas zonu (2), |
— |
ņemot vērā Norvēģijas tirdzniecības un rūpniecības ministra 2011. gada 9. marta vēstuli iekšējā tirgus un pakalpojumu komisāram par Vienotā tirgus aktu, |
— |
ņemot vērā EEZ Padomes 2012. gada 26. novembra 38. sanāksmes secinājumus, |
— |
ņemot vērā Komisijai uzdoto jautājumu “Norvēģijas noteikto nodevu par lauksaimniecības produktiem būtisks palielinājums” (O-000048/2013 – B7-0210/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 19. pantu līgumslēdzējas puses apņemas turpināt centienus, lai panāktu pakāpenisku lauksaimniecības produktu tirdzniecības liberalizāciju; |
B. |
tā kā ar EEZ līgumu ir nodrošināts pamats Norvēģijas vienlīdzīgai piekļuvei iekšējam tirgum un tā kā EEZ līguma puses ir atzinušas, ka šis līgums tām ir izdevīgs; |
C. |
tā kā kopumā ES un Norvēģijas ekonomiskās un politiskās attiecības ir lieliskas; tā kā partneru nesen radušās viedokļu atšķirības būtu jārisina dialoga veidā; |
D. |
tā kā kopš 2012. gada janvāra spēkā esošais divpusējais nolīgums ir atjaunojis preferenciālu, savstarpēju un abpusēji izdevīgu tiesisko regulējumu attiecībā uz tirdzniecības preferencēm lauksaimniecības produktiem, tostarp gaļas un piena produktiem; |
E. |
tā kā ar minēto nolīgumu ES un Norvēģijas Karaliste ir paplašinājušas abpusējo lauksaimniecības produktu tirdzniecības liberalizāciju, nosakot beznodokļu piekļuvi, tarifu kvotas un samazinot ievedmuitas nodokļus plašam lauksaimniecības produktu klāstam; |
F. |
tā kā kopš 2013. gada 1. janvāra dažu Eiropas sieru, jēra gaļas un liellopu gaļas eksportētāju produkcija Norvēģijas tirgū ir tikusi aplikta ar ad valorem nodokļiem – attiecīgi 277 %, 429 % un 344 % apmērā; tā kā pirms tam tika noteikts jauns 72 % importa nodoklis hydrangea (hortenzijas) ziediem; |
G. |
tā kā šie pasākumi, kaut gan tie ir atļauti Norvēģijas Pasaules Tirdzniecības organizācijas grafikā, gan burtiski, gan pēc būtības ir pretrunā divpusējam nolīgumam, jo īpaši tā 10. pantam, kurā noteikts, ka puses veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka to savstarpēji piešķirtās priekšrocības neapdraud citi ierobežojoši importa pasākumi; |
H. |
tā kā ekonomikas izaugsmes, nodarbinātības un inflācijas rādītāji neliecina par pasaules ekonomikas vai finanšu krīzes negatīvo ietekmi uz Norvēģijas ekonomiku, |
1. |
pauž nožēlu par Norvēģijas valdības nesen īstenotajiem pasākumiem, kurus tas uzskata par protekcionistiskiem un tirdzniecību kavējošiem, radot acīmredzamus divpusējā līguma burta un gara pārkāpumus; |
2. |
uzsver, ka Norvēģijas valdība šos pasākumus ierosināja, iepriekš neapspriežoties ar attiecīgajiem ES kolēģiem, kas būtu bijis pareizi, ņemot vērā ES un Norvēģijas pašreizējās spēcīgās divpusējās attiecības; |
3. |
apšauba ekonomisko loģiku, kas ir pamatā šiem pasākumiem, kuri varētu izraisīt tirdzniecības samazināšanos, kaitējot visām iesaistītajām pusēm un jo īpaši Norvēģijas patērētājiem, bet ilgtermiņā – arī Norvēģijas lauksaimniekiem; aicina Komisiju izvērtēt tarifu palielināšanas iespējamo negatīvo ietekmi uz ES eksportētājiem un lauksaimniekiem; |
4. |
mudina Norvēģijas valdību un parlamentu atcelt šos pasākumus; |
5. |
aicina Norvēģijas valdību un Komisiju ņemt vērā Islandes neseno mērķtiecīgo rīcību, lai liberalizētu savu lauksaimniecības produktu tirdzniecību ar Savienību; mudina Norvēģijas valdību sekot šīs valsts piemēram; |
6. |
aicina Norvēģijas valdību piekrist pārskatīt Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 3. protokolu par apstrādāto lauksaimniecības produktu tirdzniecību, lai novērtētu, vai iepriekš minētajiem produktiem piemērotie nodokļi ir uzskatāmi par taisnīgiem un pamatotiem; |
7. |
aicina Komisiju turpināt sarunas ar Norvēģijas iestādēm, lai panāktu abpusēji apmierinošu risinājumu lauksaimniecības produktu importam/eksportam; |
8. |
prasa Komisijai precīzi norādīt, kādus pasākumus tā ir paredzējusi veikt gadījumā, ja Norvēģija atteiksies mainīt savu lēmumu, jo īpaši nolūkā nepieciešamības gadījumā aizsargāt darbvietas un produkciju Savienības lauksaimniecības nozarē; |
9. |
aicina Komisiju apsvērt turpmākas rīcības ierosināšanu sadarbības trūkuma gadījumā, lai atceltu šos pasākumus; |
10. |
atgādina Norvēģijas skaidri paustās saistības attiecībā uz iekšējo tirgu, jo īpaši, ņemot vērā nesenās iniciatīvas, piemēram, Vienotā tirgus I un II aktu; norāda, ka pati Norvēģijas valdība ir atzinusi, ka efektīvs vienotais tirgus ir pamats nākotnes izaugsmei un darbvietu radīšanai un ka pašreizējo krīzi nedrīkst izmantot kā aizbildinājumu, lai pievērstos protekcionistiskiem un tirdzniecību kropļojošiem pasākumiem; |
11. |
pauž cerību, ka Norvēģija joprojām būs iekšējā tirgus dalībniece un neuzsāks turpmākus integrāciju apdraudošus vienpusējus pasākumus; |
12. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijai, Padomei, Norvēģijas valdībai un parlamentam un Eiropas Ekonomikas zonas iestādēm. |
(1) OV L 327, 9.12.2011., 2. lpp.
(2) OV C 51 E, 22.2.2013., 168. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/120 |
P7_TA(2013)0327
Vienotā digitālā tirgus izveides pabeigšana
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par vienotā digitālā tirgus izveides pabeigšanu (2013/2655(RSP))
(2016/C 075/19)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. punktu un 6. pantu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 9., 12., 14., 26. pantu, 114. panta 3. punktu un 169. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas 2013. gada 25. aprīlī pieņemto ziņojumu par jaunu programmu attiecībā uz Eiropas patērētāju aizsardzības politiku (A7-0163/2013), |
— |
ņemot vērā Komisijas dienestu 2013. gada 23. aprīļa darba dokumentu “Elektroniskās komercijas rīcības plāns 2012.–2015. gadam – stāvoklis 2013. gadā” (SWD(2013)0153), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 18. februāra iekšējā tirgus rezultātu 26. kopsavilkumu, |
— |
ņemot vērā Komisijas dienestu 2012. gada 7. decembra darba dokumentu “Patērētāju tirgus rezultātu kopsavilkums: kā panākt, lai tirgus funkcionētu patērētāju labā – astotā izdevuma otrā daļa” (SWD(2012)0432), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 18. decembra paziņojumu par saturu digitālajā vienotajā tirgū (COM(2012)0789), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 18. aprīļa ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei to, kā darbojas Saprašanās memorands par viltotu preču tirdzniecību internetā (COM(2013)0209), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. decembra rezolūciju par vienotā digitālā tirgus izveides pabeigšanu (1) |
— |
ņemot vērā 2011. gada 6. aprīļa rezolūciju par vienoto tirgu Eiropas iedzīvotājiem (2), par vienoto tirgu uzņēmumiem un izaugsmei (3), par pārvaldību un partnerību vienotajā tirgū (4), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 27. oktobra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Ceļā uz aktu par vienotu tirgu – Par augsti konkurētspējīgu tirgus sociālo ekonomiku – 50 priekšlikumi, lai uzlabotu mūsu darbu, darījumus un savstarpējo apmaiņu” (COM(2010)0608), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 3. oktobra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “II vienotā tirgus akts” (COM(2012)0573), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 13. aprīļa paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Akts par vienoto tirgu – Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos” (COM(2011)0206), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 4. jūnija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai iekšējā tirgū (COM(2012)0238), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 22. maija rezolūciju par stratēģiju neaizsargāto patērētāju tiesību stiprināšanai (5), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 22. maija paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas Patērētāju tiesību aizsardzības programma paļāvības un izaugsmes veicināšanai” (COM(2012)0225), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 2. maija paziņojumu “Eiropas stratēģija “Bērniem labāks internets”” (COM(2012)0196), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 20. aprīļa paziņojumu “E-iepirkuma stratēģija” (COM(2012)0179), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 25. janvāra priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (COM(2012)0011), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 29. novembra Zaļo grāmatu “Integrēts paku piegādes tirgus e-tirdzniecības izaugsmei ES” (COM(2012)0698), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 11. janvāra paziņojumu “Vienota sistēma uzticēšanās pastiprināšanai vienotajam digitālajam e-tirdzniecības un tiešsaistes pakalpojumu tirgum” (COM(2011)0942), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 15. novembra rezolūciju par jaunu stratēģiju attiecībā uz patērētāju aizsardzības politiku (6), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvu 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (7), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 9. novembra priekšlikumu par Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par patērētāju tiesību aizsardzības programmu 2014.–2020. gadam (COM(2011)0707) un ar to saistītos dokumentus (SEC(2011)1320 un SEC(2011)1321), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 3. decembra priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par publiskā sektora struktūru tīmekļa vietņu pieejamību (COM(2012)0721), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 25. oktobra rezolūciju par personu ar invaliditāti integrāciju un mobilitāti un Eiropas stratēģiju invaliditātes jomā (2010–2020) (8), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada 7. februāra priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par pasākumiem, kas nodrošinātu vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas drošību visā Savienībā (COM(2013)0048), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 7. februāra Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos kopīgu paziņojumu “Eiropas Savienības kiberdrošības stratēģija – atvērta un droša kibertelpa” (JOIN(2013)0001), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 27. septembra paziņojumu “Mākoņdatošanas potenciāla atraisīšana Eiropā” (COM(2012)0529), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 14. novembra priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu (COM(2011)0665), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 15. decembra rezolūciju par reklāmas ietekmi uz patērētāju uzvedību (9), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 21. septembra rezolūciju par iekšējā tirgus izveidi elektroniskās komercijas jomā (10), |
— |
ņemot vērā Padomes 2010. gada 13. jūlija Direktīvu 2010/45/ES, ar ko Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu groza attiecībā uz rēķinu piesūtīšanas noteikumiem (11), |
— |
ņemot vērā Eiropas Kopienas Tiesas spriedumus Google (2010. gada 23. martā pieņemtais spriedums apvienotajās lietās no C-236/08 līdz C-238/08) un BergSpechte (2010. gada 25. martā pieņemtais spriedums lietā C-278/08) lietās, kuros standarta interneta patērētājs definēts kā “samērā informēts un apdomīgs lietotājs”, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvu 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (12), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumu “Eiropa 2020: stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” (COM(2010)2020), |
— |
ņemot vērā Mario Monti2010. gada 9. maija ziņojumu “Par jaunu stratēģiju vienotajam tirgum”, |
— |
ņemot vērā analītisko ziņojumu par pārrobežu tirdzniecību un patērētāju aizsardzību, ko Komisija publicēja 2010. gada martā Eirobarometra īpašās aptaujas izdevumā Nr. 282, |
— |
ņemot vērā Komisijas Veselības un patērētāju aizsardzības ĢD vārdā veikto pētījumu „Pārrobežu elektroniskās komercijas novērtējums Eiropas Savienībā (projekts “slepenais pircējs)”, ko veica YouGovPsychonomics un ko publicēja 2009. gada 20. oktobrī, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 2. jūlija paziņojumu par patērētāju acquis īstenošanu (COM(2009)0330), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 2. jūlija ziņojumu par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā, (Regula par sadarbību patērētāju tiesību aizsardzības jomā) piemērošanu (COM(2009)0336), |
— |
ņemot vērā tā 2009. gada 13. janvāra rezolūciju par Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem, un Direktīvas 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu transponēšanu, īstenošanu un piemērošanu (13), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (14), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā vienotā digitālā tirgus potenciāla atraisīšana visā pilnībā ir svarīga, lai ES kļūtu par konkurētspējīgāku, dinamiskāku uz zināšanām balstītu ekonomiku un lai no tā labumu gūtu gan pilsoņi, gan uzņēmēji; tā kā ES pašlaik ir jāstrādā, lai saglabātu savu globālo konkurētspēju, it īpaši saistībā ar tādiem strauji augošiem sektoriem kā interneta platformas un lietojumprogrammatūru ražošana; |
B. |
tā kā visuresošs pārklājums, kas nodrošina neierobežotu piekļuvi liela ātruma platjoslas interneta tīkliem, universāla un vienlīdzīga visu pilsoņu piekļuve interneta pakalpojumiem un bezvadu platjoslas pakalpojumu spektra pieejamība ir būtisks vienota digitālā tirgus attīstības priekšnosacījums; tā kā tādiem jauno tehnoloģiju sasniegumiem kā mobilās ierīces un lietojumprogrammas un jaunās paaudzes mobilo sakaru standarti nepieciešami droši un ātri strādājoši infrastruktūras tīkli, lai pilsoņi un uzņēmēji gūtu no tiem labumu; |
C. |
tā kā “lielo datu” lietojumprogrammas kļūst arvien nozīmīgākas Savienības ekonomikas konkurētspējas nodrošināšanā, un tiek lēsts, ka 2016. gadā ienākumi no tām pasaulē sasniegs EUR 16 miljardus un saistībā ar tām pasaulē papildus radīsies 4,4 miljoni darbvietu; |
D. |
tā kā mākoņdatošanai ir lielākais ekonomiskais, sociālais un kultūras potenciāls attiecībā uz izmaksu ietaupījumiem, satura un informācijas apmaiņu, lielāku konkurētspēju, piekļuvi informācijai, inovācijām un darbvietu radīšanu; tā kā šajā saistībā netraucētas e-pārvaldes pakalpojumu izveide, kurus nodrošinātu vairākas ierīces, ir jo īpaši svarīga; |
E. |
tā kā ES ekonomikā šobrīd norisinās ievērojamas strukturālās izmaiņas, kas ietekmē gan tās konkurētspēju pasaulē, gan arī tās darba tirgu; tā kā 2013. gada izaugsmes pētījums liecina par to, ka ir mērķtiecīgi jāsekmē darbvietu izveide; tā kā dinamisks un iekļaujošs darba tirgus ir būtisks nosacījums ES ekonomikas atlabšanai un konkurētspējai; |
F. |
tā kā digitālajā ekonomikā ārkārtīgi svarīga nozīme ir sociālajiem plašsaziņas līdzekļiem, lietotāju sagatavotajai informācijai, kultūru sajaukumam un lietotāju sadarbībai; tā kā lietotāji arvien vairāk izvēlas maksāt par augstas kvalitātes profesionālu digitālo saturu, ja vien tā cena ir pieejama un piekļuvi tam nodrošina vairākas ierīces, un tas ir pārvietojams pāri robežām; |
G. |
tā kā piekļuvei saturam par pieejamām cenām, izmantojot drošas un uzticamas iekārtas, vajadzētu vairot patērētāju uzticību, izmantojot pārrobežu pakalpojumus; |
H. |
tā kā 99 % no visiem ES uzņēmumiem ir mazi vai vidēji uzņēmumi (MVU), kas nodarbina 85 % no ES darbaspēka; tā kā MVU tādējādi ir virzošais ES ekonomikas spēks, ar primāro atbildību par labklājības radīšanu, nodarbinātību un izaugsmi, kā arī inovācijām, pētniecību un izstrādi; |
I. |
tā kā ES pilsoņiem kā patērētājiem ir ļoti būtiska nozīme stratēģijas “Eiropa 2020” gudras, iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes mērķu sasniegšanā, un tā kā patērētājus līdz ar to vajadzētu atzīt kā daļu no ES ekonomikas politikas; tā kā ir nepieciešams atrast pareizo līdzsvaru, kas veicinātu ES uzņēmumu konkurētspēju, vienlaikus aizsargājot patērētāju intereses; |
J. |
tā kā vienota digitālā tirgus sadrumstalotība apdraud patērētāju izvēli; tā kā ir nepieciešams palielināt patērētāju uzticību, ticību tirgum un informētību par savām tiesībām, īpašu uzmanību pievēršot citiem mazaizsargātiem patērētājiem; tā kā šajā saistībā ir svarīgi piedāvāt patērētājiem Savienībā labāku aizsardzību pret produktiem un pakalpojumiem, kas var apdraudēt viņu veselību vai drošumu; |
K. |
tā ka Komisijas ES mērogā veiktā to tīmekļa vietņu pārbaude, kas pārdod tāda veida digitālu saturu kā spēles, video vai mūzikas lejupielādi, liecina, ka vairāk nekā 75 % no šīm tīmekļa vietnēm neatbilst patērētāju aizsardzības noteikumiem; tā kā Direktīva (2011/83/ES) par patērētāju tiesībām pirmo reizi paredz konkrētus noteikumus attiecībā uz digitālo saturu; tā kā Komisijai būtu jāveicina šādu noteikumu ieviešana arī turpmāk, pārskatot pastāvošos ES tiesību aktus par patērētāju aizsardzību vai arī šajā jomā ierosinot jaunus tiesību aktus; |
L. |
tā kā 15 % no ES iedzīvotājiem darbspējīgā vecumā (80 miljoni cilvēku) ir funkcionālie ierobežojumi vai invaliditāte; tā kā tīmekļa vietņu, kas piedāvā e-pārvaldes pakalpojumus, un valsts sektorā izmantojamo tīmekļa vietņu skaits strauji pieaug; tā kā tiek lēsts, ka ES tirgus vērtība ar tīmekļa pieejamību saistītiem produktiem un pakalpojumiem ir EUR 2 miljardi; tā kā šis tirgus vēl joprojām ir sadrumstalots un neattīstīts, kas kaitē ne tikai potenciālajiem patērētajiem, bet arī ekonomikai kopumā; |
M. |
tā kā patērētāji nav homogēna grupa, jo starp tiem pastāv ievērojamas atšķirības attiecībā uz digitālajām prasmēm, informētību par patērētāju tiesībām, pārliecību un gatavību vērsties pēc tiesiskās aizsardzības; tā kā nolūkā pārvarēt digitālo plaisu ir jāņem vērā arī nepieciešamība nodrošināt nediskrimināciju un pieejamību, |
Vienotā digitālā tirgus pilnīga potenciāla noskaidrošana
1. |
uzsver, ka vienotā tirgus realizēšana, izmantojot Pakalpojumu direktīvu, un vienots digitālais tirgus varētu ES ekonomikā nodrošināt EUR 800 miljardus (15), kas būtu gandrīz EUR 4 200 uz katru mājsaimniecību (16); aicina dalībvalstis un Komisiju iesaistīties vienota digitāla tirgus attīstībā, nosakot to par visaptverošu politisko prioritāti, un nākt klajā ar holistisku pieeju un ambiciozu stratēģiju, kas aptvertu gan leģislatīvas, gan politiskas iniciatīvas, ar mērķi ņemt vērā jaunos un gaidāmos jaunumus, kā rezultātā vienots digitālais tirgus kļūtu par realitāti; uzsver, ka tam ir nepieciešama politiskā vadība, izlēmība, prioritāšu noteikšana un publiskais finansējums ES, valstu un reģionālajā mērogā; īpaši uzsver, ka ir nepieciešama aktīva vadība no visu ES iestāžu puses un skaidra dalībvalstu politiskā atbildība, lai pilnībā un efektīvi ieviestu un īstenotu direktīvas un regulas saistībā ar vienoto tirgu; |
2. |
aicina Komisiju steidzami likvidēt pastāvošos šķēršļus vienotajā digitālajā tirgū, tostarp vienkāršojot regulējuma kopumu attiecībā uz PVN, garantējot piekļuvi drošai e-maksājumu, e-rēķinu un piegādes pakalpojumiem visā Eiropā un pārskatot intelektuālā īpašuma tiesības, lai tiktu veicināta piekļuve tiesiskam digitālajam saturam visā ES; uzsver, cik svarīgi ir ieviest vienādus noteikumus attiecībā uz fizisko un digitālo preču un pakalpojumu brīvu apriti; |
3. |
aicina Komisiju un dalībvalstis stiprināt vienota digitālā tirgus pārvaldību, garantējot tīkla neitralitāti un efektīvu un viedu IST izmantošanu, lai samazinātu administratīvo slogu pilsoņiem un uzņēmumiem; aicina Komisiju stiprināt pastāvošos pārvaldības rīkus un nākt klajā ar saskaņotu pieeju nolūkā veicināt šo rīku izmantošanu, tostarp Iekšējā tirgus informācijas sistēmas (IMI), Solvit, Your Europe un vienotā kontaktpunkta izmantošanu saskaņā ar Pakalpojumu direktīvu; |
4. |
uzsver Eiropas mākoņdatošanas stratēģijas nozīmi, ņemot vērā tās potenciālu ES konkurētspējā, izaugsmē un darbavietu radīšanā; uzsver, ka, pateicoties minimālām sākotnējām izmaksām un nelielām infrastruktūras prasībām, mākoņdatošana ir iespēja ES IT nozarei un jo īpaši MVU kļūt par līderiem tādās jomās kā ārpakalpojumi, jauni digitāli pakalpojumi un datu centri; |
5. |
atzīst, ka “lielie dati” un zināšanas ir ES nākotnes ekonomikas dzinējspēks; atzinīgi vērtē ierosināto datu aizsardzības tiesību kopumu, atzīstot to par iespēju, kā palielināt uzticēšanos un pārredzamību; uzsver, ka jāņem vērā problēmas, kas rodas globalizācijas un jauno tehnoloģiju izmantošanas rezultātā, un uzsver, cik svarīgi ir garantēt, lai mūsdienīgs ES datu aizsardzības režīms stiprinātu pilsoņu tiesības, tādējādi padarot ES par pionieri un tendenču noteicēju datu aizsardzības jomā, pilnveidojot iekšējo tirgu un radot līdzvērtīgus konkurences apstākļus ES visa veida uzņēmējdarbībai; |
6. |
uzsver nepieciešamību sekmēt jaunu, augstas kvalitātes e-pārvaldes pakalpojumu ieviešanu, pieņemot inovatīvus tehnoloģiskos risinājumus, piemēram, e-iepirkumu, tādējādi atvieglojot kompleksu informācijas un pakalpojumu piegādi; uzsver, ka liela nozīme ir Komisijas ierosinātās regulas par elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem projektam, ņemot vērā Komisijas ieguldījumu vienota digitālā tirgus izveidē, radot piemērotus apstākļus tādu svarīgāko katalizatoru savstarpējai pārrobežu atzīšanai un augstam drošības līmenim kā, piemēram, elektroniskā identifikācija, elektroniskie dokumenti, elektroniskie paraksti un elektroniskie piegādes pakalpojumi, kā arī piemērotus apstākļus e-pārvaldes pakalpojumu sadarbspējai visā Savienībā; |
7. |
uzskata, ka ir nepieciešami papildu centieni attiecībā uz valsts sektora informācijas atkalizmantošanu un e-pārvaldes veicināšanu; |
8. |
uzsver, cik svarīgi ir veicināt inovācijas un veikt ieguldījumus e-prasmēs; uzsver MVU būtisko nozīmi bezdarba mazināšanā, jo īpaši jauniešu vidū; aicina nodrošināt labāku piekļuvi finansējumam, izmantojot tādas finansēšanas programmas kā “Apvārsnis 2020” un COSME, un aicina izstrādāt jaunus ieguldījumu instrumentus un garantijas; īpaši norāda, ka ES jāatgūst vadošā loma pasaulē attiecībā uz mobilajām tehnoloģijām un viedierīcēm; |
9. |
uzsver nepieciešamību veicināt plaša apjoma ieguldījumus fiksētajos un mobilajos tīklos, lai izvirzītu ES globālo tehnoloģiju attīstības priekšplānā, ļaujot Savienības pilsoņiem un uzņēmumiem pilnībā izmantot digitālās revolūcijas sniegto iespēju priekšrocības; |
10. |
pauž dziļu nozēlu, ka daudzas dalībvalstis nav ievērojušas 2013. gada 1. janvāra termiņu, kas tika noteikts, lai piešķirtu t.s. digitālās dividendes spektru mobilajiem platjoslas pakalpojumiem 800 MHz frekvenču joslā, kā tas paredzēts radiofrekvenču spektra politikas programmā; uzsver, ka šī kavēšanās kavē 4G tīklu ieviešanu ES; tāpēc aicina dalībvalstis veikt nepieciešamos pasākumus, lai garantētu 800 MHz frekvenču joslas pieejamību, sniedzot mobilos platjoslas pakalpojumus, un aicina Komisiju pilnībā izmantot savas pilnvaras, lai panāktu ātru tās ieviešanu; |
11. |
atzinīgi vērtē Komisijas nodomu nākt klajā ar jaunu telekomunikāciju tiesību aktu paketi, lai risinātu sadrumstalotības problēmu sakaru tirgū, tostarp pasākumiem nolūkā tuvākajā nākotnē atcelt viesabonēšanas tarifus; uzsver nepieciešamību īstenot visaptverošu pieeju attiecībā uz viesabonēšanas maksu, lai izveidotu patiesi vienotu digitālo tirgu, kas ietver arī mobilo ierīču izmantošanu; |
Ieguldījumi cilvēkkapitālā — prasmju nepietiekamības problēmas risināšana
12. |
ar bažām konstatē, ka ES samazinās nodarbinātības līmenis; prasa no jauna pievērsties darbvietu radīšanas politikai jomās ar augstu izaugsmes potenciālu, tādās kā ar ekoloģiju saistīta ekonomika, veselības pakalpojumi un IKT nozare; uzskata, ka digitālā vienotā tirgus izveide var palīdzēt pārvarēt atšķirības starp dalībvalstīm un reģioniem nodarbinātības, sociālās integrācijas un nabadzības apkarošanas ziņā; |
13. |
uzsver, ka vienotam digitālam tirgum ir jāpalīdz cilvēkiem novecojot saglabāt aktivitāti un veselību darba vietā, vienlaikus uzlabojot darba un privātās dzīves saskaņošanu; uzsver, ka IKT rīki arī var nodrošināt ilgtspējīgas un sekmīgas veselības aprūpes sistēmas; |
14. |
atzīst, ka Eiropas darba tirgus radikāli mainās un ka rītdienas darbvietām būs vajadzīgas jaunas prasmes; aicina dalībvalstis veikt nepieciešamos ieguldījumus cilvēkkapitālā un ilgtspējīgā darbvietu radīšanā, cita starpā pienācīgi izmantojot ES fondus, piemēram, Eiropas Sociālo fondu; aicina Komisiju un dalībvalstis pamatiniciatīvā “Jaunu prasmju un darbavietu programma” par prioritāti noteikt digitālās prasmes un e-prasmes; |
15. |
uzsver, ka ir jāuzlabo plašsaziņas līdzekļu un digitālās prasmes, jo īpaši bērnu un nepilngadīgo vidū, lai izveidotu īstenu vienoto digitālo tirgu un realizētu šīs dinamiskās nozares izaugsmes potenciālu; jo īpaši norāda, cik svarīgi ir risināt sagaidāmo nepietiekamības problēmu IKT profesionāļu sagatavošanas jomā; atzinīgi vērtē iniciatīvu “Lielā koalīcija digitālo darbvietu aizpildīšanai” un uzsver, cik būtiski ir IKT apmācību saskaņot ar uzņēmumu prasībām; |
16. |
uzsver, ka ir jāaktivizē Eiropas darba mobilitātes portāla (EURES) izmantošana; atbalsta EURES izmantošanu dalībvalstīs gan kā līdzekli padomu došanā darba ņēmējiem un darba meklētājiem par viņu tiesībām brīvi pārvietoties, gan kā nodarbinātības instrumentu ar īpašu uzsvaru uz darbā iekārtošanu un darba ņēmēju vajadzībām nolūkā efektīvi veicināt ekonomikas atveseļošanos un ilgtermiņa izaugsmi; |
Uzticamība, drošība un patērētāju paļāvība
17. |
atzinīgi vērtē ES tiešsaistes tiesību kodeksa pieņemšanu; aicina Komisiju un dalībvalstis plaši izplatīt šo kodeksu, lai tas sniegtu vēlamo efektu; |
18. |
uzsver, ka aizvien straujākā e-tirdzniecības attīstība ir ļoti nozīmīga patērētājiem, jo tā piedāvā plašu izvēli, jo īpaši personām, kas dzīvo grūtāk pieejamās, nomaļās vietās un personām ar kustību traucējumiem, kuras citādāk nevarētu piekļūt daudzām precēm un pakalpojumiem; |
19. |
uzsver, cik būtiski ir nodrošināt patērētājiem pilnīgu piekļuvi vienotam digitālam tirgum neatkarīgi no patērētāju dzīvesvietas vai valstspiederības; aicina Komisiju veikt pasākumus, ar kuriem apkarot nevienlīdzīgo attieksmi pret patērētājiem vienotajā tirgū, kas izriet no pašreizējiem pārrobežu ierobežojumiem, kurus piemēro tālpārdošanā iesaistītie uzņēmumi; |
20. |
norāda, ka patērētāju paļāvībai ir izšķiroša nozīme gan iekšējā, gan pārrobežu e-tirdzniecībā; uzsver, ka ir jānodrošina izstrādājumu kvalitāte, drošība, izsekojamība un autentiskums, jāziņo par nelikumīgu un negodīgu praksi un jāievēro noteikumi par personas datu aizsardzību; |
21. |
uzsver digitālā vienotā tirgus nozīmi droša un labi funkcionējoša preču un pakalpojumu vienotā tirgus izveidē; šajā saistībā uzsver, cik būtiski ir veicināt efektīvas un koordinētas riska vadības sistēmas attiecībā uz priekšlikumiem par produktu vispārējo drošību un tirgus uzraudzību; |
22. |
uzsver, cik būtiski ir drīzumā īstenot direktīvu par strīdu izšķiršanu tiešsaistē, lai patērētāji varētu viegli piekļūt problēmas atrisināšanai tiešsaistē; aicina Komisiju nodrošināt, ka programmai par strīdu izšķiršanu tiešsaistē tiek garantēts pietiekams finansējums; |
23. |
uzsver, cik būtiskas ir uzticamības zīmes, kas gan uzņēmumiem, gan patērētājiem nodrošina digitālā vienotā tirgus efektīvu funkcionēšanu; prasa pieņemt Eiropas pakalpojumu uzticamības zīmju standartu – pamatojoties uz augsta līmeņa kvalitātes standartiem —, lai palīdzētu konsolidēt ES tirgu šajā jomā; |
24. |
aicina Komisiju pieņemt ES pamatnostādnes par standartu minimumu tīmekļa vietņu salīdzināšanai, kas ietvertu pamatprincipus attiecībā uz pārredzamību, objektivitāti, informāciju par kvalitāti, strīdu efektīvu izšķiršanu un lietotājdraudzīgumu; ierosina papildus šīm pamatnostādnēm izstrādāt ES mēroga akreditācijas shēmu, kā arī efektīvus uzraudzības un izpildes pasākumus; |
25. |
sagaida, ka Komisija, pārskatot Komplekso ceļojumu direktīvu, pilnībā novērtēs e-tirdzniecības un digitālo tirgu ietekmi uz patērētāju paradumiem ES tūrisma nozares ietvaros un palielinās centienus uzlabot tūristiem sniegtās informācijas kvalitāti, saturu un ticamību; |
26. |
uzsver, ka pasažieriem ir jābūt spējīgiem datorizēto rezervēšanas sistēmu kontekstā skaidri nošķirt maksā ietvertās operatīvās izmaksas, kas ir obligātas, no tām maksas iespējām, kas ir izvēles rakstura, lai tādējādi cenas padarītu pārredzamākas pasažieriem, kad viņi rezervē biļetes internetā; |
27. |
aicina Komisiju cieši uzraudzīt un izmantot visas savas pilnvaras, lai garantētu Negodīgas komercprakses direktīvas pamatnoteikumu pareizu īstenošanu un piemērošanu attiecībā uz modernizētiem noteikumiem par negodīgas komercprakses apkarošanu, tostarp tiešsaistē, jo īpaši attiecībā uz potenciālo tirgusspējas ļaunprātīgu izmantošanu tādās jomās kā uz uzvedību balstīta reklāma, personalizēta cenu politika un interneta pārlūkošanas pakalpojumi; atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu “Uzņēmumu aizsardzība no maldinošas tirgvedības prakses un efektīvas izpildes nodrošināšana – pārskats par Direktīvu 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu” (COM(2012)0702); |
28. |
mudina Komisiju risināt negodīgu noteikumu problēmu gaisa transporta līgumos, lai nodrošinātu tīmekļa vietņu ciešāku uzraudzību un ziņotu valstu izpildstruktūrām par spēkā esošo noteikumu nepareizu piemērošanu; |
29. |
aicina Komisiju izstrādāt standartizētas elektroniskās veidlapas pasažieru sūdzību iesniegšanai saistībā ar visiem transporta veidiem un veicināt pamatnostādņu pieņemšanu attiecībā uz šādu sūdzību strauju izskatīšanu, izmantojot vienkāršotas procedūras; |
30. |
uzsver, ka ir jāstrādā pie tā, lai izveidotu uzticamus mākoņdatošanas pakalpojumus; prasa pieņemt skaidrus un pārredzamus standarta līgumus, kas ietvertu tādus jautājumus kā datu saglabāšana pēc līguma izbeigšanas, datu izpaušana un integritāte, datu glabāšana un nodošana, datu īpašumtiesības un tiešā/netiešā atbildība; |
31. |
norāda uz daudzajiem juridiskajiem jautājumiem un problēmām, ko rada mākoņdatošanas izmantošana, piemēram, grūtības noteikt piemērojamo likumu, kompetences un atbildības jautājumi, datu aizsardzības pasākumi (tostarp tiesības uz privātumu), datu pārnesamība un autortiesību un citu intelektuālā īpašuma tiesību izpilde; uzskata, ka ir būtiski, lai mākoņdatošanas sekas būtu skaidras un paredzamas visās saistītajās tiesību jomās; |
32. |
uzver izšķirošo nozīmi, kāda ir patērētāju tiesību nostiprināšanai, veicot tiešsaistes darījumus; norāda, ka Komisijas koordinētie saskaņotie ES mēroga pasākumi, kas vienlaicīgi ieviesti ar attiecīgo valsts iestāžu starpniecību, ir bijuši lietderīgi instrumenti, ar ko uzraudzīt spēkā esošo vienotā tirgus tiesību aktu piemērošanu dalībvalstīs, īstenojot kopīgu rīcību, un mudina Komisiju piedāvāt plašāku saskaņoto ES mēroga pasākumu izmantošanu un apsvērt iespēju šādus pasākumus koordinēt arī citās jomās, piemēram, bezsaistē; aicina Komisiju nostiprināt tīklu sadarbībai patērētāju aizsardzības jomā; |
33. |
norāda, ka pieejami, cenu ziņā samērīgi un kvalitatīvi piegādes pakalpojumi ir būtisks preču iegādes tiešsaistē elements un to vislabāk var attīstīt, nodrošinot brīvu un godīgu konkurenci; tomēr atzīmē, ka daudzi patērētāji atturas iepirkties tiešsaistē, jo īpaši pārrobežu jomā, jo pastāv neskaidrības saistībā ar galīgo piegādes vietu, izmaksām vai uzticamību; tāpēc atzinīgi vērtē Komisijas sākto sabiedrisko apspriešanos nolūkā apzināt iespējamos trūkumus un veikt attiecīgus pasākumus, ar kuriem šos trūkumus novērst, lai gan uzņēmumi, gan patērētāji pilnībā izmantotu digitālā vienotā tirgus priekšrocības; |
34. |
aicina Komisiju iesniegt Direktīvas par maksājumu pakalpojumiem pārskatītu priekšlikumu un likumdošanas priekšlikumu par daudzpusējas savstarpējas apmaiņas maksām nolūkā panākt karšu, interneta un mobilo maksājumu pakalpojumu standartizāciju un savietojamību Eiropas Savienībā un risināt problēmu, ko rada nepārredzamas un pārmērīgas ar maksājumiem saistītas maksas; |
35. |
uzsver, ka tīkla un informācijas augsta līmeņa drošība ir priekšnoteikums tam, lai garantētu vienotā tirgus funkcionēšanu un patērētāju uzticību digitālajam vienotajam tirgum; norāda, ka nevienādi ir attīstītas elektroniskās prasmes un spēja reaģēt uz apdraudējumiem un uzbrukumiem, kā arī Savienībā nepastāv saskaņota pieeja kiberdrošības jomā; prasa veikt saskaņotus centienus un ciešāk sadarboties, ņemot vērā interneta globālo raksturu un tīkla un informācijas sistēmu starpsavienojumu plašo mērogu visā Savienībā; |
36. |
uzsver, ka valsts sektora iestāžu tīmekļa vietņu pieejamība ir svarīga digitālās programmas daļa, kas gan nodrošina nediskrimināciju, gan rada uzņēmējdarbības iespējas; aicina Komisiju pieņemt vērienīgāku nostāju pašreizējās sarunās par šo jautājumu un beidzot iesniegt ilgi gaidīto likumdošanas iniciatīvu Eiropas pieejamības akta veidā, kas aptvertu ne tikai valsts sektoru; |
Uzņēmējdarbībai labvēlīgas vides radīšana
37. |
uzsver, cik būtiski ir radīt digitālajai uzņēmējdarbībai kopumā labvēlīgu vidi; norāda, ka ir jāvienkāršo PVN tiesiskais regulējums un jānovērš nodokļu dubultā uzlikšana; aicina dalībvalstis līdz 2015. gadam strauji izveidot nelielas vienas pieturas aģentūras telekomunikāciju, televīzijas apraides un elektronisko pakalpojumu jomā; prasa Komisijai paplašināt vienas pieturas aģentūru darbības jomu, pēc iespējas drīzāk to attiecinot arī uz citām precēm un pakalpojumiem; |
38. |
aicina Komisiju paskaidrot, kā ir piemērojams Pakalpojumu direktīvas 20. panta 2. punkts, kurā izklāstīts jautājums par ES patērētāju diskrimināciju dzīvesvietas vai valstspiederības dēļ, un jo īpaši aicina norādīt tos uzņēmējdarbības veidus, kas saskaņā ar minēto direktīvu ir uzskatāmi par nepamatoti diskriminējošiem; uzsver, ka ir jārisina to šķēršļu problēma – tostarp joprojām pastāvošā tiesiskā regulējuma fragmentācija un no tās izrietošā juridiskā nenoteiktība patērētāju tiesību normatīvo aktu piemērojamības kontekstā —, kas neļauj uzņēmumiem izvērsties digitālajā vienotajā tirgū; |
39. |
uzskata, ka ierosinātie vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi ir novatoriska iniciatīva, kas ir izšķiroši svarīga patērētājiem un uzņēmumiem iekšējā tirgū; uzskata, ka ES mēroga vienots fakultatīvs noteikumu kopums būtu īpaši izdevīgs strauji augošajai interneta nozarei; uzskata, ka šis priekšlikums varētu būt noderīgs arī mākoņdatošanas un digitālā satura jomā; |
40. |
aicina Komisiju turpināt darbu pie līgumtiesību regulējuma pielāgošanas jaunajiem uzdevumiem, ko izvirza digitālais vienotais tirgus; jo īpaši uzskata, ka šajā jomā izšķiroša nozīme ir darbam, kas saistīts ar tādu ES mēroga standarta līgumnoteikumu izstrādi, kurus uzņēmumi un patērētāji varētu tūlīt izmantot; |
41. |
aicina Komisiju rūpīgi uzraudzīt konkurences attīstību digitālajā vienotajā tirgū un nekavējoties vērsties pret ikvienu mēģinājumu ļaunprātīgi izmantot dominējošo stāvokli; jo īpaši uzsver, ka ir jānodrošina uzraudzība, lai pareizi piemērotu pamatnostādnes par selektīvās izplatīšanas līgumiem un panāktu, ka digitālajā kontekstā tās joprojām pilda paredzēto mērķi; |
42. |
aicina Komisiju veicināt piekļuvi riska kapitālam un IKT puduriem, lai ieviestu inovatīvus pirmstirdzniecības projektus un sekmētu agrīnu inovāciju IKT tirgos; uzsver potenciālu, kāds piemīt valsts un privātā sektora partnerībām un gaidāmajiem jaunajiem publiskā iepirkuma noteikumiem par inovatīvu partnerību veidošanu; mudina drīzumā ieviest tiešsaistes publiskā iepirkuma rīkus, kas palīdzētu gūt labumu no gaidāmajām publiskā iepirkuma reformām; |
43. |
uzsver tīkla neitralitātes un Eiropas Savienības MVU netraucētas iekļūšanas tirgū IKT nozarē nozīmi; aicina Komisiju veikt visus nepieciešamos pasākumus, ar kuriem uzlabot šo situāciju; aicina Komisiju pēc iespējas drīz iesniegt likumdošanas priekšlikumu, ar ko vēl vairāk samazinātu mobilās viesabonēšanas cenas Eiropas Savienībā; |
Pievilcīgi tiesiskie priekšlikumi digitālā satura jomā
44. |
mudina Komisiju turpināt centienus intelektuālā īpašuma tiesību jomā, lai izveidotu mūsdienīgu autortiesību sistēmu, kas būtu piemērota digitālajam vienotajam tirgum; aicina Komisiju veikt nepieciešamos pasākumus, ar kuriem mudinātu izstrādāt tiesisko saturu, kas būtu pieejams visā digitālajā vienotajā tirgū; uzsver, ka pārskatīta intelektuālā īpašuma tiesību režīma pamatā ir jābūt inovācijas sekmēšanai, jauniem pakalpojumu modeļiem un lietotāju izstrādātam un sadarbspējīgam saturam nolūkā sekmēt konkurētspējīga ES IKT tirgus attīstību, vienlaikus nodrošinot, ka tiek aizsargāti un pienācīgi atlīdzināti autortiesību īpašnieki; |
45. |
atzīmē, ka Savienībā jau ir panākts zināms progress nolūkā samazināt autortiesību teritorialitātes ietekmi, proti, Komisija ir iesniegusi priekšlikumu direktīvai par autortiesību un blakustiesību kolektīvo pārvaldījumu un muzikālo darbu tiešsaistes tiesību daudzteritoriālo licencēšanu, ko pašlaik izskata likumdevējs; uzskata, ka ir vajadzīga tiesību kolektīvā pārvaldījuma sabiedrību lielāka pārredzamība, labāks regulējums un pastiprināta pārskatatbildība; uzskata, ka ierosinātā direktīva sekmētu tiesību daudzteritoriālo licencēšanu un atvieglinātu muzikālo darbu tiešsaistes tiesību licencēšanu; |
46. |
uzsver, ka Komisijas pašreizējā dialogā par Eiropā izmantojamajām licencēm un intelektuālā īpašuma tiesību normatīvā regulējuma pārskatīšanā ir jāiesaista visi attiecīgie sabiedrības segmenti; aicina Komisiju veikt visus nepieciešamos pasākumus, ar kuriem nodrošināt, ka pienācīgi tiek pārstāvētas pilsoniskās sabiedrības un patērētāju tiesību organizācijas; aicina Komisiju 2014. gadā iesniegt vērienīgu stratēģiju, kurā ietvertu gan praktiskus, gan politiskus tirgus risinājumus, un vajadzības gadījumā aicina iesniegt arī likumdošanas priekšlikumus; prasa Komisijai regulāri informēt Parlamentu par šā procesa rezultātiem; |
47. |
aicina Komisiju ierosināt pasākumus, ar kuriem palielināt audiovizuālā satura pārrobežu apriti un pārnesamību, ietverot pieprasījuma video programmas; aicina Komisiju un dalībvalstis ierosināt pasākumus ES audiovizuālās nozares atbalstam, lai pārvarētu pašreizējos šķēršļus digitālā vienotā tirgus izveidei šajā nozarē; uzskata, ka par šādu pasākumu mērķi ir jānosaka lielāks patērētāju pieprasījums pēc citu Eiropas valstu filmām, pārrobežu izplatīšanas sekmēšana, tostarp atbalstot audiovizuālo darbu subtitrēšanu un dublēšanu, un ar tiesību pārvaldījumu saistīto darījumu izmaksu samazināšana; |
48. |
uzskata, ka kultūras un radošā satura pakalpojumi, jo īpaši audiovizuālie darbi un jaunas pārrobežu satura izplatīšanas programmas, ir jāpadara pieejamākas visā Savienībā, jo īpaši veciem cilvēkiem un personām ar invaliditāti, lai sekmētu līdzdalību Savienības sociālajā un kultūras dzīvē; |
49. |
uzsver, cik būtiska ir ES un citu pakalpojumu vai programmu nozīme Savienības kultūras mantojuma un satura digilalizēšanā un to pieejamības nodrošināšanā; |
50. |
atzinīgi vērtē e-grāmatu tirgus izaugsmi Eiropā un uzskata, ka tas var sniegt ievērojamas priekšrocības gan patērētājiem, gan uzņēmumiem; uzsver, ka ir būtiski nodrošināt, lai patērētājiem nerastos nekādi šķēršļi, ja viņi vēlas iegādāties e-grāmatas, izmantojot starptautiskus pakalpojumus, programmas un aprīkojumu; uzsver, ka ir būtiski nodrošināt dažādo e-grāmatu aprīkojuma veidu un sistēmu sadarbspēju; |
51. |
aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu līdzīga rakstura preču un pakalpojumu PVN likmju saskaņošanai; ņemot vērā, ka 2015. gadā tiks piemērots princips “patērētāja dzīvesvietas valsts”, prasa ES mērogā ieviest jēdziena “e-grāmatas” dinamiskāku definīciju, lai nodrošinātu juridisko noteiktību; |
52. |
aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu, ar ko nodrošinātu, ka neatkarīgi no lietotāja piekļuves līdzekļiem PVN likmes tiek taisnīgi piemērotas radošam, kultūras, zinātniskam un izglītojošam saturam; uzskata, ka samazinātās PVN likmes, kas tiek piemērotas fiziskā formā izplatītam saturam, ir jāpiemēro arī tāda paša veida digitālam saturam, tādējādi palielinot digitālo programmu pievilcību un stimulējot inovatīvus satura pakalpojumus un jaunus veidus, kā lietotāji var piekļūt saturam tiešsaistē; |
53. |
atzinīgi vērtē Komisijas nodomu iesniegt konkrētu priekšlikumu, ar ko precizētu un skaidri interpretētu paziņošanas un rīcības procedūru funkcionēšanu, kā arī sniegtu norādījumus par tām; |
Virzoties uz viediem un sadarbspējīgiem mobilitātes pakalpojumiem Eiropas Savienībā
54. |
prasa turpināt mobilitātes viedsistēmu ieviešanu, kas izstrādātas ar ES finansētu pētījumu starpniecību, piemēram, nākotnes gaisa satiksmes pārvaldības sistēmas (SESAR), Eiropas dzelzceļa satiksmes pārvaldības sistēmas (ERTMS) un dzelzceļa informācijas sistēmas, kuģošanas uzraudzības sistēmas (SafeSeaNet), upju informācijas pakalpojumi (RIS), transporta viedsistēmas (ITS) un sadarbspējīgi starpsavienojuma risinājumi, kurus varētu izmantot jaunākās paaudzes vairākveidu satiksmes pārvaldības sistēmās; |
55. |
uzsver, ka informācijas tehnoloģijas rīki ir plaši jāizmanto TEN-T tīklā, lai vienkāršotu administratīvās procedūras, nodrošinātu kravu reģistrāciju un izsekojamību un optimizētu grafikus un satiksmes plūsmas; |
Digitālā vienotā tirgus starptautiskā dimensija
56. |
uzskata, ka ir vajadzīga lielāka globālā sadarbība nolūkā nākotnē aizsargāt un modernizēt intelektuālā īpašuma tiesības, jo tas ir būtiski inovācijai, nodarbinātībai un atvērtai starptautiskajai tirdzniecībai; |
57. |
atzinīgi vērtē Komisijas nesenās iniciatīvas, taču uzsver, ka ir jāpabeidz reglamentējošo noteikumu izstrāde autortiesību ievērošanai digitālajā vidē, kuri ir jāpielāgo pašreizējām prasībām, lai varētu vienoties ar mūsu tirdzniecības partneriem, pamatojoties uz mūsdienīgiem Eiropas tiesību aktiem; |
58. |
norāda, ka e-tirdzniecība ir izplatījusies ārpus tradicionālajām un standarta tirdzniecības regulatīvajām sistēmām; uzsver, cik būtiski ir palielināt starptautisko sadarbību Pasaules Tirdzniecības organizācijā un Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijā, lai aizsargātu un nodrošinātu globālā digitālā tirgus attīstību; prasa pārskatīt un atjaunināt pašreizējo Informācijas tehnoloģiju nolīgumu (ITA) Pasaules Tirdzniecības organizācijā un Eiropas Savienībai izpētīt, vai ir iespējams noslēgt Starptautisko Digitālās ekonomikas nolīgumu (IDEA); |
59. |
uzskata, ka ES uzņēmumu piekļuves digitālajiem tirgiem un tiešsaistes pakalpojumu patērētājiem ierobežošana, cita starpā izmantojot valsts masveida cenzūru vai ierobežotu piekļuvi Eiropas tiešsaistes pakalpojumu sniedzējiem trešās valstīs, ir uzskatāma par tirdzniecības šķērsli; aicina Komisiju un Padomi visos nākamajos tirdzniecības nolīgumos ietvert aizsardzības mehānismu, jo īpaši tajos, kas satur noteikumus, kuri ietekmē tiešsaistes pakalpojumus un lietotāju tiešsaistes kopienas, kas apmainās ar informāciju, nolūkā nodrošināt, ka trešās puses neprasa ES IKT uzņēmumiem ierobežot piekļuvi tīmekļa vietnēm, dzēst lietotāju radītu saturu vai sniegt personas informāciju, piemēram, IP adreses, tādā veidā, kas ir pretrunā pamattiesībām un pamatbrīvībām; turklāt prasa Padomei un Komisijai izstrādāt stratēģiju attiecībā uz trešo valstu problemātiskiem pasākumiem, kas ierobežo ES uzņēmumu piekļuvi globālajiem tiešsaistes tirgiem; |
o
o o
60. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0468.
(2) OV C 296 E, 2.10.2012., 59. lpp.
(3) OV C 296 E, 2.10.2012., 70. lpp.
(4) OV C 296 E, 2.10.2012., 51. lpp.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0209.
(6) OV C 153 E, 31.5.2013., 25. lpp.
(7) OV L 304, 22.11.2011., 64. lpp.
(8) OV C 131 E, 8.5.2013., 9. lpp.
(9) OV C 169 E, 15.6.2012., 58. lpp.
(10) OV C 50 E, 21.2.2012., 1. lpp.
(11) OV L 189, 22.7.2010., 1. lpp.
(12) OV L 95, 15.4.2010., 1. lpp.
(13) OV C 46 E, 24.2.2010., 26. lpp.
(14) OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.
(15) Lielbritānijas uzņēmējdarbības, inovāciju un profesionālās tālākizglītības departaments, Economics Paper Nr. 11: “Vienotā tirgus ieviešanas ietekme uz Lielbritānijas un ES ekonomiku”, 2011. gada februāris.
(16) Lielbritānijas uzņēmējdarbības, inovāciju un profesionālās tālākizglītības departaments, Economics Paper Nr. 11: “Vienotā tirgus ieviešanas ietekme uz Lielbritānijas un ES ekonomiku”, 2011. gada februāris, un Eirostat dati par ES IKP 2010. gadā un mājsaimniecību skaitu ES.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/130 |
P7_TA(2013)0328
Krīzes ietekme uz aprūpes pieejamību mazāk aizsargātu iedzīvotāju grupām
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija Krīzes ietekme uz aprūpes pieejamību mazāk aizsargātu iedzīvotāju grupām (2013/2044(INI))
(2016/C 075/20)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību, jo īpaši tā 3. panta 3. punktu, un Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 9., 151., 153. un 168. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, jo īpaši tās 1., 21., 23., 24., 25., 34. un 35. pantu, |
— |
ņemot vērā pārskatīto Eiropas Sociālo hartu, jo īpaši tās 30. pantu (tiesības uz aizsardzību pret nabadzību un sociālo atstumtību) un 16. pantu (ģimenes tiesības uz sociālo, juridisko un ekonomisko aizsardzību), |
— |
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, |
— |
ņemot vērā ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām, |
— |
ņemot vērā ANO Bērna tiesību konvenciju, |
— |
ņemot vērā Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvu 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (1), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Regulu (EK) Nr. 1081/2006 par Eiropas Sociālo fondu un Regulas (EK) Nr. 1784/1999 atcelšanu (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 6. oktobra priekšlikumu regulai par Eiropas Sociālo fondu un Regulas (EK) Nr. 1081/2006 atcelšanu (COM(2011)0607), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Solidaritāte veselības jomā. Nevienlīdzības samazināšana veselības jomā ES” (COM(2009)0567), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Eiropa 2020: Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” (COM(2010)2020), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Eiropas stratēģija invaliditātes jomā (2010–2020): atjaunināta apņemšanās veidot Eiropu bez šķēršļiem” (COM(2010)0636), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Eiropas platforma cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību: Eiropas pamatprogramma sociālai un teritoriālai kohēzijai” (COM(2010)0758), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “ES programma attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām līdz 2020. gadam” (COM(2011)0173), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Kā tālāk virzīt Eiropas Inovācijas partnerības aktīvām un veselīgām vecumdienām Stratēģisko īstenošanas plānu” (COM(2012) 0083), |
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu “Nodarbinātība un sociālās norises Eiropā 2012. gadā”, |
— |
ņemot vērā 2008. gada 9. oktobra rezolūciju par sociālās integrācijas veicināšanu un nabadzības, tostarp bērnu nabadzības, apkarošanu ES (3), |
— |
ņemot vērā 2009. gada 6. maija rezolūciju par tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgus (4), |
— |
ņemot vērā 2009. gada 19. februāra rezolūciju par sociālo ekonomiku (5), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 16. jūnija rezolūciju par stratēģiju “Eiropa 2020” (6), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par ekonomiskās lejupslīdes un finanšu krīzes ar dzimumu saistītiem aspektiem (7), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 6. jūlija rezolūciju par jauniešu piekļuves darba tirgum veicināšanu un praktikanta, stažiera un mācekļa statusa nostiprināšanu (8), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 20. oktobra rezolūciju par finanšu, ekonomikas un sociālo krīzi: ieteikumi veicamajiem pasākumiem un iniciatīvām (vidusposma ziņojums) (9), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par vistrūcīgākajām personām paredzētu pārtikas izdalīšanas shēmu Savienībā (10), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 9. marta rezolūciju par ES stratēģiju romu integrācijai (11), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 8. marta rezolūciju par nevienlīdzības mazināšanu veselības aprūpes jomā ES (12), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 14. septembra rezolūciju par ES bezpajumtniecības stratēģiju (13), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 25. oktobra rezolūciju par personu ar invaliditāti integrāciju un mobilitāti un Eiropas stratēģiju invaliditātes jomā (2010.–2020. gads) (14), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2013. gada 7. februāra rezolūciju par Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu: par Eiropas Ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu – 2013. gada izaugsmes pētījumā izklāstītie nodarbinātības un sociālie aspekti (15), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 22. aprīļa deklarāciju par bezpajumtniecības uz ielām izbeigšanu (16) un 2010. gada 16. decembra deklarāciju par ES stratēģiju bezpajumtniecības izskaušanai (17), |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras 2011. gada ziņojumus “Migranti nelegālā situācijā – piekļuve veselības aprūpei 10 Eiropas Savienības dalībvalstīs” (18) un “Nelegālā situācijā Eiropas Savienībā esošu migrantu pamattiesības”, |
— |
ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas 2012. gada marta trešo ziņojumu “Ekonomikas krīzes un notiekošās fiskālās konsolidācijas sociālā ietekme”, |
— |
ņemot vērā organizācijas “Doctors of the World” ziņojumu “Mazāk izsargātu grupu piekļuve veselības aprūpes pakalpojumiem Eiropas Savienībā 2012. gadā”, |
— |
ņemot vērā Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda Eurofound ziņojumu “Trešais Eiropas dzīves kvalitātes pārskats – dzīves kvalitāte Eiropā: krīzes ietekme” (19), |
— |
ņemot vērā Eurofound ziņojumu “Konsultatīvie dienesti mājsaimniecību parādu jomā Eiropas Savienībā” (20), |
— |
ņemot vērā Eurofound ziņojumu “Romu dzīves apstākļi: pārāk zema standarta mājokļi un pārāk zems veselības līmenis (21)”, |
— |
ņemot vērā Eurofound ziņojumu “Jauniešu ar invaliditāti vai veselības problēmām aktīva iekļaušana” (22), |
— |
ņemot vērā ESAO ziņojumu “Pārskats par veselību Eiropā 2012. gadā”, |
— |
ņemot vērā SDO publikāciju “Sociālā drošība visiem – problēmu risināšana saistībā ar mazāk aizsargātu grupu nevienlīdzīgu piekļuvi veselības aprūpei Eiropas un Centrālāzijas valstīs”, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ziņojumu un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumu (A7-0221/2013), |
A. |
tā kā visi cilvēki ir dzimuši brīvi, ar vienlīdzīgu cilvēcisko cieņu un tiesībām, un dalībvalstu atbildība ir ar konstitūciju un veselības aizsardzības sistēmu veicināt un garantēt šīs tiesības; tā kā dzimumu nelīdztiesība veselības aprūpes pieejamībā un rezultātos ir vērojama visā ES; |
B. |
tā kā pat krīzes situācijā būtu jāievēro ES pamatvērtības un piekļuve aprūpei, veselības aprūpei un sociālai palīdzībai ES būtu jāuzskata par visu cilvēku pamattiesībām; tā kā vērojams gluži pretējais, proti, lielākajā daļā dalībvalstu veselībai, aprūpei un pakalpojumiem ir samazināti līdzekļi taupības politikas dēļ, tādējādi graujot principu par vispārēju piekļuvi pakalpojumiem un to kvalitāti; |
C. |
tā kā veselības aprūpes sistēmas visā Eiropas Savienībā saskaras ar būtiskām problēmām, tostarp, nepārejošu eurozonas valstu parādu krīzi, kas izraisa slogu uz publiskajām finansēm, iedzīvotāju novecošanu, veselības pakalpojumu būtības izmaiņas un veselības aprūpes izmaksu paaugstināšanos, skaidri apliecinot steidzamu reformu nepieciešamību; |
D. |
tā kā Eiropas Savienībā ir pasaules visattīstītākā sociālās aizsardzības sistēma ar vislielākajiem tēriņiem iedzīvotāju sociālajiem pabalstiem; uzsver, ka Eiropas sociālā modeļa saglabāšanai un turpmākai attīstīšanai ir jābūt politiskai prioritātei; |
E. |
tā kā Pasaules Veselības organizācijas Tallinas hartā norādīts, ka veselība ir īpaši būtisks faktors, kas veicina ekonomikas attīstību un labklājību; |
F. |
tā kā vairākās dalībvalstīs nevienlīdzība palielinās, jo nabadzīgāko iedzīvotāju stāvoklis šajās valstīs turpina pasliktināties; tā kā 2011. gadā 24,2 % ES iedzīvotāju bija pakļauti nabadzības vai atstumtības riskam; turklāt tā kā personu ar zemiem ienākumiem vērtējumā viņu veselības stāvoklis ir pasliktinājies, un pastāv īpaši lielas atšķirības starp šīm personām un 25 % iedzīvotāju ar vislielākajiem ienākumiem; |
G. |
tā kā ilgtermiņa bezdarba rādītāji palielinās un daudzi iedzīvotāji tā rezultātā paliek bez apdrošināšanas, kas vēl vairāk ierobežo viņu piekļuvi veselības pakalpojumiem; |
H. |
tā kā pašreizējā krīze nesamērīgi skar mazāk aizsargātās grupas, jo tās cieš no krīzes divkāršas ietekmes, proti, zaudētiem ienākumiem un ierobežotiem aprūpes pakalpojumiem; |
I. |
tā kā hroniski nabadzīgie, nereti ilgtermiņa bezdarbnieki vai mazo algu saņēmēji, vientuļie vecāki ar bērniem, kuri nav nodarbināti vai strādā vien dažas stundas, un gados vecāki cilvēki Centrālajā Eiropā un Austrumeiropā pastāvīgi ierindojami mazāk aizsargāto iedzīvotāju grupā; |
J. |
tā kā jaunākie pētījumi apliecina jaunu mazāk aizsargāto grupu rašanos, kuras agrāk bija salīdzinoši nodrošinātas, taču šobrīd ir nonākušas trūkumā personīgu parādsaistību dēļ – šajā grupā ietilpstošie var nespēt segt savus izdevumus un sākt nemaksāt rēķinus un neveikt parādsaistību maksājumus vai vairs nespēt apmaksāt vajadzīgos aprūpes pakalpojumus un to apdraud risks, ka būs jāpamet mājoklis; |
K. |
tā kā valsts pārziņā esošiem un pārvaldītiem sabiedriskajiem pakalpojumiem un to lietotāju demokrātiskai līdzdalībai ir būtiska loma jomās, kas ir būtiskas labklājībai, tostarp veselības, izglītības, tieslietu, ūdensapgādes, mājokļu, transporta un bērnu un gados vecāku cilvēku aprūpes jomā; |
L. |
tā kā veselības aprūpes sistēmu fragmentācija var novest pie situācijas, ka daudzi pacienti nesaņem vajadzīgo medicīnisko aprūpi, savukārt citi saņem aprūpi, kas var būt nevajadzīga un pat kaitējoša; |
M. |
tā kā krīze ir palielinājusi iespēju, ka var notikt ilgtermiņa izslēgšana no darba tirgus, jo īpaši attiecībā uz jauniešiem, un viņi ir visjutīgākie pret šāda procesa sekām saistībā ar turpmāko līdzdalību darba tirgū un ienākumiem; |
N. |
tā kā arvien vairāk cilvēku ES strādā pēc tiesību aktos noteiktā pensionēšanās vecuma, daļēji finansiālu iemeslu dēļ, jo citi pēcpensijas posma mājsaimniecību ienākumi ir apdraudēti; |
O. |
tā kā vairākās dalībvalstīs pakalpojumu izmaksas palielinās, un tas nozīmē, ka daudzi cilvēki vairs nespēj atļauties pienācīga līmeņa pakalpojumus savu konkrēto vajadzību apmierināšanai, tādējādi zaudējot patstāvību, saskaroties ar papildu spiedienu mājas un darbā vai iespējami postošu ietekmi uz viņu veselību, kas noved pie viņu sociālās atstumtības; |
P. |
tā kā veselības aprūpes sistēmas var (neapzināti) radīt šķēršļus veselības aprūpes pieejamībai vai nodrošināt veselības aprūpi citā kvalitātē cilvēkiem, uz kuriem attiecas vairāk nekā viens aizsargāts rādītājs, piemēram, dzimums, vecuma vai piederība minoritātei; |
Q. |
tā kā dažās sociālā nodrošinājuma sistēmās tiek veiktas izmaiņas, lai noteiktām grupām ierobežotu vai liegtu piekļuvi gan veselības aprūpei, gan kompensācijām par noteiktiem ārstēšanas veidiem un medikamentiem (23), tādējādi radot papildu riskus cilvēku un sabiedrības veselībai, kā arī šo sistēmu ilgtermiņa stabilitātei; |
R. |
tā kā ir aplēsts, ka lielāko daļu aprūpes ES nodrošina neoficiāli un neapmaksāti aprūpētāji; tā kā šis ievērojamais resurss ir apdraudēts sakarā ar noteiktām demogrāfiskām izmaiņām un arvien pieaugošo aprūpes slogu; |
S. |
tā kā ANO Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām 19. un 26. pantā ir noteiktas tiesības uz virkni mājās un dzīvesvietā sniegtu pakalpojumu vai citiem sociālā atbalsta pasākumiem, tostarp individuālu palīdzību; |
T. |
tā kā bērnu nodošana alternatīvai aprūpei ir sarežģīta un daudzslāņaina problēma, taču bieži izrādās tieši vai netieši saistīta ar nabadzību un sociālo atstumtību; |
U. |
tā kā precīzas un pieejamas informācijas trūkums var veicināt to, ka mazāk aizsargātas grupas nespēj saņemt vajadzīgo aprūpi, uz ko tās ir tiesīgas; |
V. |
tā kā ziņojumi liecina par pieaugošām grūtībām, ar kurām saskaras atsevišķi ES iedzīvotāji un citas personas ar likumīgām tiesībām, cenšoties izmantot savas tiesības uz aprūpi pārrobežu situācijās; |
W. |
tā kā medicīniskās demogrāfijas problēmas (zema līmeņa aprūpes sniegšana noteiktās ģeogrāfiskās teritorijās) vairākās dalībvalstīs apgrūtina veselības pieejamību mazāk aizsargātām grupām; |
X. |
tā kā palielinās ziņojumu skaits par pieaugošu sociālo sašķeltību un agresiju, kas rada verbālus un fiziskus uzbrukumus mazākumgrupām; tā kā par šādiem gadījumiem būtu jāsniedz detalizēta informācija; |
Y. |
tā kā dažās dalībvalstīs politikas ierobežojumi attiecībā uz personām ar invaliditāti, mācīšanās grūtībām vai psihiatriskām slimībām nozīmē novēršanos no tiesībpamatotas integrācijas pieejas, kuras mērķis ir pilnīga integrācija kopienā, atgriežoties pie institucionalizētākas pieejas, kas tika izmantota agrāk; |
Z. |
uzsver augsto nodarbinātības potenciālu veselības un sociālās aprūpes nozarē visā Eiropas Savienībā; |
AA. |
tā kā daudzas darbavietas veselības un aprūpes nozarē dažās dalībvalstīs joprojām ir slikti apmaksātas, bieži vien nepiedāvā oficiālus līgumus un nenodrošina citas darba pamattiesības, un nav pievilcīgas lielā emocionālā un fiziskā stresa, pārslodzes riska un karjeras attīstības iespēju trūkuma dēļ; tā kā nozare piedāvā ļoti ierobežotas apmācības iespējas, turklāt tajā nodarbinātie lielākoties ir gados vecāki cilvēki, sievietes un strādājošie migranti; tā kā aprūpes pienākumus ES bieži veic neoficiāli un neapmaksāti aprūpētāji, kurus var uzskatīt par neaizsargātu grupu sakarā ar pieaugošo spiedienu nodrošināt sarežģītāku un tehniskāku aprūpes līmeni; tā kā daudzās dalībvalstīs trūkst kvalitatīvu aprūpes pakalpojumu, kas pieejami visiem neatkarīgi no ienākumiem; |
AB. |
tā kā pāreja no institucionāliem uz kopienās balstītiem aprūpes veidiem prasa aizvien lielāku mājoklī sniegtu atbalstu, lai mazāk aizsargāti cilvēki varētu dzīvot neatkarīgi; |
AC. |
tā kā jauniešus, kuri pēc aprūpes saņemšanas sāk neatkarīgu dzīvi, jo īpaši apdraud nabadzība un sociālā atstumtība, |
AD. |
tā kā arvien vairāk gados vecāku cilvēku ir jāklasificē kā mazāk aizsargāti cilvēki; |
AE. |
tā kā trūcīgi ES iedzīvotāji, kas ir citu dalībvalstu valstspiederīgie, un trešo valstu valstspiederīgie, uz kuriem attiecas citas dalībvalsts sociālās drošības sistēma, arī var pieredzēt ievērojamas grūtības, saņemot aprūpi; |
AF. |
tā kā visiem cilvēkiem ir tiesības uz tādu dzīves standartu, kas dod iespēju viņiem un viņu ģimenēm būt veseliem un baudīt labklājību; |
AG. |
tā kā ir svarīgi uzsvērt pilsoniskās sabiedrības un tās organizāciju nozīmību, kam ir būtiska loma, sniedzot palīdzību izstumtajām iedzīvotāju grupām; |
AH. |
tā kā veselības aprūpe nozīmīgi ietekmē cilvēka dzīves kvalitāti, ilgumu un cieņu; |
AI. |
tā kā aptuveni 10 % no ES notikušajām dzemdībām vienā gadā ir priekšlaicīgas (intrauterīnais vecums mazāks par 37 nedēļām), un tā kā mātēm ar priekšlaicīgi dzimušiem zīdaiņiem bieži vien nav pieejami atbilstoša standarta veselības aprūpes pakalpojumi, kas vēl vairāk saasina darba un privātās dzīves nelīdzsvarotības problēmu; |
AJ. |
tā kā nabadzība, neatbilstīga izglītība un zemāks sociālās integrācijas līmenis noved pie veselības pasliktināšanās; tā kā neaizsargātākajām grupām galvenais šķērslis veselības aprūpes pieejamībā ir zināšanu vai izpratnes trūkums par veselības aizsardzības sistēmām un administratīvajām problēmām, zināšanu trūkums par slimīgu profilaksi un nespēja fiziski nokļūt pie aprūpes pakalpojumiem, |
1. |
aicina Komisiju pieprasīt, lai dalībvalstis sniegtu informāciju par īstenotajiem taupības pasākumiem un veiktu taupības pasākumu sociālās ietekmes novērtējumus, un konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos sniegt ierosinājumus šādu pasākumu vidēja termiņa un ilgtermiņa sociālās un ekonomiskās ietekmes novēršanai; aicina Komisiju izstrādāt regulārus kopsavilkuma ziņojumus par šādiem novērtējumiem un nosūtīt tos Parlamentam; prasa, lai Eiropas pusgada procesos uzsvars tiktu likts ne tikai uz sociālās nodrošināšanas sistēmu finansiālo ilgtspējību, bet arī uz to pieejamības un kvalitātes aspektiem; |
2. |
aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt un veicināt ieguldījumus sociālajos pakalpojumos, piemēram, veselības, aprūpes un sociālajā jomā, proti, nozarēs, kas ir svarīgas sakarā ar demogrāfiskajām pārmaiņām un sociālās krīzes sekām, un kam ir liels potenciāls darba vietu radīšanā; |
3. |
pauž pārliecību, ka ar nepieciešamām reformām būtu jārisina veselības aprūpes kvalitātes un efektivitātes jautājumi, jāuzlabo piekļuve pareizai aprūpei pareizā laikā un pareizā kārtībā un, cik vien iespējams, jāļauj cilvēkiem dzīvot veselīgi un nepieļaut vispārējas slimību komplikācijas, no kurām var izvairīties; |
4. |
atgādina, ka dalībvalstis piekrita īstenot pieeju, kas paredz pāreju no ārstējošiem pasākumiem, kas vērsti uz atstumtības un veselības problēmu simptomu risināšanu, uz profilaktiskiem pasākumiem kā stratēģiju dzīves kvalitātes uzlabošanai un hronisko slimību, fizioloģiskā vājuma un invaliditātes radītā sloga samazināšanai (24); šajā sakarībā uzsver ilgtermiņa izmaksas, ko radīs nerīkošanās; |
5. |
uzskata, ka veselības aprūpes vai aprūpes pakalpojumu pieejamības liegšana mazāk aizsargātām personām rada tikai šķietamu ietaupījumu, jo ilgtermiņā tā var negatīvi ietekmēt veselības aprūpes izmaksas, kā arī personu un sabiedrības veselību; |
6. |
uzskata, ka daudzi īstermiņa izmaksu samazināšanas pasākumi, kas pašlaik tiek īstenoti, piemēram, vienreizēja maksa par piekļuvi veselības aprūpei, pārmērīgas izmaksas vai piekļuves liegšana aprūpei mazāk aizsargātām grupām, nav visaptveroši izvērtēti, ņemot vērā to radītās plašākās sociālās un ekonomiskās sekas vai iespējamo diskriminējošo ietekmi un ilgtermiņa rezultātus, tostarp sabiedrības veselības apdraudējumu un iespējamās sekas attiecībā uz paredzamo dzīves ilgumu; uzsver, ka šādiem pasākumiem ir neproporcionāla negatīva ietekme uz mazāk aizsargātām grupām; |
7. |
pauž nožēlu, ka ar dažām slimībām saistītā sociālā stigma attur personas no vēršanās pēc vajadzīgās palīdzības, kas var arī izraisīt infekcijas slimības, kuras, piemēram, netiekot ārstētas, rada sabiedrības veselības apdraudējumu; |
8. |
pauž nožēlu par to, ka valstu īstenotā aizturēšanas prakse un ziņošanas pienākumi saistībā ar imigrācijas tiesībaizsardzību rada nesamērīgu ietekmi uz migrantu bez dokumentiem spēju saņemt medicīnisko palīdzību (25); |
9. |
atzīst, ka pastāv cieša saikne starp virkni neaizsargātības faktoru, institucionālās aprūpes pieredzi, kvalitatīvas uz kopienu balstītas aprūpes trūkumu un izrietošu bezpajumtniecību; atgādina, ka veselības un aprūpes pakalpojumiem var būt svarīga nozīme nabadzības un sociālās atstumtības, tostarp to galējo formu, piemēram, bezpajumtniecības, profilaksē un novēršanā; uzsver, ka grupas, kuras skar vairāki neaizsargātības faktori, piemēram, romus un personas bez derīgas uzturēšanās atļaujas vai bezpajumtniekus, pat vairāk apdraud iespēja nesaņemt riska novēršanas kampaņu informāciju un netikt pārbaudītiem un ārstētiem; |
10. |
norāda uz budžeta samazināšanas ilgtermiņa negatīvo ietekmi uz profilaktiskajiem aprūpes pasākumiem krīzes situācijā; uzskata, ka profilaktiskie pasākumi – ja ir vajadzība tos ierobežot – būtu vismaz jāpalielina līdz iepriekšējam līmenim, tādējādi nodrošinot nepārtrauktību un nepieļaujot infrastruktūras iznīcināšanu; uzsver, ka ekonomikas un finanšu krīzei un dalībvalstīm uzspiestajiem tā sauktajiem taupības politikas virzieniem nevajadzētu būt iemeslam, lai neveiktu ieguldījumus valsts veselības un sabiedriskajos pakalpojumos, bet, ņemot vērā to nozīmi un būtiskās īpašības, gluži pretēji, būtu jāpieliek pūles, lai konsolidētu šos pakalpojumus nolūkā apmierināt sabiedrības, jo īpaši tās mazāk aizsargātāko grupu, vajadzības; |
11. |
uzskata, ka taupības pasākumiem nekādos apstākļos nevajadzētu liegt iedzīvotājiem piekļuvi sociālajiem un veselības pamatpakalpojumiem vai negatīvi ietekmēt inovācijas sociālo pakalpojumu sniegšanas jomā un to kvalitāti, kā arī tie nedrīkstētu pavērst pretējā virzienā pozitīvās tendences politikas izstrādē; |
12. |
aicina dalībvalstis veicināt pieņemšanu darbā sociālās aprūpes dienestos un rīkoties, lai palielinātu nozares pievilcību kā pilnvērtīgu karjeras iespēju jauniešiem; |
13. |
uzsver, ka aizvien vairāk ES pilsoņu, kas dzīvo citā ES valstī, nav apdrošināta veselība, piemēram, bezdarba vai uzturēšanās atļaujas zaudēšanas dēļ; uzsver, ka ES pilsoņiem, uz kuriem attiecas veselības apdrošināšana citā ES valstī, bieži ir grūtības piekļūt aprūpei, jo viņiem ir jāmaksā iepriekš; |
14. |
pauž bažas par to, ka personas ar invaliditāti visā ES nesamērīgi skar izdevumu samazināšana valsts sektorā, kā rezultātā viņi zaudē piekļuvi atbalsta pakalpojumiem, kas viņiem sniedza iespēju neatkarīgi dzīvot sabiedrībā; |
15. |
uzskata, ka šādas pieejas dēļ palielināsies to cilvēku skaits, kuri ilgtermiņā dzīvos aprūpes iestādēs, kā arī padziļināsies personu ar invaliditāti sociālā atstumtība ES, kas ir tiešs to ES saistību pārkāpums, ko tā uzņēmusies atbilstoši ANO Konvencijai par personu ar invaliditāti tiesībām un Eiropas stratēģijai invaliditātes jomā (2010–2020); |
16. |
uzsver, ka aprūpe, kas jāsaņem cilvēkiem ar invaliditāti, būtu jāsniedz pieejamā veidā gan attiecībā uz infrastruktūru, gan saziņu, kas ir īpaši būtiski personu ar garīgiem traucējumiem (mācīšanās grūtības) gadījumā, uzsver nepieciešamību veicināt aprūpes sniedzēju un plaša profila ārstu apmācību, lai nodrošinātu aprūpi pieejamā veidā; |
17. |
uzskata, ka visi budžeta samazinājumi attiecībā uz jauniešiem vai citām mazāk aizsargātām grupām paredzētajiem aprūpes un atbalsta pakalpojumiem negatīvi ietekmēs ES politikas programmas aktīvās iekļaušanas jomā; uzsver, ka augstais bezdarba līmenis jauniešu vidū rada papildu slogu visiem sociālajiem dienestiem un ka šajā ziņā varētu palīdzēt mērķtiecīga rīcība; |
18. |
norāda, ka krīzes izraisītā pieaugošā un ilgtermiņa bezdarba dēļ lielai daļai līdzpilsoņu, kas ir ilgtermiņa bezdarbnieki vai viņu apgādājamie, ir liegta piekļuve valsts veselības aprūpes sistēmai, sociālajam nodrošinājumam un veselības aprūpei; aicina dalībvalstis un jo īpaši dalībvalstis ar visaugstākajiem bezdarba rādītājiem efektīvi un ātri risināt šo būtisko problēmu, pieņemot vajadzīgos pasākumus; |
19. |
atzinīgi vērtē Komisijas 2013. gada 20. februāra ieteikumu “Ieguldījums bērnos: nabadzības apburtā loka pārraušana”; atzīst tādu ieguldījumu nozīmi un izmaksu efektivitāti, kas veikti agrīnā bērnu attīstības posmā, lai pilnībā attīstītu viņu potenciālu; atzīst, ka ieguldījumiem kvalitatīvos sociālajos pakalpojumos ir būtiska nozīme pienācīgu un efektīvu bērnu aizsardzības dienestu izveidē un visaptverošu profilaktisku stratēģiju izstrādē; atgādina, ka ir svarīgi pieņemt dzīves cikla perspektīvu, veicināt veselību, profilaksi un slimību savlaicīgu atklāšanu; uzsver, ka nesenā masalu pandēmija ir apliecinājusi, cik būtiski sabiedrības veselībai ir vakcinēt bērnus; |
20. |
atzīst ģimenes locekļu, kas strādā kā aprūpētāji un brīvprātīgie (neoficiālā aprūpe), milzīgo sociālo un ekonomisko ieguldījumu un viņu augošo pienākumu nastu, ko rada pakalpojumu sniegšanas ierobežojumi vai to izmaksu palielināšanās; uzskata, ka taupības pasākumiem nevajadzētu novest pie vēl lielākas slodzes, kas gulstas uz neoficiālajiem aprūpētājiem; uzsver, ka ir būtiski atzīt aprūpētāju zināšanas un garantēt augstas kvalitātes darbu; prasa sniegt atbilstīgu atbalstu un palīdzību ģimenes locekļiem, kas strādā kā aprūpētāji, apvienojot aprūpi un karjeru, un uzskata, ka aprūpētāja darbā pavadītais laiks būtu jāietver pensijas tiesību aprēķinos; uzsver, ka lielākā daļa aprūpes ES tiek sniegta neoficiāli, t.i., to sniedz ģimenes locekļi un brīvprātīgie, un aicina Komisiju, dalībvalstis un sociālos partnerus vairāk novērtēt šo ieguldījumu un piešķirt lielāku finanšu atalgojumu par to; |
21. |
atzīst, ka arvien vairāk sieviešu ir iesaistītas apmaksātā darbā (kaut arī pelna par 18 % mazāk nekā vīrieši), bet tajā pašā laikā sievietes joprojām bieži ir aprūpētājas (78 % visu aprūpētāju ir sievietes), un ka tas apdraud centienus panākt darba un privātās dzīves apmierinošu līdzsvaru; uzskata, ka kopumā elastīgas darba iespējas ir svarīgas, lai palīdzētu cilvēkiem apvienot darbu un aprūpi; pauž bažas par negatīvo ietekmi, ko pakalpojumu sniegšanas samazinājums vai to pieaugošās izmaksas rada sieviešu nodarbinātībai, darba un privātās dzīves līdzsvaram, dzimumu līdztiesībai un veselīgai novecošanai; |
22. |
atgādina, ka aprūpes nozare ES ir noteikta kā joma ar izaugsmes iespējām, un Parlaments ir uzsvēris, ka šajā nozarē nepieciešama labāka darba samaksa un labāka apmācība, lai padarītu to par pievilcīgu karjeras iespēju un uzlabotu pakalpojumu kvalitāti; norāda uz ievērojamo darbinieku trūkumu veselības aprūpes un aprūpes sniegšanas nozares noteiktos sektoros, un aicina dalībvalstis vecināt aprūpes apmācību jauniešu vidū, kā arī tādus apmācību pasākumus, kas varētu palīdzēt aprūpētājiem un pakalpojumu sniedzējiem labāk saprast aprūpes saņēmēju vajadzības; |
23. |
uzsver, ka ir aizvien svarīgāk nodrošināt mobilos pakalpojumus, lai sniegtu pakalpojumus tiem, kam tie ir vajadzīgi pilsētās un arī lauku apvidos; |
24. |
uzsver brīvprātīgo nozares vērtīgo ieguldījumu, aprūpējot gados vecākus cilvēkus, kam ir vajadzīga aprūpe, un vajadzības gadījumā izolētas personas, kas dzīvo savrupi; |
25. |
atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Inovācijas partnerība aktīvām un veselīgām vecumdienām ir izvēlēta to problēmuzdevumu risināšanai, kuras rada sabiedrības novecošanos. tostarp viens no mērķiem ir līdz 2050. gadam par diviem gadiem palielināt ES pilsoņu veselīgās dzīves daļu; tas arī nodrošina Eiropai trīskāršu ieguvumu:
|
26. |
atzīst trešā sektora un brīvprātīgo organizāciju darbu, bet uzskata, ka tam nevajadzētu aizstāt valsts pienākumu nodrošināt augstas kvalitātes, efektīvus, drošus un pieejamus pakalpojumus, kas ir pieejami visiem kā sabiedriskais labums, turklāt ar finansiālu atbalstu no valsts līdzekļiem; |
27. |
atzīmē Eiropas kvalitātes satvaru ilgtermiņa aprūpei, kas nodrošina principus un vadlīnijas attiecībā uz gados vecāku cilvēku, kam nepieciešama aprūpe, cieņu un labklājību, un kas tika publicēts kā daļa no Komisijas WeDO projekta (26); |
28. |
aicina dalībvalstis uzlabot zināšanas par veselību un nodrošināt atbilstīgu informāciju par neaizsargātām grupām pieejamiem pakalpojumiem, kurām bieži ir grūtības piekļūt vajadzīgajiem pakalpojumiem; tikpat būtiska ir aprūpes saņēmēju un aprūpētāju līdzdalība lēmumu pieņemšanas procesā, kuri skar viņus; |
Ieteikumi
29. |
aicina Komisiju padziļinātā pētījumā iegūt salīdzināmus un aktuālus datus par aprūpes pieejamību; |
30. |
aicina Komisiju un dalībvalstis sadarbībā ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām pārraudzīt, kuras valsts politikas programmas ir pretrunā stratēģijas “Eiropa 2020” nabadzības samazināšanas mērķim, un izskatīt šo jautājumu valsts reformu plānos; aicina dalībvalstis īpašu uzmanību pievērst mazāk aizsargātajām grupām un novērst šķēršļus pieejamībai, uzlabot un nostiprināt izmantošanas spējas un profilaktiskos pasākumus jau agrīnā posmā, lai atgrieztos pie tiesībpamatotas pieejas un novērstu ilgtermiņa kaitējumu un nerīkošanās radītās izmaksas; |
31. |
aicina Komisiju, sociālos partnerus un dalībvalstis rīkoties attiecībā uz faktiem, kas atklāti analīzē par pozitīvajiem un negatīvajiem aspektiem Eiropas gadā aktīvām vecumdienām un paaudžu solidaritātei (2012); |
32. |
mudina dalībvalstis savstarpēji sadarboties, lai īstenotu pēc iespējas vairāk programmu mazāk aizsargāto iedzīvotāju grupu, jo īpaši bērnu un jauniešu, veselības standartu uzlabošanai saistībā ar mobilitāti, kas ir viena no pamattiesībām Eiropas Savienībā; |
33. |
aicina Komisiju izskatīt iespējamās grūtības, kas var rasties saistībā ar sociālā nodrošinājuma tiesību piemērošanu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 883/2004 (27) un Direktīvas 2004/38/EK (28) īstenošanu, lai ieteiktu izmaiņas, kas var būt vajadzīgas aptvēruma nepilnību novēršanai; |
34. |
mudina Komisiju un visas dalībvalstis noteikt prioritātes, lai samazinātu atšķirības attiecībā uz vīriešiem un sievietēm, un nodrošināt sievietēm efektīvu pieeju medicīnas pakalpojumiem un ģimenes plānošanai, kā arī pievērst īpašu uzmanību citām mazāk aizsargātām un nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, kurām nepieciešama sociālā veselības aizsardzība; |
35. |
aicina Komisiju nolīgumos ar valstīm, kuras saņem finansiālo palīdzību, iekļaut sociālās garantijas, aizsargājot aprūpi, sociālos pakalpojumus un sociālās aizsardzības sistēmas; aicina Komisiju un dalībvalstis radīt iespējas izmantot jaunas tehnoloģijas, piemēram, telemedicīnu, lai veicinātu aprūpes pieejamību; |
36. |
aicina Komisiju veicināt vienlīdzīgu piekļuvi agrīnās bērnības izglītībai un aprūpei un nodrošināt pienācīgu finanšu atbalstu šiem pakalpojumiem; |
37. |
prasa dalībvalstīm nodrošināt uz kopienu balstītus pakalpojumus bērniem ar invaliditāti; |
38. |
aicina dalībvalstis atklāt un likvidēt grūtības un šķēršļus, kas kavē cilvēku ar invaliditāti piekļuvi sabiedriskajam transportam, pakalpojumiem un informācijai; |
39. |
aicina Komisiju un dalībvalstis noteikt prioritātes, lai samazinātu atšķirības un nodrošinātu efektīvu piekļuvi veselības pakalpojumiem mazāk aizsargātām grupām, tostarp nabadzīgām sievietēm, migrantiem un romiem sabiedrības veselības aizsardzības jomā, nodrošinot veselības aprūpes pieņemamu cenu, pieejamību un kvalitāti, kā arī tās efektīvu un lietderīgu organizāciju un pienācīgu finansējumu visās ģeogrāfiskajās teritorijās; |
40. |
mudina dalībvalstis pieņemt politikas virzienus, kas veicina veselību un slimību profilaksi, garantējot bezmaksas, vispārēju un kvalitatīvu veselības aprūpi mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām, īpašu uzmanību pievēršot tam, lai tiktu garantēta primārā veselības aprūpe, profilaktiskā medicīna, diagnostikas pieejamība, ārstēšana un rehabilitācija; prasa nodrošināt nepieciešamos līdzekļus, lai cīnītos pret galvenajām sabiedrības veselības problēmām, ar kurām saskaras sievietes, lai garantētu tiesības uz seksuālo un reproduktīvo veselību, garantētu veselības aprūpes pakalpojumus sievietēm, kas cietušas no vardarbības, kā arī veselības aprūpi jaundzimušajiem; |
41. |
aicina dalībvalstis sadarbībā ar Komisiju pilnīgāk apsvērt iespēju noteikt saikni starp fizisko un garīgo veselību, no vienas puses, un nodarbinātību un darba vietu drošību, no otras puses, ko krīze atklājusi kā nozīmīgu parādību, lai ieviestu pienācīgu plānošanu nolūkā nepieļaut un novērst šāda veida negatīvas sekas; |
42. |
stingri iestājas par to, lai dalībvalstis nostiprinātu savus veselības aprūpes pakalpojumus attiecībā uz profilaksi un primāro aprūpi, uzmanību pievēršot sieviešu veselības uzlabošanai un aprūpes pieejamībai, jo īpaši to sieviešu gadījumā, kuras dzīvo tālu no pilsētām, kā arī attiecībā uz pasākumiem, kas paredzēti mazāk aizsargātām grupām – bērniem, jauniešiem, gados vecākiem cilvēkiem, invalīdiem, bezdarbniekiem un bezpajumtniekiem, garantējot visiem tiesības uz regulāru medicīnisku uzraudzību; |
43. |
mudina Komisiju un dalībvalstis uzskatīt maternitātes jautājumus un jaundzimušo aprūpi, jo īpaši priekšlaicīgu dzemdību gadījumā, par sabiedrības veselības prioritāti un iekļaut šāda veida aprūpi Eiropas un valsts līmeņa sabiedrības veselības stratēģijās; |
44. |
aicina Komisiju un dalībvalstis organizēt nepieciešamo izglītību un turpmākus apmācības kursus visiem veselības aprūpes darbiniekiem, kas strādā pirmsgrūtniecības, maternitātes un jaundzimušo aprūpes struktūrās, ar mērķi novērst priekšlaicīgas dzemdības un samazināt to hronisko slimību izplatību, kuras skar priekšlaicīgi dzimušos bērnus; |
45. |
mudina dalībvalstis nodrošināt pienācīgu palīdzību sievietēm grūtniecības laikā un pēc tās, kā arī barošanas ar krūti laikā, vajadzības gadījumā piedāvājot bezmaksas aprūpes/konsultāciju pakalpojumus, kā arī atbilstīgu uzturu, jo īpaši tām sievietēm, kurām draud nabadzība un sociālā atstumtība pašreizējās ekonomikas krīzes dēļ; |
46. |
prasa dalībvalstīm izveidot atbilstīgas struktūras, lai nodrošinātu cilvēkiem medicīniskās un sociālās konsultācijas, kā arī vairāk ņemtu vērā visnabadzīgāko cilvēku dzīves apstākļus; |
47. |
aicina dalībvalstis nodrošināt pieejamu un skaidru informāciju par migrantu tiesībām visās attiecīgajās valodās, tostarp romu valodā, |
48. |
mudina dalībvalstis vērsties pret naida noziegumiem un atbalstīt diskriminācijas novēršanas politikas programmas, vajadzības gadījumā nostiprinot valsts pretdiskriminācijas struktūras un atbalstot apmācību valsts iestādēs; |
49. |
prasa dalībvalstīm īstenot LESD 19. pantu un pieņemt direktīvu par vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu neatkarīgi no reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas, lai aizliegtu diskrimināciju, kuras pamatā reliģija, ticība, invaliditāte, vecums vai dzimumorientācija (29), un ieviest vienlīdzīgas attieksmes principu sociālās aizsardzības jomā, tostarp sociālās drošības un veselības aprūpes un izglītības jomā, kā arī tādu preču un pakalpojumu pieejamības un piegādes jomā, kuri ir komerciāli publiski pieejami, ieskaitot mājokļus; |
50. |
aicina dalībvalstis veikt ietekmes novērtējumus un nodrošināt, ka veiktie pasākumi, kas varētu ietekmēt mazāk aizsargātos iedzīvotājus, atbilst principiem, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un Direktīvā 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (30); |
51. |
prasa dalībvalstīm nepieļaut bezpajumtniecību, nodrošināt bezpajumtniekiem vajadzīgo aprūpi un neparedzēt kriminālsodus par bezpajumtniecību valstu tiesību aktos; |
52. |
mudina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, lai visas politikas vai finansēšanas programmas, kas ir izstrādātas, lai atbalstītu sociālās inovācijas un/vai ar aprūpi saistītos pakalpojumus, būtu vērstas uz pakalpojumiem, kas labāk apmierina sociālās vajadzības un uzlabo cilvēku dzīves kvalitāti, un lai tās tiktu izstrādātas ciešā sadarbībā ar organizācijām, kas aizstāv un pārstāv mazāk aizsargātas grupas, kā arī apspriesties ar šīm organizācijām; |
53. |
norāda uz Parlamenta sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvu un uzsver sociālās ekonomikas nozīmi, kura kopā ar sociālajiem uzņēmumiem var efektīvi pastiprināt strauji augošo veselības un sociālās aprūpes jomu; |
54. |
mudina Komisiju un Padomi sadarboties ar Parlamentu, lai palielinātu to programmu finansējumu, kas paredzētas mazāk aizsargātajām grupām; mudina Komisiju veikt visus iespējamos pasākumus, lai nodrošinātu Eiropas Sociālā fonda, Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fonda un citu atbilstošu instrumentu pilnīgu izmantošanu un maksimālu līdzekļu izmaksāšanu, risinot mazāk aizsargātu personu vai personu, kurām draud atstumtība, problēmas, un lai atbalstītu dalībvalstu centienus īstenot stratēģijā “Eiropa 2020” paredzēto nabadzības samazināšanas mērķi; uzsver to, cik svarīgi ir saistītie finansēšanas instrumenti, piemēram, ES Sociālo pārmaiņu un sociālās inovācijas programma un Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fonds; |
55. |
aicina Komisiju izstrādāt virkni objektīvu un subjektīvu rādītāju, ar kuriem mēra un regulāri publisko labklājības materiālos un nemateriālos aspektus, tostarp sociālos rādītājus, lai papildinātu Eiropas un valstu IKP un bezdarba rādītājus un tādejādi mērītu sabiedrības progresu, nevis tikai ekonomikas attīstību; |
56. |
aicina Komisiju un dalībvalstis skaidri atzīt neoficiālo aprūpētāju nenovērtējamo ieguldījumu; prasa dalībvalstīm ieviest un uzturēt aprūpētājiem un brīvprātīgo sektoram paredzētos mērķtiecīgos atbalsta pasākumus, lai nodrošinātu personiskus, kvalitatīvus un izmaksu ziņā efektīvus pasākumus, piemēram, pasākumus, kas ļauj saskaņot darba un ģimenes dzīvi, atvieglojot labāku sadarbību un koordināciju starp neoficiāliem un oficiāliem aprūpes sniedzējiem un nodrošinot atbilstīgus sociālās drošības politikas virzienus un apmācību aprūpētājiem; aicina Komisiju un dalībvalstis attīstīt saskaņotu sistēmu visiem aprūpes atvaļinājuma veidiem; aicina Komisiju atbilstoši līgumos noteiktajam subsidiaritātes principam sagatavot direktīvu par aprūpētāju atvaļinājumu; |
57. |
aicina dalībvalstis nodrošināt precīzu un viegli saprotamu informāciju attiecīgajās valodās un formātos par tiesībām uz aprūpi un padarīt to plaši pieejamu; |
58. |
aicina Komisiju, dalībvalstis un sociālos partnerus izstrādāt skaidras profesionālo profilu definīcijas aprūpes nozarē, kuras ļautu precīzi nošķirt tiesības un pienākumus; |
59. |
aicina dalībvalstis iekļaut visus vietējā, reģionālā un valsts līmeņa iespējamos dalībniekus, tostarp sociālos partnerus, iniciatīvās, kas vērstas uz profilaksi, veselību un sociālajiem pakalpojumiem; |
60. |
mudina dalībvalstis veicināt apmācības programmas, kas nepieciešamas aprūpes un atbalsta nozarēs, un piedāvāt stipendijas cilvēkiem, kas uzsāk attiecīgas mācības; |
61. |
prasa Komisijai veicināt kampaņu ar mērķi pieņemt darbā jauniešus un uzlabot aprūpes nozares kā darba devēja tēlu sabiedrībā; |
62. |
prasa ievērot aprūpes nozarē strādājošo tiesības, kas izriet no darba līguma, tostarp tiesības uz pienācīgiem ienākumiem un darba apstākļiem, kā arī tiesības dibināt arodbiedrības, pievienoties tām un slēgt koplīgumus; |
63. |
prasa dalībvalstīm atbalstīt valsts, reģionālās un vietējās iestādes ilgtspējīgu finansējuma shēmu izveidē aprūpes dienestiem un attīstot darbaspēka apmācības un pārkvalifikācijas sistēmas, izmantojot ESF finansējumu; |
64. |
mudina sociālos partnerus veidot oficiālu sociālo dialogu saistībā ar aprūpes nozari; |
o
o o
65. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām. |
(1) OV L 180, 19.7.2000., 22. lpp.
(2) OV L 210, 31.7.2006., 12. lpp.
(3) OV C 9 E, 15.1.2010., 11. lpp.
(4) OV C 212 E, 5.8.2010., 23. lpp.
(5) OV C 76 E, 25.3.2013., 16. lpp.
(6) OV C 236 E, 12.8.2011., 57. lpp.
(7) OV C 236 E, 12.8.2011., 79. lpp.
(8) OV C 351 E, 2.12.2011., 29. lpp.
(9) OV C 70 E, 8.3.2012., 19. lpp.
(10) OV C 33 E, 5.2.2013., 188. lpp.
(11) OV C 199 E, 7.7.2012., 112. lpp.
(12) OV C 199 E, 7.7.2012., 25. lpp.
(13) OV C 51 E, 22.2.2013., 101. lpp.
(14) OV C 131 E, 8.5.2013., 9. lpp.
(15) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0053.
(16) OV C 259 E, 29.10.2009., 19. lpp.
(17) OV C 169 E, 15.6.2012., 139. lpp.
(18) FRA, “Migranti nelegālā situācijā – piekļuve veselības aprūpei 10 Eiropas Savienības dalībvalstīs”, 2011. gada oktobris, http://fra.europa.eu/en/publication/2012/migrants-irregular-situation-access-healthcare-10-european-union-member-states.
(19) Eurofound (2012), Trešais pētījums par dzīves kvalitāti Eiropā – „Dzīves kvalitāte Eiropā: “Trešais Eiropas dzīves kvalitātes pārskats – dzīves kvalitāte Eiropā: krīzes ietekme”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga, http://www.eurofound.europa.eu/publications/htmlfiles/ef1264.htm.
(20) Eurofound (2012), “Konsultēšanas pakalpojumi mājsaimniecību parādsaistību jomā Eiropas Savienībā”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga, http://www.eurofound.europa.eu/publications/htmlfiles/ef1189.htm.
(21) Eurofound (2012), “Romu dzīves apstākļi: pārāk zema standarta mājokļi un pārāk zems veselības līmenis”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga, http://www.eurofound.europa.eu/pubdocs/2012/02/en/1/EF1202EN.pdf.
(22) Eurofound (2012), “Jauniešu ar invaliditāti vai veselības problēmām aktīva iekļaušana”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga, http://www.eurofound.europa.eu/areas/socialcohesion/illnessdisabilityyoung.htm.
(23) Skatīt, piemēram, 5. pantu Spānijas 2012. gada 20. aprīļa karaliskajā dekrētā Nr. 16/2012, kas stājās spēkā 2012. gada 28. decembrī. Pieejams tīmekļa vietnē: http://noticias.juridicas.com/base_datos/Admin/rdl16-2012.html#a5.
(24) Padomes secinājumi par veselīgu un cienīgu novecošanu. Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju tiesību aizsardzības padomes 2980. sanāksme, 2009. gada novembris.
(25) FRA vadlīnijās “Nelegālā situācijā esošu migrantu aizturēšana – pamattiesību apsvērumi” ir dalībvalstīm adresēti svarīgākie principi par atklāšanas un ziņošanas praksi medicīnas iestādēs un pie tām, http://fra.europa.eu/sites/default/files/document-on-apprehensions_1.pdf.
(26) WeDO ir Eiropas Komisijas atbalstīts projekts (2010–2012), ko īstenoja vadības grupa, kurā bija 18 partneru organizācijas 12 dalībvalstīs. Visu partneru organizāciju kopējās intereses bija un ir uzlabot gados vecāku cilvēku, kam nepieciešama aprūpe, dzīves kvalitāti.
(27) OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.
(28) OV L 158, 30.4.2004., 77. lpp.
(29) COM(2008)0426.
(30) OV L 180, 19.7.2000., 22. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/141 |
P7_TA(2013)0329
Hibrīdtelevīzija
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par hibrīdtelevīziju (2012/2300(INI))
(2016/C 075/21)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 167. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 8. pantu, |
— |
ņemot vērā Amsterdamas līgumam, ar ko groza Līgumu par Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu dibināšanas līgumu un dažus saistītus aktus, pievienoto protokolu par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Izglītības, zinātnes un kultūras organizācijas (UNESCO) 2005. gada 20. oktobra Konvenciju par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvu 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (1), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (2), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK (3), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) (4), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/136/EK (5), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (Piekļuves direktīva) (6), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (Atļauju izsniegšanas direktīva) (7), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvu 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (8), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (9), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (Direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (10), kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/136/EK, |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei (11), |
— |
ņemot vērā Padomes 1998. gada 24. septembra Ieteikumu 98/560/EK par Eiropas audiovizuālās un informācijas pakalpojumu nozares konkurētspējas attīstību, veicinot nacionālos satvarus, kuru mērķis ir panākt pielīdzināmu un efektīvu mazgadīgo personu un cilvēku cieņas aizsardzības līmeni (12), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 15. jūnija rezolūciju par lietisko internetu (13), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas ziņojumu (A7-0212/2013), |
A. |
tā kā sākotnēji televīzijas aparāti tika izstrādāti lineāro apraides signālu uztveršanai; tā kā audiovizuālais saturs, pamatojoties uz tā suģestīvo spēku, arī digitālajā vidē izraisa nesalīdzināmi lielāku sabiedrības interesi nekā citi elektroniskie plašsaziņas līdzekļu pakalpojumi, tā kā tā ārkārtīgi lielā nozīme atsevišķu indivīdu un sabiedrības viedokļa veidošanā nemazināsies arī turpmāk; |
B. |
tā kā audiovizuāliem plašsaziņas līdzekļu pakalpojumiem, kas vienlīdz ir kultūras un tautsaimniecības pakalpojumi, kā identitātes, vērtību un viedokļu nesējiem ir ļoti liela nozīme attiecībā uz sabiedrību un demokrātiju, un tāpēc, pasaulei kļūstot arvien konverģentākai, tiem joprojām ir nepieciešams īpašs regulējums; |
C. |
tā kā sen gaidītā plašsaziņas līdzekļu tehniskā konverģence ir kļuvusi par realitāti, jo īpaši apraides un interneta jomā, un Eiropas plašsaziņas līdzekļu, kultūras un tīklu politikas reglamentējošie noteikumi jāpielāgo jaunajai situācijai, kā arī jānodrošina, ka vienotu regulējuma līmeni var izveidot un ieviest arī attiecībā uz jaunajiem tirgus dalībniekiem no Eiropas Savienības un trešām valstīm; |
D. |
tā kā pēdējos 25 gados internets ir attīstījies strauji un tā kā jaunizveidotās viedās ierīces maina ieradumus un televīzijas skatīšanās veidu; |
E. |
tā kā laikā, kad arvien vairāk izmanto ierīces ar interneta pieslēgumu, tradicionālie pakalpojumi lielākoties saglabā savu popularitāti; |
F. |
tā kā kļūst iespējams gan lineāros, gan nelineāros audiovizuālos pakalpojumus, kā arī daudzus citus sakaru pakalpojumus izmantot uz viena un tā paša ekrāna, tos plūstoši apvienojot un vienlaicīgi izmantojot vienu līdzās otram; |
G. |
tā kā, pamatojoties uz lineāro televīzijas un plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu īpašo nozīmību sabiedrībai, arī turpmāk būs nepieciešami patstāvīgi plašsaziņas līdzekļu reglamentējošie noteikumi, jo tikai tādējādi var pienācīgi ņemt vērā šo nozīmību un dalībvalstīs nodrošināt viedokļu un plašsaziņas līdzekļu daudzveidību; |
H. |
tā kā hibrīdtelevīzijas ieviešana maina tradicionālo vērtību ķēdi un attiecībā uz to jāizveido jauna stratēģija; |
I. |
tā kā tehnoloģiju attīstības progress nenovēršami izraisa zināmā mērā tikai šķietamu lietotāju autonomijas palielināšanos, un tādēļ rodas arvien lielāka nepieciešamība nodrošināt ekskluzīvo tiesību aizsardzību un satura integritāti; |
J. |
tā kā arvien paplašinās iespējas izplatīt (interaktīvus) tiešsaistes pakalpojumus, kas gūst labumu no dažādajiem televīzijas piedāvājumiem, un 100 % platjoslas pārklājuma nodrošināšana ir galvenais noteikums, lai palielinātos patērētāju intereses par hibrīduztvērējsistēmām; |
K. |
tā kā, ņemot vērā plašsaziņas līdzekļu arvien pieaugošo konverģences līmeni, jēdziens “hibrīdtelevīzija” tiek interpretēts dinamiski, tehnoloģiju ziņā neitrāli un plaši, lai aptvertu visas ierīces, arī mobilās ierīces, kas nodrošina piekļuvi lineāram un nelineāram plašsaziņas līdzekļu saturam, OTT pakalpojumiem un citiem izmantošanas veidiem ar vienu ierīci vai ekrānu, un tādējādi apvieno apraides un interneta pasauli; |
L. |
tā kā konverģentā plašsaziņas līdzekļu pasaulē konkurence ir aizvien mazāk saistīta ar pārraides kapacitāti, bet arvien vairāk ar lietotāja uzmanības piesaistīšanu; tā kā, piedāvāto pakalpojumu skaitam palielinoties, sasniegt lietotājus kļūst arvien grūtāk un tā kā izšķiroša nozīme attiecībā uz šo pakalpojumu panākumiem visticamāk būs to pieejamībai, atrodamībai, kā arī iekļaušanai sarakstos un ieteikšanai; |
M. |
tā kā spēkā esošie Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvas 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) noteikumi pamatojas uz tehnoloģiskās neitralitātes principu; tā kā šajos noteikumos vēl nav ņemta vērā tehnoloģiju konverģence; un tā kā jo īpaši atšķirīgais graduētais regulējums, kurā tiek nodalītas televīzijas programmas (tostarp tīmekļapraide un tiešraide) un audiovizuālie plašsaziņas līdzekļu pakalpojumi pēc pieprasījuma, savā pašreizējā formā pakāpeniski zaudēs savu nozīmi, lai gan ar vienu un to pašu ierīci var uztvert dažādi reglamentētus informācijas un sakaru pakalpojumus, tostarp pakalpojumus, kas neietilpst Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas darbības jomā, bet gan E-komercijas direktīvas jomā, vai arī trešo valstu pakalpojumu gadījumā vispār neietilpst ES plašsaziņas līdzekļu regulējumā, rezultātā var rasties atšķirīgi konkurences nosacījumi un nepieņemamas atšķirības patērētāju aizsardzības līmenī, rodas jauni jautājumi par piekļuvi un izplatīšanas veidu, kā arī par atrodamību neatkarīgi no plašsaziņas līdzekļu veida; |
N. |
tā kā šie jaunie pakalpojumu sniedzēji tieši konkurēs ar nozares tradicionālajiem dalībniekiem, gan iegūstot ekskluzīvu saturu, tostarp Eiropas tirgū, gan piedāvājot jaunus pakalpojumus; |
O. |
tā kā Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas reglamentējošie mērķi – jo īpaši nodrošināt un veicināt plašsaziņas līdzekļos viedokļu daudzveidību, aizsargāt cilvēka cieņu un bērnus un mudināt plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējus nodrošināt piekļuvi redzes un dzirdes invalīdiem un nodrošināt godīgu konkurenci, kā arī reklāmas kvalitātes un satura regulējumu – sabiedrībai joprojām ir aktuāli un principā nav zaudējuši savu juridisko pamatojumu, tomēr arvien skaidrāk kļūst redzama šo aizsargājošo noteikumu ierobežotā efektivitāte un piemērojamība, jo hibrīduztvērējsistēmas ļauj izmantot pilnīgi atšķirīgas metodes; |
P. |
tā kā hibrīdtelevīzijas pakalpojumu augstu kvalitāti var nodrošināt tikai tad, ja telekomunikāciju uzņēmumi operatoriem piedāvā pietiekamus ātrgaitas savienojumus starp apraides serveriem un abonentiem; |
Q. |
tā kā hibrīdierīču izmantošanas iespējas liek apšaubīt Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas galvenos principus, piemēram, prasību nodalīt reklāmu un raidījumus vai regulējumu par reklāmas ievietošanu; |
R. |
tā kā tas, ka tiek piedāvāti daudzi pakalpojumi, vēl automātiski nenozīmē iepriekš minēto mērķu sasniegšanu, tāpēc ir jānovērtē, vai arī turpmāk būs nepieciešami īpaši reglamentējošie noteikumi šo mērķi sasniegšanai un vai šādi noteikumi jau sākotnēji varētu novērst nelabvēlīgas tendences; |
S. |
tā kā hibrīdtelevīzija pakāpeniski kļūst vispāratzītāka, tradicionālā televīzija un internets var apvienoties, līdzīgi kā pirms dažiem gadiem kopā saplūda mobilie telefonsakari un internets; |
T. |
tā kā būtu jāveicina visi pasākumi, kas ļautu pielāgot tirgu, lai veicinātu radošumu un inovāciju Eiropā; |
U. |
tā kā tādu hibrīdsistēmu izstrāde, kas apvieno televīzijas un interneta iespējas, ļaus lietotājiem nediferencēti pārlūkot televīzijas kanālus un interneta pakalpojumus, tostarp tīmekļa vietnes, kas nelikumīgi piedāvā audiovizuālu saturu; |
V. |
tā kā pieredze liecina, ka pārredzamība un konkurence nespēj nenodrošināt pienācīgu tīkla neitralitāti; |
W. |
tā kā apraides valsts princips sākotnējā “Televīzijas bez robežām” direktīvā ir pamats informācijas brīvībai un kopējā tirgus attīstībai pakalpojumu jomā, jo dalībvalstis ir apņēmušās ievērot kvalitatīvus minimālos standartus un savukārt ieviesušas izcelsmes valsts principu, kas izpaužas kā apraidīšanas valsts princips, |
1. |
aicina Komisiju novērtēt, ciktāl ir nepieciešams pārskatīt Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvu un citus spēkā esošos noteikumus tīkla un plašsaziņas līdzekļu regulējuma (piemēram, telesakaru tiesību kopuma) jomā attiecībā uz noteikumiem par atrodamību un nediskriminējošu piekļuvi platformām gan satura sniedzējiem un satura izstrādātājiem, gan arī lietotājiem, paplašinot platformas jēdzienu, un pielāgot esošos tiesību aktus jaunajiem apstākļiem; tā kā šo darbību laikā ir jānodrošina, ka patērētāji var gūt labumu no lielākas izvēles un audiovizuālo pakalpojumu pieejamības un ka ražotāji un satura īpašnieki var gūt labumu no lielākas sava satura izplatīšanas veidu izvēles, vienlaikus saglabājot kontaktu ar savu auditoriju; |
2. |
uzskata, ka saistībā ar reglamentējošajiem pasākumiem platformu operatoriem jāpievērš uzmanība tam, ka jānodrošina nediskriminējoša piekļuve platformām, lai raidorganizācijas, kā arī citi pakalpojumu sniedzēji, tostarp daudzos gadījumos nelieli pakalpojumu sniedzēji var piedalīties tirgū ar vienlīdzīgiem noteikumiem; |
3. |
aicina Komisiju un dalībvalstis piemērot Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas 1. pantā definēto mediju pakalpojumu koncepciju, tādējādi, lai nepieciešamība dalībvalstīm reglamentēt šo jomu tiek noteikta, pamatojoties uz šo pakalpojumu iespējamo sociāli politisko ietekmi un šīs ietekmes konkrētajām īpašībām, jo īpaši to ietekmi uz viedokļa veidošanu un daudzveidību, kā arī redakcionālo atbildību; |
4. |
aicina Komisiju, ievērojot to, cik atšķirīgi uzdevumi ir plašsaziņas līdzekļu pakalpojumiem, par kuriem atbildīga ir redakcija, un citam saturam, apsvērt, vai vēl ir atbilstošs un nepieciešams stingrāks TV platformu regulējums, vai arī pietiek ar vispārēju diskriminācijas aizliegumu; |
5. |
aicina Komisiju saistībā ar iespējamo Direktīvas 2010/13/ES pārskatīšanu vai visos citos turpmākos tiesību aktos turpināt censties nodrošināt preses brīvību; |
6. |
aicina Komisiju, pamatojoties uz apspriežu procesu “Gatavojoties pilnībā konverģētai audiovizuālajai pasaulei – izaugsme, radīšana un vērtības”, sniegt attiecīgu informāciju par to, kādi regulēšanas mehānismi, ievērojot konverģenci, vēl ir nepieciešami un lietderīgi un kādi būtu jāievieš no jauna līdzvērtīgu konkurences apstākļu radīšanai attiecībā uz visiem satura nodrošinātājiem un pakalpojumu sniedzējiem, ņemot vērā šādas minimālās prasības un paturot spēkā līdzšinējos visaptverošos regulējuma mērķus nolūkā panākt to, ka satura nodrošinātāji ievēro godīgas konkurences noteikumus un ka lietotājiem pilnībā pārredzami tiek garantēta iespēja izvēlēties starp daudziem augstas kvalitātes pakalpojumiem, pamatojoties uz vienādām iespējām un nepieļaujot diskrimināciju, īpaši koncentrējoties uz bezmaksas piedāvājumu un sabiedrisko pakalpojumu saglabāšanu; |
7. |
aicina Komisiju nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem satura nodrošinātājiem, ja tiks pārskatīta Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva; |
8. |
uzsver, ka šo jauno tirgus dalībnieku attīstības stratēģijas dēļ palielināsies piedāvājums, kurā ietilpst gan saturs, kas pieejams tradicionālajos TV kanālos, gan pārpilnais interneta piedāvājums; |
9. |
šajā saistībā norāda uz risku, ka šajos jaunajos konkurences apstākļos jaunie tirgus dalībnieki būs labākā stāvoklī nekā Eiropas tradicionālie dalībnieki, ņemot vērā to ekonomisko ietekmi un starptautisko attīstību; |
10. |
uzsver, ka būtu lietderīgi apsvērt iespēju saglabāt diferencētus reglamentējošos noteikumus plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu jomā, taču nepadarīt tos galvenokārt atkarīgus no tā, vai tie ir nelineāri vai lineāri pakalpojumi, bet gan vispirms saistīt tos ar attiecīgā plašsaziņas līdzekļu pakalpojuma iedarbības potenciālu un redakcionālo atbildību par šo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu, un vienlaikus ka dalībvalstīm būtu jāpiešķir attiecīgas iespējas pašām pieņemt šādus lēmumus; |
11. |
nav pārliecināts, vai, ņemot vērā tehnoloģiju progresējošo konverģenci, Komisijas paziņojumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei paredzētie noteikumi, kuros paredzētas sarežģītas procedūras, ar kurām vērtēt un pārbaudīt sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju piedāvātos audiovizuālos pakalpojumus, kas pārsniedz parasto apraides darbību un ko piedāvā jaunās izplatīšanas platformās, vēl ir piemēroti, jo īpaši tāpēc, ka lietotāji arvien vairāk nespēj atšķirt, vai sniegtais pakalpojums ir klasisks lineārs apraides pakalpojums, pakalpojums pēc pieprasījuma vai cits audiovizuāls pakalpojums; |
12. |
aicina Komisiju uzmanīgi uzraudzīt hibrīdtelevīzijas turpmākās problēmas attiecībā uz konkurētspēju šajā nozarē, nodrošinot lielāku elastīgumu attiecībā uz kvantitatīvajiem noteikumiem reklāmas jomā, un norādīt attiecīgās priekšrocības un trūkumus; |
13. |
uzsver, ka Eiropas mērogā vienotas patērētāju, bērnu un jauniešu, kā arī minoritāšu aizsardzības interesēs audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu kvalitatīvie ierobežojumi ir jāpārskata un konkrēti jāpielāgo visiem izplatīšanas veidiem; |
14. |
tāpēc aicina uz visiem plašsaziņas līdzekļu satura veidiem vienādi attiecināt aizliegumu aizskart cilvēka cieņu, aizliegumu kūdīt uz naidu, aizsardzību pret diskrimināciju, kā arī prasību nodrošināt neierobežotu pieejamību; |
15. |
šajā saistībā aicina apsvērt, vai visos plašsaziņas līdzekļu veidos var paturēt spēkā principu par reklāmas un raidījuma satura nodalīšanu vai arī šī prasība visos plašsaziņas līdzekļu veidos labāk izpaužas, nodrošinot reklāmas un raidījuma satura skaidru atpazīstamību un izšķiršanu; |
16. |
uzskata, ka būtu jānovērš jauni reklāmas aizliegumi vai citi pasākumi, kā arī esošo aizliegumu un pasākumu paplašināšana, ja tie ietekmē reklāmu kā finansēšanas avotu, lai arī digitālās TV nozarē varētu izmantot jaunus uzņēmējdarbības modeļus; |
17. |
uzsver, ka nolūkā saglabāt publiskā sektora neatkarību ir svarīgi nodrošināt, lai tas nebūtu pilnībā atkarīgs no ieņēmumiem par sniegtajiem reklāmas pakalpojumiem, un aicina dalībvalstis atbalstīt centienus rast finansējumu šim sektoram; |
18. |
uzsver, ka jaunās reklamēšanas stratēģijas, kurās reklāmu efektivitātes palielināšanai tiek izmantotas jaunās tehnoloģijas (ekrānuzņēmumi, patērētāju profilēšana, daudzekrānu stratēģijas), rada jautājumu par patērētāja, tā privātās dzīves un personas datu aizsardzību; tāpēc uzsver, ka ir jāapsver iespēja izveidot šo stratēģiju piemērošanai paredzētu saskaņotu noteikumu kopumu; |
19. |
mudina Eiropas audiovizuālo pakalpojumu nozares dalībniekus turpināt izstrādāt saskaņotus un izdevīgus pakalpojumus, jo īpaši tiešsaistes pakalpojumus, lai bagātinātu Eiropā piedāvātā audiovizuālā satura dažādību; |
20. |
aicina Komisiju pārbaudīt, vai un kā var piešķirt atbilstīgi priviliģētu statusu attiecībā uz atrodamību pirmā ekrāna ierīcēs, piemēram, televizoros, kas pieslēgti internetam, tiem satura nodrošinātājiem, kuriem dalībvalstis uztic veikt sabiedrisko apraidi vai kuri palīdz veicināt sabiedrības interesēm atbilstošus mērķus, piemēram, nodrošināt plašsaziņas līdzekļu plurālismu un kultūras daudzveidību, vai kuri apņemas sabiedrības interesēs veikt pienākumus, kas saglabā informācijas kvalitāti un neatkarību, kā arī veicina viedokļu dažādību; |
21. |
aicina Komisiju un dalībvalstis papildus šādiem “jābūt atrodamiem” noteikumiem apsvērt, cik plašas reformas ir jāveic plašsaziņas līdzekļu regulējuma jomā, lai pieņemtu veicināšanas un sertifikācijas shēmas un stiprinātu kopregulēšanas un pašregulācijas pieejas, kas ļautu noturīgi īstenot iepriekš minētos Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas reglamentējošos mērķus, jo īpaši jauniešu aizsardzības un cilvēka cieņas aizsardzības jomā, vienlaikus nodrošinot nepieciešamo elastību plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējiem efektīvi konkurēt; uzsver, ka iespējamie kopregulēšanas un pašregulācijas pasākumi var papildināt tiesisko regulējumu un ka to ievērošana un efektivitātes novērtēšana ir jāveic neatkarīgam regulatoram; |
22. |
tādēļ, lai izvairītos no jebkādiem konkurences traucējumiem, iesaka piemērot vienādus noteikumus vienādiem pakalpojumiem neatkarīgi no to izplatīšanas veida; |
23. |
turklāt šajā saistībā pauž bažas par konkurences pieaugumu, ko rada starptautiskie dalībnieki, uz kuriem neattiecas Eiropas noteikumi un saistības; |
24. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka šo platformu darbība pamatojas uz atklātiem sadarbspējīgiem standartiem tādā veidā, kas atbilst tirgus nosacījumiem un vispārējām interesēm, kuri nodrošina godīgu konkurenci, un atbilst patērētāju pieprasījumam, kā arī novērš viena vai vairāku pakalpojumu sniedzēju ļaunprātīgu sava vadošā stāvokļa izmantošanu; |
25. |
šajā saistībā uzsver vajadzību apsvērt reglamentējošo noteikumu izstrādi, kā arī hibrīdtelevīzijas un satura norāžu sistēmas reglamentēšanas veidus; |
26. |
aicina izstrādāt hibrīdtelevīzijas platformu regulējumu, kas nodrošinātu raidorganizāciju satura integritāti un piekļuvi tam, pārredzamību patērētājiem un ētikas pamatnoteikumu (piemēram, nepilngadīgo un privātās dzīves aizsardzība) piemērošanu; |
27. |
aicina Komisiju un dalībvalstis uzlabot visu ES iedzīvotāju plašsaziņas līdzekļu lietotprasmi, jo īpaši īstenojot iniciatīvas un saskaņotas darbības ar mērķi palielināt izpratni par lineārajiem un nelineārajiem plašsaziņas līdzekļu pakalpojumiem; |
28. |
aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka jo īpaši ierīču ražotāji un pakalpojumi sniedzēji veic pasākumus, lai uzlabotu lineāro un nelineāro plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu pieejamību vecāka gadagājuma cilvēkiem un personām ar invaliditāti, piemēram, dzirdes vai redzes invalīdiem; |
29. |
uzskata, ka platformu pakalpojumi un portālu pakalpojumi ir jāveido sadarbspējīgi, lai ļautu trešām pusēm bez diskriminācijas radīt un laist tirgū savas lietojumprogrammas neatkarīgi no pārraides veida; |
30. |
aicina Komisiju juridiski saistošā veidā nodrošināt, ka viss saturs tīklos un platformās principā ir pieejams vienādā kvalitātē; |
31. |
aicina Komisiju juridiski saistošā veidā nodrošināt, ka tīkla pakalpojumu sniedzējiem principā vienādi sistemātiski apstrādā visas datu paketes, nosūtot tos no nosūtītāja saņēmējam, t.i., viņi nenosaka prioritāti konkrētām paketēm, piemēram, atbilstoši izcelsmei, saturam, izmantošanas veidam vai nomas maksai, jo tas var kavēt mērķi nodrošināt visiem taisnīgu piekļuvi pakalpojumiem, datu aizsardzības noteikumus, aizliegumu veikt manipulācijas ar datiem, satura integritātes principu, kā arī mērķi radīt godīgus konkurences nosacījumus; |
32. |
vērš uzmanību uz PVN sistēmu atšķirību sekām Eiropas līmenī, jo šīs atšķirības palielināsies, līdz ar hibrīdtelevīzijas ieviešanu; |
33. |
aicina Komisiju ierosināt Savienības tiesību aktus, kas garantē tīkla neitralitāti; |
34. |
aicina Komisiju ar tiesību aktiem nosargāt hibrīda platformās sniegto lineāro un nelineāro pakalpojumu integritāti un jo īpaši aizliegt platformas pakalpojumu sniedzēju vai trešo personu sniegto pakalpojumu pārklāšanos vai daļēju pārklāšanos ar saturu vai citiem pakalpojumiem, izņemot gadījumus, ja lietotājs to ir nepārprotami ierosinājis, un tāda satura gadījumā, kas nav pieskaitāms individuālai komunikācijai un ko ir atļāvis satura nodrošinātājs; norāda, ka tāpat ir jānovērš arī trešo pušu īstenota neatļauta piekļuve pakalpojumu sniedzēja saturam vai pārraidītajiem signāliem, kā arī neatļauta to atšifrēšana, izmantošana vai tālāka izplatīšana; |
35. |
aicina Komisiju apsvērt pasākumus attiecībā uz risku, ko rada neatļautu vietņu norādīšana portālos un meklētājprogrammās; |
36. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka ar Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas īpašajām reglamentējošajām prasībām radītais aizsardzības līmenis audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu jomā netiek mazināts, neatļauti darot tos pieejamus citās platformās; |
37. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka lietojumprogrammu palaide portālos nekad nenotiek automātiski tikai tādēļ, ka lietotājs ir nokļuvis šajā portālā, bet gan tā vienmēr ir jāierosina lietotājam, ka atgriešanās pie iepriekš izmantotā pakalpojuma vienmēr ir tieša un tikai nospiežot taustiņu (piemēram, sarkanā taustiņa funkcija), un tiek skaidri paziņota, kā arī, atstājot kādu lietojumprogrammu, iepriekš izmantotais pakalpojums atkal pilnībā tiek parādīts ar attēlu un skaņu; |
38. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka satura nodrošinātājs var uzsākt tiesiskas darbības pret tādām lietojumprogrammām hibrīdplatformās, kas rada iespēju neatļauti izplatīt tālāk satura nodrošinātāja sagatavotu saturu vai veicina to; |
39. |
aicina Komisiju attiecīgā gadījumā saistībā ar autortiesībām jomās, izstrādāt vienkārši lietojamas tiesību iegūšanas sistēmas, kas ļauj negrozīti un pilnīgi atspoguļot plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzēju nelineāros pakalpojumus trešo personu platformās; |
40. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka, lietojot hibrīduztveres ierīces, kas tiek pārdotas vai arī ievestas ES, principā tiek garantēta televīzijas un tiešsaistes pakalpojumu izmantošanas anonimitāte un ka tas pilnībā atbilst ES noteikumiem par noteikumiem par privātumu un datu aizsardzību; |
41. |
aicina Komisiju, apspriežot starptautiskos tirdzniecības nolīgumus, neattiecināt liberalizācijas pasākumus uz audiovizuālajiem plašsaziņas līdzekļu pakalpojumiem, pamatojoties uz to divējādo raksturu un nozīmību sabiedrībai, un vienlaikus, pamatojoties uz digitalizācijas progresu un plašsaziņas līdzekļu konverģenci, nodrošināt jēdziena “audiovizuāls plašsaziņas līdzekļu pakalpojums” dinamisku turpmāko attīstību; |
42. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka arī turpmāk hibrīdtelevīzijas pakalpojumi atbilst arī spēkā esošajiem tiesību aktiem par bērnu aizsardzību, par konkrēta veida reklāmas aizliegumu veselības apsvērumu dēļ, par aizliegumu kūdīt uz rasu naidu, par ziņu un reklāmas ziņojumu nodalīšanu, par īpašumtiesību pārredzamību, privātumu utt., jo šie noteikumi ir daļa no Kopienas tiesību kopuma un tos nevar apiet, aizbildinoties ar tehnoloģiju attīstību; jo īpaši aicina pakalpojumu sniedzējus un hibrīdtelevīzijas aprīkojuma nodrošinātājus no trešām valstīm ņemt vērā to, ka piemēroti tiek tās valsts tiesību akti, kurā pakalpojums tiek sniegts, nevis tās valsts tiesību akti, kurā reģistrēti pakalpojumu sniedzēji; |
43. |
aicina dalībvalstis, apspriežot daudzgadu finanšu shēmu, no jauna apsvērt to līdzekļu samazinājumu, kas bija paredzēti Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ģenerāldirektorātam (DG CONNECT, CNECT) telesakaru infrastruktūras turpmākajai attīstībai no sākotnēji ierosinātajiem EUR 9,2 miljardiem līdz EUR 1 miljardam; |
44. |
aicina Komisiju pievērst pienācīgu uzmanību svarīgajiem auditorijas aizsardzības jautājumiem, piemēram, nepilngadīgu personu aizsardzībai, un uzskata, ka elektroniski raidījumu apraksti var būt iespējamā platforma, kurā šis jautājums tiek risināts; |
45. |
pauž nožēlu, ka visā Eiropā vēl arvien ir daudz teritoriju ar ierobežotu interneta infrastruktūru, un atgādina Komisijai – lai izmantotu hibrīdtelevīzijas iespējas, ir ļoti svarīgi, lai patērētājiem būtu pieejams ātrdarbīgs internets; |
46. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV L 95, 15.4.2010., 1. lpp.
(2) OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.
(3) OV L 337, 18.12.2009., 37. lpp.
(4) OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.
(5) OV L 337, 18.12.2009., 11. lpp.
(6) OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.
(7) OV L 108, 24.4.2002., 21. lpp.
(8) OV L 204, 21.7.1998., 37. lpp.
(9) OV L 178, 17.7.2000., 1. lpp.
(10) OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.
(11) OV C 257, 27.10.2009., 1. lpp.
(12) OV L 270, 7.10.1998., 48. lpp.
(13) OV C 236 E, 12.8.2011, 24. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/148 |
P7_TA(2013)0331
Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam, ar ko attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu groza 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību, lai ņemtu vērā izdevumu vajadzības, ko rada Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam, ar ko attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu groza 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību, lai ņemtu vērā izdevumu vajadzības, ko rada Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai (COM(2013)0157 – C7-0074/2013 – 2013/2055(ACI))
(2016/C 075/22)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2013)0157), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) (2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums) un jo īpaši tā 29. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības 2013. finanšu gada vispārējo budžetu, ko pieņēma 2012. gada 12. decembrī (2), |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības 2013. finanšu gada budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu, ko Komisija pieņēma 2013. gada 18. martā (COM(2013)0156), |
— |
ņemot vērā Padomes 2013. gada 26. jūnijā pieņemto nostāju attiecībā uz budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu (11607/2013 – C7-0199/2013), |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7-0247/2013), |
A. |
tā kā Komisija saskaņā ar 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 29. punktu vienlaikus ar budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu budžeta lēmējinstitūcijai ir iesniegusi priekšlikumu, kura mērķis ir pielāgot daudzgadu finanšu shēmu, lai 2013. gada budžetā iekļautu saistību un maksājumu apropriācijas, kas vajadzīgas to izdevumu segšanai, kuri saistīti ar Horvātijas pievienošanos Savienībai 2013. gada 1. jūlijā; |
B. |
tā kā ierosinātais palielinājums – EUR 666 miljoni saistību apropriācijās un EUR 374 miljoni maksājumu apropriācijās – atspoguļo 2011. gada 30. jūnija Pievienošanās konferencē saskaņoto finansējuma apmēru, izņemot 5. izdevumu kategoriju, jo ar Horvātijas pievienošanos saistītie administratīvie izdevumi jau ir iekļauti 2013. gada budžetā, |
1. |
pieņem zināšanai Komisijas iesniegto priekšlikumu lēmumam, ar ko groza 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu, un Padomes nostāju par to; |
2. |
uzsver, ka šī pārskatīšana ir tikai tehniska un izriet no vienprātīgas vienošanās par Līgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (Pievienošanās līgums), tai kļūstot par Savienības 28. dalībvalsti; uzsver, ka minētā iemesla dēļ 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma pārskatīšana vienlaikus ar budžeta grozījuma Nr. 1/2013 izskatīšanu netika saistīta ar notiekošajām politiskajām iestāžu debatēm par to, kā atrisināt jautājumu par maksājumiem, kas no 2012. gada palikuši nenomaksāti, un ar sarunām par budžeta grozījumu Nr. 2/2013; |
3. |
atgādina, ka saskaņā ar 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 29. punktu līdzekļi, lai finansētu jaunas dalībvalsts pievienošanos Savienībai, ir jārod, pielāgojot finanšu shēmu, proti, pārskatot 2013. gada saistību un maksājumu apropriāciju maksimālos apjomus; |
4. |
atkārtoti pauž savu nostāju, ka Protokola (Nr. 1) par valstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā 4. pantā paredzētais astoņu nedēļu laikposms valstu parlamentu informēšanai par jebkādu tiesību aktu projektu, neattiecas uz budžeta jautājumiem; pauž nožēlu par to, ka, neskatoties uz ļoti saspringto grafiku, kas jāievēro, lai šis pielāgojums un budžeta grozījums Nr. 1/2013 varētu stāties spēkā, Padome tomēr novilcināja savas nostājas pieņemšanu, tādējādi vēl vairāk samazinot Līgumā paredzēto laiku, kas Parlamentam pieejams pieņemšanai, |
5. |
turklāt pauž nožēlu par grūtībām, ar kādām pat pēc tam, kad bija beidzies astoņu nedēļu termiņš, Padome panāca vienošanos par šo pārskatīšanu, un kā rezultātā finansējums, kas Horvātijai pienākas no 2013. gada 1. jūlija, būs pieejams ar nokavēšanos; brīdina, ka tas nedrīkst kļūt par precedentu turpmākajām paplašināšanās kārtām; |
6. |
atzinīgi vērtē to, ka Padome beidzot spēja vienoties par 2013. gada maksājumu maksimālo apjomu pārskatīšanu vajadzīgo EUR 374 miljonu apmērā, neveicot nekādu kompensēšanu; uzskata, ka, ņemot vērā šo ierobežoto summu un to, ka šobrīd 2013. gada budžetā trūkst maksājumu apropriāciju, tas ir pareizais veids, kā pildīt pienākumu, ko dalībvalstis uzņēmās, kad tās parakstīja Pievienošanās līgumu, un kā ievērot 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 29. punkta noteikumus; |
7. |
tomēr pauž nožēlu par to, ka attiecībā uz saistību pārskatīšanu Padome nolēma neņemt vērā to, cik politiski svarīgi ir pieņemt Komisijas priekšlikumu kā tādu, un tā vietā izvēlējās vajadzīgās apropriācijas nodrošināt ar kompensēšanu; uzskata, ka minētā nostāja ir pretrunā tā vienbalsīgā lēmuma garam, kas tika pieņemts, parakstot Pievienošanās līgumu, kā arī 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma garam; uzsver, ka šāds lēmums raida nepareizu politisku signālu ne tikai Horvātijai, bet arī pārējām kandidātvalstīm; uzsver, ka minētais lēmums tiek akceptēts tikai tāpēc, ka tas attiecas uz pašreizējās DFS (2007–2013) pēdējiem 6 mēnešiem; norāda, ka minētajam nevajadzētu kļūt par precedentu turpmākajām paplašināšanās kārtām, kas varētu notikt nākamās DFS (2014–2020) laikā; |
8. |
pauž nožēlu par to, ka 5. izdevumu kategorija ir noteikta par galveno saistību kompensēšanas avotu, jo tā rezultātā varētu nepietikt līdzekļu, kas vajadzīgi, lai segtu apstrīdētos algas pielāgojumus gadījumā, ja Tiesas nolēmums tiktu pieņemts vēl 2013. gadā; |
9. |
tomēr, tā kā no politiskā viedokļa ir svarīgi un no juridiskā viedokļa ir steidzami nepieciešams nodrošināt Horvātijai finansējumu, nolemj apstiprināt šai rezolūcijai pievienoto un Padomes grozīto lēmumu; |
10. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt šo lēmumu kopā ar Padomes priekšsēdētāju un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
11. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju kopā ar pielikumiem nosūtīt Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMAM,
ar ko attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu groza 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību, lai ņemtu vērā izdevumu vajadzības, ko rada Horvātijas pievienošanās Eiropas Savienībai
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2013/419/ES.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/150 |
P7_TA(2013)0332
Komisijas 2014. gada darba programmas sagatavošana
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par Eiropas Parlamenta prioritātēm saistībā ar Komisijas 2014. gada darba programmu (2013/2679(RSP))
(2016/C 075/23)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par Komisijas darba programmu 2013. gadam (COM(2012)0629), |
— |
ņemot vērā stratēģiju “Eiropa 2020”, |
— |
ņemot vērā 2013. gada 27. un 28. jūnija Eiropadomes secinājumus, |
— |
ņemot vērā pēdējo pamatnolīgumu par Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas attiecībām (1), jo īpaši tā IV pielikumu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 35. panta 3. punktu, |
A. |
tā kā ilgstošo krīzi bez Eiropas integrācijas ievērojamas padziļināšanas nebūs iespējams pārvarēt un tā kā finanšu, ekonomikas un parādu krīze ir uzsvērusi nepieciešamību pēc demokrātiskās kontroles un pārskatatbildības pastiprināšanas; |
B. |
tā kā Komisijai būtu jāierosina pasākumi, lai saglabātu un stiprinātu Eiropas sociālās tirgus ekonomikas modeļus nolūkā novērst zaudējumus, ko radījusi ieilgusī recesija, un atjaunot pilnīgu nodarbinātību un ilgtspējīgu izaugsmi; |
C. |
tā kā banku sistēmas nestabilitāte, dalībvalstīs vēl arvien pastāvošās deficīta un parādu problēmas, Eiropas konkurētspējas samazināšanās pasaules ekonomikas mērogā, lielais jauniešu bezdarba līmenis un sociālā spriedze, kas radusies ekonomikas lejupslīdes rezultātā, ES izvirza iepriekš nepieredzētus uzdevumus; |
D. |
tā kā Savienības līmeņa lēmumiem par budžeta līdzekļu izmantošanu ir jāatbilst ES politiskajām prioritātēm ne tikai apjoma, bet arī elastības un līdzsvarotības ziņā, |
E. |
tā kā Komisijas uzdevums ir veicināt ES vispārējo interešu ievērošanu un nākt klajā ar attiecīgām iniciatīvām, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti Līgumi, pārraudzīt ES tiesību aktu īstenošanu, veikt koordinēšanas, izpildvaras un pārvaldības funkcijas un ierosināt tiesību aktus; |
F. |
tā kā pašreizējā pilnvaru termiņa beigās visi nepabeigtie darba jautājumi tiek atcelti, ja vien Parlaments, Padome vai Komisija neiesniedz pamatotu pieprasījumu, lai īpašos jautājumus, kuru izskatīšanā tika panākts ievērojams progress parastajā likumdošanas procedūrā, atsāktu skatīt jaunievēlētais Parlaments, |
1. DAĻA
1. |
prasa nodrošināt padziļinātu demokrātisko procesu ekonomikas pārvaldības jomā, ciešāk iesaistot Parlamentu, kas tādējādi veicinās iedzīvotāju uzticības uzlabošanu ES līmenī veiktajiem krīzes pārvaldības pasākumiem; šajā sakarībā uzskata, ka Komisijai būtu jāizpilda Līgumā noteiktais pienākums, kas nav savienojams ar ES ekonomikas pārvaldības jomas lēmumu pieņemšanas pienākuma deleģēšanu iestādēm, kuras nav pārskatatbildīgas; jo īpaši ir nobažījies par to, kā uzlabot Komisijas pārskatatbildību, kad tā rīkojas kā Trijotnes locekle; |
2. |
uzskata, ka, pabeidzot politiskās sarunas par DFS 2014.–2020. gadam, Komisijai prioritārā kārtā būtu jānodrošina jaunās finanšu sistēmas netraucēta darbība, tostarp jauno elastības noteikumu netraucēta darbība, par kuriem tika panākta vienošanās minēto sarunu laikā; sagaida, ka Komisija, sākot pildīts savus pienākumus, oficiāli apņemsies līdz 2016. gada beigām pārskatīt DFS, tādējādi arī ļaujot jaunajam Parlamenta sasaukumam no jauna izvērtēt ES prioritātes; |
3. |
jo īpaši pauž bažas par situāciju maksājumu jomā 2014. gadā un mudina Komisiju 2014. gadā iesniegt budžeta grozījumus, tiklīdz rodas tāda vajadzība; |
4. |
uzsver, kas tas lielu nozīmi piešķir ES pašu resursu sistēmas reformai; aicina Komisiju nodrošināt, ka tiek sasaukta augsta līmeņa grupa pašu resursu jautājumā un ka tā sāk darbu pēc iespējas drīz, lai nodrošinātu, ka līdz 2014. gada ir pieejams pirmais secinājumu kopums, kā noteikts kopīgajā deklarācija par pašu resursiem, par kuru arī tika panākta vienošanās un kura ir daļa no DFS; |
5. |
atgādina, ka ES budžetā ir jāatspoguļo ES politikas prioritātes; uzsver, ka ES budžets ir investīciju budžets, kam ir liels sviras efekts; mudina Komisiju aizstāvēt ES budžetu, lai uzlabotu stratēģiskos ieguldījumus, izmantojot Eiropas pievienoto vērtību, un palīdzētu atlabt Eiropas ekonomikai; |
6. |
uzskata, ka nodarbinātība ir galvenā prioritāte un ka ir jāizmanto visas Eiropas līmenī pieejamās sviras, lai saglabātu esošās darbvietas un radītu jaunas darbvietas jauniešiem, jo īpaši pakalpojumu, rūpniecības un digitālās ekonomikas nozarē; tādēļ uzskata, ka nākošajā gadā un turpmākajos gados svarīga loma būs investīcijām, kas paredzētas ES konkurētspējas stiprināšanai; |
7. |
atzinīgi vērtē 2013. gada 27. un 28. jūnija sanāksmē pausto Eiropadomes apņemšanos pabeigt patiesas Ekonomikas un monetārās savienības (EMS) izveidi, iesaistot visus Banku savienības elementus, efektīvāk koordinējot ekonomikas politiku, izstrādājot finansiālās solidaritātes mehānismus un stiprinot sociālo dimensiju, taču pauž nožēlu par nespēju panākt ātru progresu; aicina Komisiju nākt klajā ar paziņojumu par EMS sociālo dimensiju; |
8. |
uzstāj, ka ir strauji jāpabeidz visi tiesību akti, kas nepieciešami vienota uzraudzības mehānisma izveidei, pamatojoties uz Eiropas Centrālo banku; |
9. |
atbalsta izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”, kuras mērķis ir izveidot atbilstīgu politikas satvaru nolūkā veicināt uzņēmējdarbību, radīt darbvietas, uzlabot dzīves līmeni un attīstīt ilgtspējīgu ekonomiku; |
10. |
uzsver nepieciešamību uzlabot rūpniecības makroekonomisko vidi, piedāvājot labākas iespējas iegūt kapitālu, nodrošinot labāku infrastruktūru, aizsargājot īpašumtiesības un īpaši atbalstot MVU, lai palielinātu to konkurētspēju un iespējas iekļūt jaunos tirgos; |
11. |
prasa veikt pasākumus, lai pabeigtu Komisijas pašreizējo darba programmu pirms tās pilnvaru termiņa beigām, jo īpaši attiecībā uz vienoto pakalpojumu tirgu, digitalizācijas programmu, iekšējo enerģētikas tirgu, un padziļināta brīvas un taisnīgas tirdzniecības nolīguma pagarināšanu; |
12. |
mudina Komisiju pastiprināt un uzlabot centienus aizsargāt ES finanšu intereses, iesniegt priekšlikumu izveidot Eiropas Prokuratūru un pabeigt ieilgušo Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai reformu; |
13. |
ierosina iesaistīties intensīvās sarunās ar Padomi un Komisiju pirms pilnvaru termiņa beigām, lai pabeigtu pēc iespējas vairāk dokumentu, pilnībā ievērojot Lisabonas līgumā noteiktās likumdošanas procedūras; vēlreiz uzsver, ka Parlaments jebkādu starpvaldību aspektu turpmāku izmantošanu attiecībā uz EMS uzskata nepieņemamu; |
14. |
aicina Komisiju pienācīgi ņemt vērā Parlamenta nostājas, kas attiecas uz konkrētām nozarēm un ir iekļautas šīs rezolūcijas 2. daļā; |
2. DAĻA
Īstenošana
15. |
mudina Komisiju pilnveidot tās likumdošanas programmas vienotību, uzlabot likumdošanas priekšlikumu sagatavošanas kvalitāti, pastiprināt ietekmes novērtējumu nozīmi likumprojektos, attiecīgos gadījumos ierosināt atbilstības tabulu izmantošanu ES tiesību aktu labākai transponēšanai un atbalstīt Parlamentu sarunās ar Padomi par deleģēto un īstenošanas aktu izmantošanu, kuri leģislatīvajā procesā var izraisīt nozīmīgu bloķēšanu; |
16. |
mudina Komisiju iesniegt priekšlikumu, ar kuru tiktu paredzētas atbilstīgas valsts pārvaldības deklarācijas, kuras parakstītu pienācīgā politiskā līmenī un kas attiektos uz ES līdzekļiem, kuri pakļauti dalītai pārvaldībai; uzsver, ka arī turpmāk ir jāsaglabā stingra un ticama pārbaude, rūpīgi kontrolējot līdzekļu piešķiršanu, un jāuzrauga ES finansējuma un administrācijas izmaksu lietderība, tādējādi nodrošinot ES darbībai augstu pievienoto vērtību, kā arī ieņēmumu iekasēšanu saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem; |
17. |
uzskata, ka ir jāuzlabo un jāmodernizē ES iestāžu sadarbība, lai tā kļūtu efektīvāka un ļautu veikt padziļinātu izpildvaras demokrātisko kontroli ES līmenī; norāda, ka ir jāpārskata 2010. gada Iestāžu nolīgums; prasa nodrošināt ciešāku koordināciju ar Padomi saskaņā ar Lisabonas līgumu; uzsver, ka vienmēr ir jāatbalsta Kopienas metode, kas, pateicoties tam, ka iesaistās Parlaments, ļauj rīkot sabiedriskas debates; turklāt uzskata, ka sarežģītu tiesību aktu kopums, jo īpaši finanšu pakalpojumu jomā, izraisīs pietiekami plašas sabiedrības un Parlamenta diskusijas; |
18. |
pauž nožēlu, ka, neskatoties uz Komisijas vairākkārtējiem solījumiem, praksē nav īstenoti vairāki izziņotie mērķi – nedz no kvantitatīvā viedokļa, nedz no kvalitatīvā; mudina Komisiju iesaistīties spraigā dialogā ar abiem likumdevējiem un apspriesties par atlikušo izziņoto tiesību aktu priekšlikumu izstrādi, iesniegšanu un pieņemšanu; |
19. |
mudina Komisiju veicināt strauju trialoga par Eiropas politisko partiju statūtiem pabeigšanu pirms Eiropas Parlamenta vēlēšanām; |
Vienotais tirgus
20. |
atgādina par to, ka vienotajam tirgum ir galvenā nozīme, jo tas ir ES integrācijas, ekonomiskās izaugsmes un nodarbinātības dzinējspēks un ES reālās ekonomikas balsts; tāpēc aicina Komisiju galveno uzmanību pievērst vienotā tirgus pārvaldībai, lai saliedētu likumdošanas un politikas prioritāšu pieņemšanu un īstenošanu un regulāri Eiropas pusgada programmas ietvaros izstrādātu vienotā tirgus integrācijas novērtējumu, balstoties uz vienotā tirgus integrācijas ziņojumu, kas pievienots gada izaugsmes pētījumam, un katrai valstij veltītām rekomendācijām; |
21. |
aicina Komisiju arī turpmāk orientēties uz vienotā tirgus pārvaldības uzlabošanu, atjaunot darbības administratīvās vienkāršošanas īstenošanai, pienācīgi izvērtēt ierosināto pasākumu proporcionalitāti, un uzraudzīt īstenošanas progresu, lai pilnībā tiktu piemērots vienotā tirgus acquis, īpaši pakalpojumu nozarē; |
22. |
atzinīgi vērtē Komisija Vienotā tirgus II aktu ar priekšlikumus par prioritāriem pasākumiem, lai sekmētu izaugsmi, nodarbinātību un uzticēšanos vienotajam tirgum; |
23. |
mudina pilnībā piemērot Pakalpojumu direktīvas noteikumus; aicina Komisiju palīdzēt dalībvalstīm veicināt piekļuvi vienotajam pakalpojumu tirgum; lūdz Komisiju pārskatīt esošos ierobežojumus, tādus kā “ekonomisko vajadzību pārbaude”; |
24. |
aicina Komisiju uzmanīgi un stingri uzraudzīt patērētāju programmas, patērētāju aizsardzības un uzticības vienotajam tirgum ieviešanu un īstenošanu; ņemot vērā, ka iekšējā tirgus sekmīgas darbības pamatā ir patērētāju paļāvība un uzticēšanās, aicina Komisiju kopā ar dalībvalstīm aktīvi iesaistīties Patērētāju tiesību direktīvas, Direktīvas par strīdu izšķiršanu ārpustiesas kārtībā un Regulas par strīdu izšķiršanu tiešsaistē ātru ieviešanu, un pārskatīt Negodīgas komercprakses direktīvu; |
25. |
atzinīgi vērtē jauno Patēriņa preču drošuma regulu, kas garantē patērētāju veselības un drošības aizsardzību un arī atvieglo preču tirdzniecību, jo īpaši MVU; |
26. |
mudina Komisiju, pilnībā izstrādājot saskaņotu e-muitas praksi, ieviest modernizētu muitas kodeksu; |
27. |
aicina Komisiju sistemātiskāk novērtēt savu priekšlikumu ietekmi uz MVU, jo no šiem uzņēmumiem ir atkarīga ļoti daudzu jaunu darbvietu radīšana Eiropā; tādēļ mudina Komisiju aktīvi atturēt dalībvalstis no pārcentīgas ES tiesību aktu piemērošanas, kas kropļo līdzvērtīgus konkurences apstākļus vienotajā tirgū; |
28. |
uzsver, cik svarīgi ir veikt pasākumus, lai uzlabotu MVU piekļuvi finansējumam; aicina Komisiju stiprināt un īstenot pasākumus, kas paredzēti Rīcības plānā uzņēmējdarbības jomā un paātrināt uzņēmējdarbības iniciatīvas pieņemšanu; prasa turpmākajās COSME un “Apvārsnis 2020” programmās ātri izveidot MVU Window finansēšanas mehānismu, kurā iesaistītos EIF un EIB, lai veicinātu valsts un privāto līdzekļu ieguldījumus jaunos novatoriskos un ilgtspējīgos uzņēmumos, tostarp uz izaugsmi vērstos MVU; |
29. |
prasa Komisijai īstenot triju iestāžu vienošanos pildīt savas saistības par labāku likumdošanas procesu, iesaistot dalībvalstis, kuras visas Komisijai vajadzētu rosināt veikt savus MVU un vienotā tirgus testus; šajā sakarā atzīmē, ka Padomei vajadzētu izveidot savu ietekmes novērtējuma nodaļu, kura gatavotu savu grozījumu ietekmes novērtējumus; uzsver nozīmi, kāda labāka regulējuma programmā ir piemērotības pārbaudēm; |
30. |
aicina Komisiju atbalstīt MVU un mikrouzņēmumu intereses, nodrošinot tiem vieglāku pieeju Eiropas vienotajam tirgum; atzinīgi vērtē jau īstenotos Komisijas pasākumus, lai samazinātu ES tiesību aktu radīto regulatīvo slogu MVU un mikrouzņēmumiem; |
31. |
ņemot vērā svarīgo ieguldījumu, ko vienotā tirgus var sniegt Eiropas Savienības izaugsmes veicināšanā, aicina Komisiju, pamatojoties uz attiecīgo likumdošanas iniciatīvas ziņojumu, iesniegt likumdošanas priekšlikumu par vienotā tirgus labāku pārvaldību; |
32. |
atzinīgi vērtē politisko vienošanos par publiskā iepirkuma un koncesiju tiesību aktu kopumu; mudina Komisiju un dalībvalstis sākt jauno noteikumu ātru un plašu īstenošanu jo īpaši prasa izstrādāt komunikācijas un mācību stratēģiju, lai veicinātu jaunas prasmes un spējas novatoriskā un uz rezultātu orientētā iepirkumā; |
33. |
ņem vērā Padomes tagad apstiprināto vienošanos par reformām Profesionālo kvalifikāciju savstarpējās atzīšanas direktīvā; prasa iespējami drīz ieviest jaunos noteikumus un jaunās profesijas, lai veicinātu Eiropas kvalifikāciju sistēmu izveidi; |
34. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu par nefinansiālas informācijas publiskošanu un aicina Komisiju cieši sadarboties ar Parlamentu un Padomi, lai panāktu vienošanos 2014. gada sākumā; |
35. |
atkārtoti prasa iesniegt priekšlikumu 14. uzņēmējdarbības tiesību direktīvai par uzņēmumu juridiskās adreses pārrobežu pārcelšanu; |
36. |
prasa Eiropas rūpniecībai dot jaunu impulsu, lai radītu jaunas darbvietas, sekmētu ilgstspējīgu izaugsmi un uzlabotu visu Eiropas iedzīvotāju darba apstākļus; |
37. |
aicina Komisiju turpināt veicināt vienotā tirgus iniciatīvu, iesniedzot priekšlikumus par digitālā vienotā tirgus attīstību, pabeigšanu un īstenošanu, piemēram, jaunā stratēģiskā satvara formā, kas aptvertu digitālā satura pieejamību un pārvietojamību pāri ES iekšējām robežām, un jo īpaši iniciatīvas radīt patērētāju lielāku uzticību, tostarp pasākumus tiešsaistes maksājumu veicināšanai un digitālās piegādes un infrastruktūras uzlabošanu; |
38. |
mudina Komisiju turpināt reformu autortiesību jomā un nodrošināt, ka autortiesību regulējums ir piemērots interneta videi; atkārtoti uzsver, ka jāpabeidz rūpnieciskā īpašuma tiesību reforma, lai veicinātu Eiropas izaugsmi un darba vietu radīšanu; |
39. |
uzskata, ka ES ekonomikas stabilitātes un ilgtspējīgas ekonomiskās izaugsmes atjaunošanas labad ir būtiski sekmīgi izveidot banku savienību, izstrādājot vienotu uzraudzības mehānismu kopā ar vienotu noregulējuma mehānismu bankām, kā arī ES satvaru dalībvalstu noguldījumu garantiju sistēmām; šajā sakarībā prasa Komisijai nekavējoties iesniegt visus nepieciešamos priekšlikumus kopā ar regulatīvi tehniskajiem standartiem, kas vajadzīgi ceturtā dokumentu kopuma kapitāla prasību jomā (KPD 4 paketes) īstenošanai; |
40. |
uzsver, ka nolūkā iespējami ātrāk uzlabot Savienības finanšu tirgu efektivitāti un robustumu, izskatāmie Komisijas priekšlikumi par finanšu pakalpojumiem jāpieņem nekavējoties, lai neaizkavētos attiecīgo tiesību aktu spēkā stāšanās; |
41. |
aicina Komisiju pēc iespējas drīz pieņemt priekšlikumus regulas projektam, ar ko izveido vienotu noregulējuma mehānismu, un priekšlikumus par turpmāko rīcību, reaģējot uz rekomendācijām par banku strukturālo reformu; uzsver, cik svarīgi abiem likumdevējiem šos priekšlikumus pieņemt veicīgi, lai panāktu ātru to stāšanos spēkā; |
42. |
norāda, ka pētniecība un jauninājumi ir būtiski ES konkurētspējas uzlabošanai, izstrādājot pētniecības un jauninājumu programmas, vienkāršojot procedūras, apvienojot un koordinējot finanšu līdzekļus visos attiecīgajos līmeņos (ES, dalībvalstu un reģionu līmenī) un nodrošinot Eiropas programmu sinerģiju, un aicina Komisiju īstenot šos principus; |
43. |
ņem vērā vienošanos par “Apvārsni 2020”, lai nodrošinātu netraucētu pāreju no Septītās pamatprogrammas un nodrošinātu ES savas pētniecības un inovāciju politikas kontinuitāti, kas pēdējām programmām bijusi neapmierinoša Padomes un Parlamenta pēdējā brīža vienošanos dēļ; |
44. |
aicina Komisiju nākt klajā ar atbilstošu priekšlikumu nodokļu oāžu kopējai definīcijai ES līmenī un ieviest to trešo valstu un jurisdikciju melno sarakstu, kuras atsakās sadarboties; mudina dalībvalstis pildīt savu apņemšanos īstenot Komisijas ieteikumus attiecībā uz pasākumiem, kas paredzēti, lai skubinātu trešās valstis piemērot minimālos labas pārvaldības standartus nodokļu jomā un agresīvas nodokļu plānošanas jomā, un veikt nepieciešamos pasākumus, lai pastiprinātu cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; |
Klimats, vide, enerģija un transports
45. |
uzstāj uz to, ka ir jāīsteno ceļvedis par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā, lai radītu stimulus veidot videi nekaitīgu ekonomiku, veicināt bioloģisko daudzveidību un cīnīties pret klimata pārmaiņām, tostarp integrējot resursu efektīvas izmantošanas pasākumus Eiropas pusgadā, kā paredzēts stratēģijā “Eiropa 2020”; |
46. |
aicina Komisiju nekavējoties iesniegt priekšlikumus, lai risinātu pašreizējās emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas strukturālos trūkumus; |
47. |
cer, ka Komisija nekavējoties iesniegs tiesību aktu priekšlikumus, lai pārskatītu tiesību aktus par gaisa kvalitāti, nolūkā uzlabot aizsardzību pret gaisa piesārņojuma nelabvēlīgo ietekmi uz cilvēku veselību; |
48. |
uzsver, ka viena no vissvarīgākajām prioritātēm ir, lai līdz 2015. gadam ANO tiktu panākta visaptveroša vienošanās par klimata pārmaiņām saskaņā ar ES 2 oC mērķim, un atzīst, ka 2014. gadā būs jāpieņem lēmumi par ES klimata un enerģētikas politikas pamatprincipiem, lai starptautiskās sarunās mudinātu sasniegt šo mērķi; |
49. |
mudina Komisiju, ņemot vērā nesenos notikumus saistībā ar krāpnieciskām darbībām ar gaļas izstrādājumiem ES, strādāt raitāk, pārskatot higiēnas tiesību aktu kopumu; |
50. |
aicina Komisiju iesniegt vispārēju pārskatu par ES atkritumu politiku un tiesību aktiem šajā jomā, tostarp par atkritumu jomu regulējošo tiesību aktu mērķiem un Atkritumu poligonu direktīvas mērķiem attiecībā uz atkritumu novirzīšanu; |
51. |
aicina Komisiju iesniegt detalizētu rīcības plānu ar pasākumiem, kas paredzēti, lai panāktu pilnībā integrētu un savstarpēji saistītu vienotā enerģētikas tirgus izveidi; uzsver nepieciešamību nodrošināt patērētājiem pārredzamas un salīdzināmas enerģijas cenas; |
52. |
vēlreiz uzsver, ka energoefektivitāte un taupīšana ir lētākais veids, kā samazināt enerģijas izmaksas un fosilā kurināmā importu, un tādēļ šiem principiem ir jābūt katra enerģētikas politikas jomā ierosinātā priekšlikuma pamatā; |
53. |
uzsver nepieciešamību pabeigt vienotā tirgus izveidi visiem transporta veidiem, ieskaitot autotransporta pārvadājumu tirgus tālāku liberalizāciju tā, lai tiktu garantēta brīva preču un pakalpojumu aprite ar skaidriem un viegli izpildāmiem noteikumiem brīvai un godīgai konkurencei un administratīvo slogu samazināšanai MVU; tomēr mudina Komisiju līdz 2013. gada beigām sagatavot ziņojumu par ES ceļu transporta tirgus stāvokli un, pirms nākt klajā ar jaunām likumdošanas iniciatīvām, veikt visu nepieciešamo analīzi; |
54. |
uzskata vairāk nekā pirms desmit gadiem izstrādāto Eiropas vienotās gaisa telpas projektu par ļoti svarīgu; pauž bažas par to, ka gadījumā, ja Eiropas Savienība turpmākajos gados neveiks atbilstošus pasākumus, Eiropas centrālā gaisa telpa kļūs tik piesātināta, ka nebūs iespējama nekāda izaugsme; tādēļ prasa veikt gaisa telpas reformu – ideja, ko dalībvalstis jau ir pieņēmušas, veicot gaisa satiksmes kontroles sistēmu reformu un ieviešot funkcionālus gaisa telpas blokus; atzinīgi vērtē to, ka SESAR, kas ir SES tehnoloģijas elements, attīstās labi; uzsver, ka no jaunās sistēmas labumu gūs visi, bet it īpaši Eiropas aviosabiedrības; mudina Komisiju nodrošināt to, ka darbojas visi funkcionālie gaisa telpas bloki; prasa veicināt reģionālo lidostu lielāku izmantošanu; |
55. |
aicina Komisiju pildīt savas saistības garantēt pilnībā pabeigt vienotas Eiropas dzelzceļa telpas izveidi un paplašināt Eiropas Dzelzceļa aģentūras pilnvaras, kas saistītas ar drošības sertifikāciju; |
56. |
aicina iesniegt priekšlikumus vienota Eiropas telekomunikācijas tirgus īstenošanai, tostarp par pasākumiem, lai ne vēlāk kā 2015. gadā atceltu maksu par viesabonēšanu; |
Sabiedrības kohēzija un integrācija – Pilsoņu Eiropa
57. |
uzsver, ka Eiropas Savienības kohēzijas politika saskaņā ar ES ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas mērķiem nodrošina investīcijas, kas veicina ilgtspējīgu izaugsmi un darbvietu izveidi, kā arī uzlabo konkurētspēju Eiropā; atgādina, ka kohēzijas politika ir galvenais ieguldījumu līdzeklis, lai sasniegtu stratēģijā “Eiropa 2020” noteiktos mērķus; tādēļ aicina Komisiju savlaicīgi un atbilstīgi rīkoties, lai dalībvalstīs nodrošinātu 2014.–2020. gada periodam paredzēto darbības programmu savlaicīgu sākšanu, kā arī noteiktu skaidrus šo programmu īstenošanas nosacījumus; mudina Komisiju nekavējoties iesniegt pārskatītu Regulas (EK) Nr. 2012/2002 par Eiropas Solidaritātes fondu projektu; |
58. |
uzsver – lai pienācīgi izpildītu daudzgadu budžetu, nākamajā 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmā ir nepieciešams visaptverošs tiesību aktu kopums kohēzijas politikas jomā; norāda, ka papildus šiem noteikumiem ir jāpieņem īstenošanas un deleģētie akti; |
59. |
aicina Komisiju veicināt tādus pasākumus kā darba tirgus reforma attiecībā uz strukturālajām problēmām, kas kavē jauniešu iekļaušanos darba tirgū, un atbalstīt dalībvalstis, tām īstenojot Jaunatnes garantiju, lai palīdzētu jauniešiem piekļūt darbam vai izglītībai; |
60. |
norāda, ka nav apmierināts pieprasījums pēc kvalificētiem darbiniekiem informācijas tehnoloģijas un sistēmizstrādes jomā; iesaka, ka šim sektoram Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvā būtu jākļūst par vienu prioritārajiem sektoriem, kurā nodrošināt mācību un attīstības atbalstu; |
61. |
aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu direktīvai par darbā gūtām muskulatūras un skeleta saslimšanām un Direktīvas 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā, pārskatīšanu; |
62. |
aicina Komisiju ar pārskatīto nodarbinātības pamatnostādņu palīdzību nodrošināt, ka 2014. gadā nodarbinātības un sociālās politikas virzieniem ir aktīva loma krīzes novēršanā; šajā sakarībā mudina Komisiju palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt stratēģijas jaunu prasmju apgūšanai un palīdzības sniegšanai bezdarbniekiem, lai viņi pēc iespējas drīzāk atrastu darbu; tomēr uzsver to, ka, izmantojot Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu, jāveic būtiski centieni, lai Savienības visnopietnāk skartajos reģionos, paātrinot no Eiropas Sociālā fonda finansēto pasākumu īstenošanu, sniegtu atbalstu neaizsargātām grupām un jauniešiem, kas nav nodarbināti, nemācās vai nepiedalās apmācībā, proti, jauniešiem, kas ir bezdarbnieki vai ekonomiski neaktīvi; |
63. |
aicina Komisiju sagatavot gada pārskatu par arodapmācības sistēmas reformu dalībvalstīs, tādējādi veicot ilgtermiņa strukturālu ieguldījumu jauniešu nodarbinātības iespēju uzlabošanā; |
64. |
atbalsta ES līmeņa iniciatīvas, ar kurām papildina valstu pasākumus, lai padarītu mikrokredītus pieejamus un sekmē sociālo uzņēmējdarbību, kas sniedz pakalpojumus, ko publiskais vai privātais sektors pietiekami nenodrošina; |
65. |
atkārtoti prasa pārskatīt Direktīvu par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos; prasa Komisijai atjaunot centienus atbloķēt direktīvas par grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu izskatīšanu un veikt pasākumus, lai pārbaudītu paveikto attiecībā uz izmaksu un ieguvumu pētījuma sagatavošanu saistībā ar paternitātes atvaļinājumu; |
66. |
uzstāj, ka Komisijai būtu jāiesniedz stratēģija par vardarbības pret sievietēm izskaušanu, kā to ir prasījis Parlaments vairākās rezolūcijās, un ka ES būtu jākļūst par parakstītājpusi Eiropas Padomes Konvencijai par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu, kas būtu stingrs stimuls 26 dalībvalstīm, kuras līdz šim nav parakstījušas un ratificējušas šo konvenciju; |
67. |
atgādina, ka pretdiskriminācijas politikai ir izšķiroša nozīme sociālās integrācijas veicināšanā, un aicina Komisiju ierosināt ES plānu homofobijas un diskriminācijas apkarošanai; mudina Komisiju nodrošināt, ka tiek izstrādātas un efektīvi īstenotas valsts stratēģijas romu integrācijai dalībvalstīs un ka diskriminācija tiek nosodīta un par to runā dialogos ar trešām valstīm, kā arī sadarbības programmās tiek iekļauta cīņa pret diskrimināciju; |
68. |
uzsver, ka būtiska nozīme ir jāpiešķir izglītībai, kultūrai, audiovizuālajai jomai, jaunatnei, sportam, pilsonībai un tam, lai šīm jomām tiktu piešķirti pienācīgi un efektīvi līdzekļi; |
69. |
aicina Komisiju izmeklēt problēmas, kas ir pamatā pašmāju universitātēs pabeigto kursu un uzkrāto Eiropas kredītpunktu pārneses sistēmas (ECTS) punktu nepilnīgai atzīšanai studentiem, kuri studijas pabeidz citās universitātēs ar Erasmus programmas atbalstu; |
70. |
mudina panākt visaptverošu vienošanos par datu aizsardzības paketi, ar ko datu subjektiem nodrošinātu vienotu un augsta līmeņa aizsardzību un uzņēmumiem – līdzvērtīgus konkurences apstākļus; |
71. |
uzskata – lai aizsargātu Eiropas iedzīvotāju drošību, Eiropas Savienībai ir ļoti svarīgi nepārtraukti apkarot terorismu, un stingri prasa pārskatīt Eiropas tiesību aktus par datu saglabāšanu; |
72. |
aicina Komisiju steidzamības kārtā turpināt ES un ASV nolīguma par personas datu aizsardzību un atgādina, ka ir svarīgi šo nolīgumu steidzami noslēgt; |
73. |
ierosina, lai priekšlikumi par atsevišķu civilstāvokļa dokumentu savstarpēju atzīšanu un minimālie civilprocesa standarti iezīmētu būtisku soli ceļā uz tieslietu telpas izveidi, kurā būtu vienkāršākas, skaidrākas un iedzīvotājiem pieejamākas procedūras un lielāka uzticēšanās civiltiesību jomā veikto pasākumu savstarpējai atzīšanai; |
74. |
mudina Komisiju cilvēku tirdzniecības problēmas risināšanai optimāli izmantot ES Stratēģiju cilvēku tirdzniecības izskaušanai 2012.–2016. gadā; |
75. |
aicina Komisiju ierosināt paplašināt rezultātu apkopojumu tiesiskuma jomā, ietverot arī tiesiskumu, demokrātiju un pamattiesības; |
76. |
uzsver, ka pārrobežu līmenī ir svarīgi jautājumus, kas saistīti ar organizēto noziedzību, naudas atmazgāšanu, krāpšanu un korupciju, kas vērsta pret ES finansiālajām interesēm; |
77. |
aicina Komisiju pabeigt ar procesuālajām tiesībām saistīta plāna izveidi un uzraudzīt pieņemto direktīvu transponēšanu, nodrošinot, ka aizdomās turēto un apsūdzēto personu pamattiesības tiek pietiekami aizsargātas, pamatojoties uz obligātajiem procesuālo tiesību standartiem kriminālprocesos, un nodrošinot savstarpējās atzīšanas principa efektīvu piemērošanu; |
78. |
atbalsta Komisijas darbu jautājumā par upuru tiesībām un lūdz Komisijai palīdzēt dalībvalstīm līdz 2015. gada 16. novembrim nodrošināt pilnīgu un pareizu direktīvas, ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimuma standartus, izpildi visās dalībvalstīs; |
79. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu par nosacījumiem attiecībā uz pētnieku, studentu, apmaiņas skolēnu, praktikantu un brīvprātīgo ieceļošanu un uzturēšanos; prasa turpmāk izstrādāt konkrētus priekšlikumus legālās migrācijas jomā; |
80. |
aicina Komisiju izdot pamatnostādnes, ar kurām nodrošinātu, ka dalībvalstis pareizi īsteno Šengenas noteikumus, lai pilnībā ievērotu personu tiesības brīvi pārvietoties un nepieļautu nekādus pārkāpumus vai ļaunprātību attiecībā uz iespēju ieviest kontroles pie iekšējām robežām; |
81. |
aicina Komisiju nodrošināt, ka vienotā Eiropas patvēruma sistēma tiek pienācīgi īstenota visā ES, ievērojot Līgumā noteiktās saistības; |
82. |
cer, ka Komisija iesniegs jaunus priekšlikumus vai turpinās pārbaudīt pašreizējo tiesību aktu, jo īpaši regulas Roma II un regulas Brisele II, pārskatīšanu materiālo tiesību normu un procesuālo tiesību jomā; |
83. |
aicina Komisiju novērtēt, kā tiek īstenota regula par Eiropas pilsoņu iniciatīvu, un vajadzības gadījumā izdarīt tajā grozījumus; |
Lauksaimniecība un zivsaimniecība
84. |
aicina Komisiju nodrošināt kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformas ātru un pareizu īstenošanu, lai KLP kļūtu par stingru, ilgtspējīgu un taisnīgu politiku, no kuras labumu gūst gan Eiropas lauksaimnieki, gan patērētāji un kura veicina lauku attīstību un aizsargā vidi; |
85. |
atzīst, ka 2014. gadā galvenā uzmanība būs pievērsta ar īstenošanu saistītiem pasākumiem; aicina Komisiju tāpēc nodrošināt efektīvu KLP reformas galīgo vienošanos īstenošanu, kas samazina slogu lauksaimniekiem un dalībvalstu administratīvajām iestādēm, turklāt nodrošina, ka jaunie noteikumi tiek ieviesti efektīvi, stingri un caurskatāmi; |
86. |
pievērš uzmanību Komisijas nodomam ierosināt tiesību aktus par dzīvnieku klonēšanas metodēm pārtikas ražošanas vajadzībām; mudina Komisiju, izstrādājot šo priekšlikumu ņemt vērā nesenās bažas par marķējumu un konsekventu to tiesību aktu piemērošanu, kas attiecas ES pārtikas ķēdi, izmantojot jaunākās zinātnes atziņas un tehnoloģijas sasniegumus šajā nozarē; |
87. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu jaunai dzīvnieku veselības stratēģijai, kā arī tās apņemšanos nodrošināt dzīvnieku veselību, labturību un pārtikas drošību reglamentējošos tiesību aktos iekļauto horizontālo principu konsekvenci; prasa dzīvnieku veselības stratēģiju cieši saskaņot ar stratēģiju “Eiropa 2020”, lai nodrošinātu dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu iekšējā tirgus netraucētu darbību, vienlaikus pastiprinot Eiropas lauksaimniecības ilgtspējību un konkurētspēju; |
88. |
aicina Komisiju veikt nepieciešamos pasākumus, lai palīdzētu dalībvalstīm īstenot nesen pieņemto kopējo zivsaimniecības politiku atbilstīgi jaunajam Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondam; cer, ka Komisija nodrošinās, lai priekšlikumu juridiskais pamats būtu LESD 43. panta 2. punkts un lai 43. panta 3. punkts tiktu izmantots par juridisko pamatu tikai tādiem priekšlikumiem, kas ir saistīti ar zvejas iespēju noteikšanu un sadali; tādēļ sagaida, ka Komisija palīdzēs izveidot starpiestāžu darba grupu, kuras sastāvā būs pārstāvji no visām trim iestādēm, lai noteiktu vispiemērotākos risinājumus turpmākajam darbam; |
89. |
uzsver, ka jaunajam Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondam jāuzlabo pasākumi flotu jaudas samazināšanai; uzstāj uz to, ka jaunā kopējās zivsaimniecības politika ir jābalsta uz pastiprinātiem kontroles pasākumiem; |
90. |
aicina Komisiju arī turpmāk stiprināt cīņu pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju; |
Ārlietu politika un attīstības politika
91. |
sagaida, ka Komisija arī turpmāk atbalstīs tradicionālo ES paplašināšanās politiku; uzskata, ka Savienība pazaudētu politisko uzticamību visā pasaulē, ja kaimiņvalstīm tiktu liegts tajā iekļūt; |
92. |
atgādina, ka prioritāte joprojām ir attiecības ar austrumu un dienvidu kaimiņiem, un uzsver, ka ES ir skaidri jādefinē un jāīsteno jaunā stratēģija un princips “vairāk tam, kam labāki rezultāti”; |
93. |
uzsver, ka ir svarīgi ar lielāku apņēmību apstiprināt Rietumbalkānu valstīm paplašināšanās iespēju, un pievienojas Komisijas ieteikumam sākt ES pievienošanās sarunas ar Serbiju un bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku (FYROM); aicina Komisiju pievērsties Turcijai kā kandidātvalstij un īpaši atzinīgi vērtē to, ka ir sāktas pievienošanās sarunas par 22. sadaļu, kas attiecas uz reģionālo politiku; |
94. |
aicina Komisiju pastiprināt pasākumus, kuru mērķis ir attīstīt Austrumu partnerību, jo īpaši mobilitātes un izglītības sadarbības jomā; |
95. |
aicina Komisiju sniegt konstruktīvu ieguldījumu, pārskatot Eiropas Ārējās drošības dienestu (EĀDD) attiecībā uz sadarbību ar Padomi un Parlamentu, lai atbalstītu labi koordinētas iniciatīvas kopējās ārpolitikas un drošības sadarbības jomā; aicina nodrošināt, ka sistēma finanšu palīdzībai krīzes situācijās ir elastīgāka un palīdzība ir vieglāk pieejama; |
96. |
atgādina Komisijai par nepieciešamību uzlabot novērtēšanu saistībā ar to, kā tiek īstenotas vienošanās par humānās palīdzības sniegšanu, un panākt lielāku papildināmību ar dalībvalstīm un līdzekļu devējiem, kā arī atgādina par nepieciešamību pārskatīt Padomes Regulu (EK) Nr. 1257/1996; |
97. |
aicina EĀDD turpināt koncepcijas “pienākums aizsargāt” (R2P)īstenošanu saskaņā ar Parlamenta 2013. gada 18. aprīļa ieteikumiem Padomei (2) attiecībā uz ANO principu nolūkā panākt Eiropas konsensu jautājumā par R2P; |
98. |
aicina Komisiju palielināt ES humānās palīdzības apjomu un efektivitāti un sniegt palīdzību tiem Sīrijas iedzīvotājiem un bēgļiem no Sīrijas kaimiņvalstīs, kuriem ir nepieciešamas pamatpreces un pamatpakalpojumi; |
99. |
aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu, ar ko izveido mehānismu, kuru finansē ar attiecīga ES ārējās darbības instrumenta palīdzību un kura sastāvā būtu vietējie un starptautiskie izmeklētāji, prokurori, advokāti un citi eksperti no ES dalībvalstīm, kā arī no citām attiecīgām valstīm (Šveices, Kanādas un Amerikas Savienotajām Valstīm), lai sniegtu juridiskas un tehniskas konsultācijas Arābu pavasara valstu iestādēm saistībā ar šo valstu bijušo diktatoru, viņu ģimenes locekļu un režīma atbalstītāju nozagto līdzekļu atgūšanu; |
100. |
aicina Komisiju pārvirzīt galveno uzmanību no attīstības politikas, kas orientēta uz ieguldījumiem, uz attīstības politiku, kas vērsta uz rezultātu sasniegšanu ar precīziem attīstības rezultātu gada rādītājiem, un nodrošināt, ka ES pūliņiem attīstības veicināšanā ir ilglaicīga ietekme uz nabadzības izskaušanu; |
101. |
aicina Komisiju pragmatiski pievērsties jautājumam par īpašuma tiesībām jaunattīstības valstīs un izstrādāt koherentu pieeju saistībā ar citiem starptautiskajiem attīstības partneriem, lai jaunattīstības valstīs paātrinātu vietējo kopienu un privātpersonu tiesību iegūšanas procesu; norāda, ka šis process ir viens no attīstības stūrakmeņiem, kas var izraut no nabadzības veselas nācijas un jaunattīstības valstīs intensificēt ekonomiskās aktivitātes; |
102. |
uzsver, ka palīdzības efektivitātes paaugstināšanā izšķirīga nozīme ir arī politikas lielākas koherences garantēšanai, tādējādi visas EU politikas jomas, īpaši tās, kurām ir būtiska ietekme uz jaunattīstības valstīm, dod ieguldījumu labklājības radīšanai jaunattīstības valstīs; norāda, ka ir nepieciešams paplašināt arī dalībvalstu sadarbību; |
103. |
norāda, ka arī turpmāk augstu prioritāti saglabās tādi jautājumi kā pārtikas trūkums bērniem un nodrošinātība ar pārtiku, cīņa pret cilvēku masveida nogalināšanu, pamatojoties uz viņu piederību konkrētam dzimumam, proti, plašā mērogā praktizētu pastāvīgu vīriešu pārākuma atzīšanu pār sievietēm, un veselības apdrošināšanas un pensiju nodrošināšanas veicināšana jaunattīstības valstīs; |
104. |
uzsver, ka svarīga stratēģija, kuru nepieciešams uzlabot, ir arī katastrofu riska samazināšana; |
105. |
prasa uzlabot attīstības palīdzības efektivitāti, pastiprinot koordināciju un papildināmību un regulāri novērtējot šādas palīdzības iznākumu un ietekmi; |
Tirdzniecība
106. |
paliek pie apņēmības saglabāt daudzpusēju pieeju starptautiskajai tirdzniecībai un aicina Komisiju atbalstīt pašreizējās PTO iniciatīvas; mudina veicināt Ķīnas pievienošanos Valsts iepirkuma nolīgumam; atzīst, ka ir jāturpina strādāt pie tā, lai panāktu progresu attiecībā uz divpusēju brīvās tirdzniecības nolīgumu noslēgšanu ar nozīmīgiem partneriem, un jo īpaši ar ASV; tādēļ prasa Komisijai cilvēkresursus un politiskos centienus koncentrēt uz pašlaik notiekošajām tirdzniecības sarunām ar trešām valstīm, it īpaši ar stratēģiski nozīmīgiem partneriem, lai panāktu būtisku progresu ceļā uz līdzsvarotu galīgo vienošanos; prasa Komisijai saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem Līgumā par Eiropas Savienības darbību šajā procesā pilnībā iesaistīt Parlamentu; |
107. |
aicina Komisiju sākt dziļas pārdomas par turpmāko starptautisko tirdzniecības stratēģiju, tostarp iespējamu PTO darbības reformu, šajā procesā iesaistot Parlamentu; uzsver, ka šajā izvērtēšanā pilnībā jāņem vērā jaunākās starptautiskās tirdzniecības stratēģijas īstenošanas ietekme uz ES ekonomiku; |
o
o o
108. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV L 304, 20.11 2010., 47. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0180.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/159 |
P7_TA(2013)0333
Stāvoklis Ēģiptē
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par krīzi Ēģiptē (2013/2697(RSP))
(2016/C 075/24)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Ēģiptes Bruņoto spēku Augstākās padomes priekšsēdētāja ģenerāļa Abdul Fatah Khalil Al-Sisi2013. gada 4. jūlija paziņojumus, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
A. |
tā kā Bruņoto spēku Augstākā padome savā 2013. gada 4. jūlija paziņojumā izziņoja konstitūcijas apturēšanu un varas nodošanu Augstajai konstitucionālajai tiesai līdz pirmstermiņa prezidenta vēlēšanām, pēc kurām jānotiek parlamenta vēlēšanām, un nacionālās koalīcijas valdības, kā arī komitejas, kuras uzdevums būs izskatīt konstitūcijas grozījumus, izveidei; tā kā Adly Mansour ir iecelts par pārejas laika prezidentu; |
1. |
pauž nopietnas bažas par situāciju Ēģiptē pēc militārās intervences; uzsver, ka vara būtu jānodod demokrātiski ievēlētām civilām varas iestādēm cik drīz vien iespējams; pauž dziļu solidaritāti ar visiem tiem Ēģiptes iedzīvotājiem, kas tiecas pēc demokrātiskas iekārtas savā valstī, un aicina ātri atgriezties pie demokrātiska procesa, tostarp brīvu un godīgu prezidenta un parlamenta vēlēšanu sarīkošanas pilnībā iekļaujošā procesā, piedaloties visiem demokrātiska procesa dalībniekiem; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, dalībvalstu parlamentiem un valdībām, kā arī Ēģiptes parlamentam un valdībai. |
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/160 |
P7_TA(2013)0334
Stāvoklis Džibutijā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par stāvokli Džibutijā (2013/2690(RSP))
(2016/C 075/25)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas – 2009. gada 15. janvāra rezolūciju par stāvokli Āfrikas ragā (1) un 1997. gada 18. decembra rezolūciju par cilvēktiesību stāvokli Džibutijā (2), |
— |
ņemot vērā kopīgo deklarāciju, ko 2013. gada 24. februārī Džibuti pieņēma starptautiskās novērošanas misijas (no Āfrikas Savienības (ĀS), Arābu valstu līgas, Islāma valstu sadarbības organizācijas (OIC) un Starpvaldību attīstības iestādes (IGAD)), kuras uzraudzīja Džibutijas Republikas parlamenta vēlēšanas 2013. gada 22. februārī, |
— |
ņemot vērā Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu, ko Džibutija ir ratificējusi, |
— |
ņemot vērā 1948. gada Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, |
— |
ņemot vērā 2000. gada 23. jūnijā parakstīto un 2010. gada 22. jūnijā pārskatīto Kotonū nolīgumu, |
— |
ņemot vērā ES augstās pārstāves Catherine Ashton preses sekretāra 2013. gada 12. marta paziņojumu par stāvokli Džibutijā pēc parlamenta vēlēšanām, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā Džibutija, ņemot vērā tās novietojumu pašā Āfrikas raga smailē un pie ieejas Sarkanajā jūrā un tās stratēģisko infrastruktūru (ostas un brīvās zonas), ir svarīga visam reģionam; |
B. |
tā kā Džibutijai ir bijusi liela nozīme pirātisma un terorisma apkarošanā reģionā; |
C. |
tā kā Džibutijā no tās neatkarības iegūšanas 1977. gadā līdz 2003. gadam ir pastāvējusi vienas partijas sistēma; |
D. |
tā kā valsts kopš 2013. gada 22. februāra parlamenta vēlēšanām atrodas smagā politiskā krīzē; |
E. |
tā kā Ismail Omar Guelleh, kurš nāca pie varas 1999. gadā, tika atkārtoti un ar 100 % balsu ievēlēts 2005. gadā, paziņoja, ka 2016. gada vēlēšanās savu kandidatūru neizvirzīs; tā kā prezidents Guelleh tika atkārtoti un ar teju 80 % balsu ievēlēts 2011. gada aprīļa vēlēšanās, ko pēc tam, kad Džibutijas parlaments grozīja konstitūciju, lai ļautu prezidentam Guelleh kandidēt uz jaunu termiņu, boikotēja liela daļa opozīcijas; |
F. |
tā kā pirmo reizi kopš prezidenta Guelleh nākšanas pie varas un pēc tam, kad tika ieviesta jauna, daļēji proporcionāla balsošanas sistēma, kas ļauj mazākuma partijām iegūt vietas parlamentā, opozīcijas partijas nolēma piedalīties 2013. gada 22. februāra parlamenta vēlēšanās cerībā, ka demokrātiskais plurālisms gūs virsroku; |
G. |
tā kā šīs vēlēšanas uzraudzīja novērotāji no ĀS, Arābu valstu līgas, Islāma valstu sadarbības organizācijas un Starpvaldību attīstības iestādes, kuri pārraudzīja 154 vēlēšanu iecirkņu un 12 balsu skaitīšanas centru darbību un ziņoja, ka vēlēšanas bijušas pārredzamas un nav novēroti krāpšanās gadījumi vai biļetenu nelikumīga ievietošana vēlēšanu urnās; |
H. |
tā kā saskaņā ar Konstitucionālās Padomes paziņotajiem rezultātiem 68 % balsu ieguva Prezidenta vairākuma savienība (PVS); |
I. |
tā kā opozīcija, kas pirmo reizi kopš valsts neatkarības iegūšanas ieguva vietas parlamentā, sacīja, ka ir notikusi masveida rezultātu viltošana, un paziņoja, ka ir uzvarējusi vēlēšanās; tā kā Konstitucionālā Padome noraidīja opozīcijas iesniegto apelāciju pret vēlēšanu rezultātiem; |
J. |
tā kā opozīcija boikotē pēc vēlēšanām izveidoto parlamentu; tā kā varas iestādes nosodīja to, ka daļa opozīcijas pēc apstrīdētajām 2013. gada februāra vēlēšanām līdztekus valsts parlamentam izveidoja “Likumīgo Nacionālo asambleju” (LNA); tā kā LNA priekšsēdētājs ir Ismail Guedi Hared, Nacionālās glābšanas savienības (NGS) kandidātu saraksta pirmais numurs Džibuti pilsētas vēlēšanu apgabalā; |
K. |
tā kā 2013. gada 22. februāra parlamenta vēlēšanu rezultāti, neraugoties uz ES aicinājumiem, vēl joprojām nav publicēti par visiem vēlēšanu iecirkņiem, tādējādi radot aizdomas par rezultātu viltošanu; |
L. |
tā kā Džibuti pilsētas vēlēšanu apgabalā reģistrēto vēlētāju skaits mainījās katru reizi, kad tika paziņoti oficiāli skaitļi; |
M. |
tā kā tiek ziņots, ka opozīcijas partiju demonstrācijas, apstrīdot parlamenta vēlēšanu pareizību, tiek apspiestas, pielietojot nesamērīgu spēku, kā rezultātā tiesībsargājošo spēku šaušanas dēļ bojā gājuši vismaz 10 cilvēki; |
N. |
ņemot vērā opozīcijas demonstrantu masveida apcietinājumus; tā kā NVO ceļ trauksmi par iespējamiem nāves, spīdzināšanas un pazušanas gadījumiem; |
O. |
tā kā tiek ziņots – kopš 2013. gada 22. februāra vēlēšanām vairāk nekā tūkstotis opozīcijas locekļu ir bijuši ieslodzīti uz ilgāku vai īsāku laikposmu; |
P. |
tā kā tiek uzskatīts, ka patlaban apcietinājumā atrodas ap 60 politisko cietumnieku; ņemot vērā to, ka varas iestādes pastāvīgi apspiež opozīcijā esošos politiskos aktīvistus; |
Q. |
ņemot vērā apsūdzības, kas izvirzītas lielākajai daļai opozīcijas vadītāju un daudziem žurnālistiem; |
R. |
tā kā žurnālists Mydaneh Abdallah Okieh, kurš arī atbild par saziņu opozīcijas koalīcijā NGS, tiek apsūdzēts par “neslavas celšanu policijai”, jo sociālajā tīklā “Facebook” tika publicējis represijās cietušu demonstrantu attēlus; tā kā Apelācijas tiesa 2013. gada 26. jūnijā palielināja viņam piespriesto sodu no 45 dienām uz pieciem mēnešiem; |
S. |
ņemot vērā 2013. gada aprīlī piespriesto divu gadu cietumsodu un pilsonisko tiesību atņemšanu trim opozīcijas koalīcijas NGS vadītājiem; tā kā viņu apelācijas uzklausīšana tika atlikta līdz 2013. gada 25. novembrim; |
T. |
šajā sakarībā ņemot vērā opozīcijā esošās NGS preses sekretāra Daher Ahmed Farah apcietināšanu 2013. gada 4. martā; tā kā viņu atzina par vainīgu mudināšanā uz nemieriem pēc 2013. gada februāra vēlēšanām; tā kā šajā pašā lietā tika apsūdzēti vēl divi citi cilvēki, no kuriem vienam piesprieda nosacīti atliktu cietumsodu, bet otru attaisnoja; tā kā Apelācijas tiesa 2013. gada 26. jūnijāDaher Ahmed Farah atkal piesprieda divus mēnešus ilgu beznosacījumu ieslodzījumu; |
U. |
ņemot vērā ārkārtīgi uztraucošos ieslodzījuma apstākļus Džibutijas cietumos; |
V. |
tā kā 1992. gada Konstitūcijā ir atzītas pamatbrīvības un labas pārvaldības pamatprincipi; |
W. |
tā kā Konstitūcijas 10. pantā ir noteikts, ka “visos procedūras posmos ir garantētas tiesības uz aizstāvību, tostarp tiesības saņemt paša izvēlēta advokāta palīdzību”; |
X. |
tā kā Džibutija ir parakstījusi Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, kā arī Starptautisko paktu par ekonomiskām, sociālām un kultūras tiesībām; |
Y. |
tā kā Džibutijas sievietes saskaras ar dažādu veidu vardarbību – tostarp izvarošanu, sieviešu dzimumorgānu sakropļošanu, vardarbību ģimenē, seksuālu uzmākšanos un agrīnām laulībām —, kas atstāj tālejošas negatīvas sekas uz sieviešu fizisko un psiholoģisko labklājību; |
Z. |
tā kā organizācijas “Reportieri bez robežām” sagatavotajā pasaules preses brīvības indeksā 2013. gadā Džibutija ieņem 167. vietu no 179 valstīm; ņemot vērā aizliegumu ārvalstu žurnālistiem iebraukt Džibutijā un šā aizlieguma radītās grūtības iegūt drošu informāciju par valstī notiekošo; |
AA. |
tā kā 2012. gadā ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (FAO) lēsa, ka 180 000 cilvēku Džibutijā ir nepieciešama pārtikas palīdzība; |
AB. |
tā kā pēdējo 20 gadu laikā Eiropas Savienība un tās dalībvalstis ir sniegušas galveno finansiālo atbalstu Džibutijai; tā kā ASV, Japānas un Francijas veiktie maksājumi par šo valstu militāro bāzu izmantošanu ir ieņēmumu avots, kas nodrošina pastāvīgu Džibutijas izaugsmi; |
AC. |
tā kā cilvēktiesību, demokrātijas principu un tiesiskuma ievērošana ir ĀKK un ES partnerattiecību pamatā un ir būtiski Kotonū nolīguma elementi, |
1. |
pauž dziļas bažas par stāvokli Džibutijā kopš parlamenta vēlēšanām 2013. gada 22. februārī un saspringto politisko stāvokli valstī; jo īpaši ir nobažījies saistībā ar ziņojumiem par opozīcijas locekļu masveida apcietinājumiem, to demonstrāciju apspiešanu, kuras tiek rīkotas, lai protestētu pret vēlēšanu pārkāpumiem, un uzbrukumiem plašsaziņas līdzekļu brīvībai; |
2. |
aicina Džibutijas varas iestādes izbeigt politisko pretinieku represijas un atbrīvot visas personas, kas atrodas apcietinājumā politisku motīvu dēļ; |
3. |
aicina Džibutijas varas iestādes nodrošināt cilvēktiesību ievērošanu, kas ir atzītas valsts un starptautiskos nolīgumos, kurus Džibutija ir parakstījusi, un aizsargāt pilsoniskās un politiskās tiesības un brīvības, tostarp tiesības uz miermīlīgām demonstrācijām un preses brīvību; |
4. |
stingri nosoda pret sievietēm vērstos seksuālās vardarbības aktus un norāda, ka Džibutijas valdība ir atbildīga par to, lai tiktu darīts gals nesodāmībai, saucot pie atbildības tos, kas ir vainojami seksuālajā vardarbībā pret sievietēm; |
5. |
aicina ievērot tiesības uz aizstāvību, jo īpaši apsūdzēto personu tiesības sazināties ar viņu pašu izraudzītu advokātu visos pret viņiem vērstās tiesvedības posmos; aicina varas iestādes ļaut ieslodzīto ģimenēm nogādāt viņiem materiālu palīdzību un jo īpaši piegādāt ārstniecības līdzekļus; |
6. |
aicina Džibutijas valdību ar to iestāžu palīdzību, kuras apstiprināja vēlēšanu rezultātus, jo īpaši Āfrikas Savienību, uzsākt politisku dialogu ar opozīciju atbilstīgi valsts vadītāja 2013. gada 27. jūnija paziņojumam Džibutijas neatkarības gadadienā; aicina Eiropas Savienību atbalstīt reģionālo organizāciju darbu un veicināt centienus rast politisku risinājumu pašreizējai krīzei; |
7. |
aicina nekavējoties sākt tiesas izmeklēšanu nolūkā noskaidrot, kāda ir bijusi policijas un armijas rīcība demonstrāciju laikā, un sodīt vainīgos cilvēktiesību pārkāpšanā; |
8. |
atzinīgi vērtē to, ka 2013. gada 22. februāra vēlēšanas noritēja mierīgi, kā to uzsvēra dažādi starptautiskās sabiedrības pārstāvji, tostarp priekšsēdētāja vietniece/augstā pārstāve un uz Džibutiju nosūtīto četru vēlēšanu novērošanas misiju vadītāji; atzinīgi vērtē Džibutijas tautas un visu politisko partiju apņemšanos uzlabot savas valsts nākotni, ko tie parādīja, piedaloties vēlēšanās; |
9. |
atzinīgi vērtē to, ka 2013. gada 22. februāra vēlēšanās pirmo reizi kopš Džibutijas neatkarības iegūšanas 1977. gadā piedalījās opozīcijas spēki, t. i., Nacionālās glābšanas savienība (NGS); |
10. |
atkārto Eiropas Savienības aicinājumu publicēt rezultātus no visiem vēlēšanu iecirkņiem, kas tika izmantoti 2013. gada 22. februārī; |
11. |
aicina visus Džibutijas politiskos spēkus ievērot tiesiskumu, tostarp tiesības uz miermīlīgām demonstrācijām, un neiesaistīties vardarbībā un represīvos pasākumos; |
12. |
paziņo, ka vēlas cieši uzraudzīt stāvokli Džibutijā un gadījumā, ja tiek pārkāpts 2000. gadā noslēgtais Kotonū nolīgums, jo īpaši tā 8. un 9. pants, ierosināt ierobežojošus pasākumus; aicina arī Komisiju rūpīgi novērot stāvokli; |
13. |
mudina EĀDD, Komisiju un to partnerus strādāt kopā ar Džibutijas iedzīvotājiem pie ilgtermiņa politiskās reformas, ko būtu sevišķi jāveicina jau pašreizējām ciešajām attiecībām, ņemot vērā to, ka Džibutija ir ieņēmusi vienu no svarīgākajām lomām cīņā pret terorismu un attiecīgajā reģionā, kā arī izmitina militārās bāzes; |
14. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Džibutijas valdībai, Āfrikas Savienības iestādēm, Starpvaldību attīstības iestādei, Arābu valstu līgai, Islāma valstu sadarbības organizācijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, kā arī ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas līdzpriekšsēdētājiem. |
(1) OV C 46 E, 24.2.2010, 102. lpp.
(2) OV C 14, 19.1.1998, 207. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/163 |
P7_TA(2013)0335
Stāvoklis Nigērijā
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par stāvokli Nigērijā (2013/2691(RSP))
(2016/C 075/26)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Parlamenta 2013. gada 13. jūnija rezolūcijas par preses un plašsaziņas līdzekļu brīvību pasaulē (1), 2012. gada 11. decembra rezolūciju par Digitālās brīvības stratēģiju ES ārpolitikā (2), 2012. gada 5. jūlija rezolūciju par vardarbību pret lesbietēm (3) un LGBT tiesībām Āfrikā UN 2012. gada15. marta rezolūciju par stāvokli Nigērijā (4), |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Catherine Ashton paziņojumus – 2012. gada 22. janvārī par bombardēšanu Kano, 2013. gada 11. martā par ķīlnieku nogalināšanu, 2013. gada 2. jūnijā par likumu Nigērijā, kas paredz sodīt par viendzimuma laulībām un sakariem, un 2013. gada 25. jūnijā par eksekūcijām Nigērijā, |
— |
ņemot vērā 2013. gada martā Abujā notikušo ES un Nigērijas dialogu par cilvēktiesībām, kā arī 2013. gada 16. maijā Briselē notikušo Nigērijas un ES ministru sanāksmi, kurās atzina, ka pretterorisma pasākumus ir nepieciešams līdzsvarot ar civiliedzīvotāju dzīvību zaudēšanu un publiskās infrastruktūras iznicināšanu, |
— |
ņemot vērā ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas 2013. gada maija sanāksmē Horsenā (Dānijā) pieņemto rezolūciju par stāvokli Nigērijā, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Padomes vadlīnijas, lai veicinātu un aizsargātu lesbiešu, homoseksuāļu, biseksuāļu, transpersonu un starpdzimuma personu (LGBTI) tiesības, |
— |
ņemot vērā 2000. gada Kotonū nolīgumu un tā 2005. un 2010. gadā pārskatītās versijas (pēdējo no minētajam versijām ratificēja 2010. gada 27. septembrī), un jo īpaši minētā nolīguma 8. un 9. pantu. kas attiecas uz politisko dialogu un cilvēktiesībām, demokrātiju un tiesiskumu, |
— |
ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra Ban Ki-moon2013. gada 16. maija paziņojumu par ilgstošu vardarbību un drošības stāvokļa pasliktināšanos Nigērijas ziemeļaustrumos un 2013. gada 22. aprīļa paziņojumu par daudzu iedzīvotāju nogalināšanu un māju iznīcināšanu sadursmēs starp militārajiem spēkiem un Boko Haram nemiernieku grupējumu Nigērijā, |
— |
ņemot vērā ANO augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos Navi Pillay2013. gada 3. maija paziņojumu par vardarbīgajām 2013. gada aprīļa sadursmēm un atgādinot drošības aģentiem Nigērijā par cilvēktiesību ievērošanu un izvairīšanos no pārmērīgas spēka pielietošanas savās operācijās, kā arī 2013. gada 17. maija paziņojumu par Boko Haram nemiernieku grupējuma locekļu iespējamu sodīšanu par kara noziegumiem, |
— |
ņemot vērā ANO Drošības padomes 2011. gada 27. decembra paziņojumu par Boko Haram teroristiskās sektas uzbrukumiem Nigērijā, |
— |
ņemot vērā ANO 1981. gada Deklarāciju par jebkādas uz reliģiju vai ticību balstītas neiecietības un diskriminācijas izskaušanu, |
— |
ņemot vērā G8 ārlietu ministru 2012. gada 12. aprīļa paziņojumu par ilgstošu vardarbību Nigērijā, |
— |
ņemot vērā 2003. gada 16. maijā Nigērijā ratificēto Āfrikas Savienības Konvenciju par terorisma novēršanu un apkarošanu un tās papildprotokolu, ko Nigērija ratificēja 2008. gada 22. decembrī, |
— |
ņemot vēra Āfrikas Savienības komisāra miera un drošības jautājumos 2012. gada 14. jūlija paziņojumu, nosodot Boko Haram darbību un cilvēktiesību pārkāpumus, mudinot starptautisko sabiedrību atbalstīt Nigērijas pretošanos teroristiskajai sektai un uzsverot draudus, ko tā rada reģionālajai un starptautiskajai drošībai, |
— |
ņemot vērā Gvinejas līča valstu un valdību vadītāju sammitu par jūras satiksmes drošību un drošumu, kas 2013. gada 24. jūnijā notika Jaundē (Kamerūnā), |
— |
ņemot vērā 1999. gada 29. maija pieņemto Nigērijas Federālās Republikas konstitūciju un jo īpaši IV nodaļas noteikumus par pamattiesību ievērošanu, tostarp tiesības uz dzīvību, tiesības tikt uzklausītam, tiesības uz cilvēka cieņas ievērošanu un vārda brīvības aizsardzība, preses brīvība, domas brīvība, apziņas un reliģijas brīvība, |
— |
ņemot vērā 3. pantu Ženēvas konvencijā, ko Nigērija ratificēja 1961. gada 20. jūnijā, un tās II Protokolu, ko Nigērija ratificēja 1988. gada 10. oktobrī, un tajos abos nosaka starptautiskās tiesības attiecībā uz vietēja mēroga bruņotiem konfliktiem, |
— |
ņemot vērā 1981. gada Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu, ko Nigērija ratificēja 1983. gada 22. jūnijā, |
— |
ņemot vērā 1966. gada Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, ko Nigērija ratificēja 1993. gada 29. oktobrī, |
— |
ņemot vērā 1948. gadā pieņemto Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā Nigērijas prezidents Goodluck Jonathan2013. gada 14. un 15. maijā pasludināja ārkārtas stāvokli Bomas, Jobes un Adamavas štatos, reaģējot uz Boko Haram darbību un mobilizējot papildus militāros spēkus; |
B. |
tā kā 2013. gada aprīlī cīņā starp Nigērijas militārajiem spēkiem un Boko Haram karotājiem tika iznīcināta Bagas pilsētā un saskaņā ar kopienas vadītāju teikto tika iznīcinātas tūkstošiem māju, un nogalināti daudzi civiliedzīvotāji; tā kā jūlija beigās tiks pabeigta Nigērijas cilvēktiesību komisijas veikta neatkarīga izmeklēšana par Bagas slepkavībām; |
C. |
tā kā federālā valdība Boko Haram grupējumu ir klasificējusi saskaņā ar 2011. gada Terorisma novēršanas aktu, lai ļautu sodīt ikvienu indivīdu, kas varētu pārstāvēt vai sniegtu atbalstu šim grupējumam; |
D. |
tā kā Boko Haram grupējums kopš 2009. gada ir atbildīgs par 4000 cilvēku nāvi; tā kā ar Boko Haram saistītos vairāk nekā 80 uzbrukumos šogad ir nogalināti pāri par 700 nigēriešu, un šis grupējums saskaņā ar Amerikas Savienoto Valstu jaunāko ziņojumu ir klasificēts kā pasaulē otrā bīstamākā teroristu grupa; tā kā saistība starp Boko Haram un AQMI (Al Quaida islāma Magribā) rada nopietnus draudus mieram un drošībai plašākā Sāhelas reģionā un Rietumāfrikā kopumā; tā kā Boko Haram turpina uzbrukt valsts un drošības ierēdņiem, kā 2013. gada 7. maija uzbrukumā cietuma teritorijai Bamā, un šajā uzbrukumā tika nogalināti 55 cilvēki un 105 ieslodzītie tika palaisti brīvībā; |
E. |
tā kā Cilvēktiesību uzraugs, Amnesty International, Starptautiskais brīvības nams un citas cilvēktiesību organizācijas ir dokumentējušas Boko Haram grupējuma iesaistīšanos uzbrukumos policijas iecirkņiem, militārajām iekārtām, baznīcām, skolām, lauku saimniecībām un bankām; tā kā Boko Haram grupējums ir paplašinājis uzbrukumus, par savu mērķi izvēloties civiliedzīvotājus, tostarp veicot divus uzbrukumus 2013. gada 16.un 17. jūnijā skolām Borno un Jobē, un šajos uzbrukumos tika nogalināti 16 skolēni un 2 skolotāji; tā kā šo uzbrukumu rezultātā vairāki tūkstoši bērnu ir bijuši spiesti pārtraukt izglītību; tā kā draudi civiliedzīvotājiem ir spieduši 19 000 lauksaimnieku pamest savas lauku saimniecības un pamest labības stādījumus, kas noved pie lauksamniecības ražības zaudējumiem un izraisa pārtikas trūkumu; |
F. |
uzsverot pastiprinātas bažas par Boko Harem grupējuma lēmumu nolaupīt sievietes un bērnus savas vardarbīgās kara kampaņas ietvaros; tā kā dumpinieki Nigērijā ir nolaupījuši, veikuši uzbrukumus un nogalinājuši arī ārzemju viesstrādniekus; |
G. |
tā kā ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos birojs ir brīdinājis par bēgļu krīzi; tā kā pēdējās nedēļās Nigērijā ieradās apmēram 6000 nigēriešu un laikposma no 2013. gada 11. līdz 13. jūnijam apmēram 3000 nigēriešu šķērsoja robežu un ieradās Kamerūnā; tā kā bēgļi šķērso arī Čadas robežu; tā kā cilvēku pārvietošanās apdraud trūcīgos vietējos pārtikas krājumus un ūdens resursiem, jo īpaši Nigērijā, kura cīnās ar sausuma gados izraisīto pārtikas trūkumu; tā kā nevienai no Nigērijas kaimiņvalstīm nav iespēju uzņemt lielu skaitu cilvēku, kuri varētu tikt pārvietoti apmēra humanitārās krīzes gadījumā pēc masveida vardarbības; |
H. |
tā kā Boko Haram turpina uzbrukt kristiešiem, mērenu uzskatu musulmaņiem un citiem reliģiskajiem grupējumiem, tos izstumjot no valsts ziemeļiem, kuros ir musulmaņu vairākums; |
I. |
tā kā Nigērijas policija un militārie spēki, reaģējot uz Boko Haram grupējuma vardarbību, ir sagūstījuši un veikuši vairāku aizdomās turēto grupējuma locekļu ārpustiesas eksekūcijas, jo īpaši sagūstot jaunus vīriešus no ziemeļu ciematiem; tā kā Nigērijas policija un militārie spēki, reaģējot uz Boko Haram grupējuma vardarbību, ir sagūstījuši un veikuši vairāku aizdomās turēto grupējuma locekļu ārpustiesas eksekūcijas, jo īpaši sagūstot jaunus vīriešus no ziemeļu ciematiem; tā kā daudzi no šiem ieslodzītajiem ir turēti ieslodzījumā bez tiesībām sarakstīties un bez apsūdzības vai tiesas un nereti necilvēciskos apstākļos, un tā kā daži ir fiziski iespaidoti, bet citi pazuduši bez vēsts vai miruši ieslodzījumā; tā kā daudzi no šiem ieslodzītajiem ir turēti ieslodzījumā bez tiesībām sarakstīties un bez apsūdzības vai tiesas un nereti necilvēciskos apstākļos, un tā kā daži ir fiziski iespaidoti, bet citi pazuduši bez vēsts vai miruši ieslodzījumā; tā kā Nigērijas valdība un armijas oficieri ir snieguši neuzticamus datus par cietušajiem civiliedzīvotājiem un mājam nodarīto kaitējumu; tā kā Nigērijas valdība un armijas oficieri ir snieguši neuzticamus datus par cietušajiem civiliedzīvotājiem un mājam nodarīto kaitējumu; tā kā Cilvēktiesību uzraugs, Brīvības nams un citas cilvēktiesības organizācijas Nigērijas spēku reakciju ir raksturojušas kā pastiprināti brutālu un nekritisku, atstājot iedzīvotāju ziņā nevienlīdzīgu pretošanos divu grupējumu vardarbīgajiem uzbrukumiem; tā kā Cilvēktiesību uzraugs, Brīvības nams un citas cilvēktiesības organizācijas Nigērijas spēku reakciju ir raksturojušas kā pastiprināti brutālu un nekritisku, atstājot iedzīvotāju ziņā nevienlīdzīgu pretošanos divu grupējumu vardarbīgajiem uzbrukumiem; |
J. |
tā kā ir apdraudēta brīvība izteikties un preses brīvība, jo tiek radīti arestu, iebiedēšanas vardarbības un pat nāves draudi tiem cilvēkiem, kuri ziņo par šādiem gadījumiem tādā veidā, ka kritizē Nigērijas varas iestādes; tā kā Boko Haram grupējums ir atkārtoti draudējis uzbrukt mediju grupām, kas sniegušas negatīvu informāciju par šo grupējumu; |
K. |
pateicoties deklarācijai par ārkārtas stāvokli ziemeļaustrumu štatu lielās teritorijas daļas, kļuvušas nepieejams palīdzības aģentūrām, žurnālistiem un ziņotājiem; tā kā valdība vairākās teritorijās ir slēgusi mobilā telefona sakaru pakalpojumus, lai pārtrauktu kaujinieku sazināšanos; |
L. |
tā kā Nigērijas valdība nesen pārkāpusi septiņus gadus ilgušo nāvessodu moratoriju, Edo štatā izpildot nāvessodu četriem cietumniekiem, kurus notiesāja laikā, kad Nigērijā valdīja militārā diktatūra; tā kā 2013. gada 26. jūnijā ANO speciālais ziņotājs par ārpustiesas, tūlītēju vai patvaļīgu nāvessoda izpildīšanu Christof Heyns aicināja Nigērijas varas iestādes apturēt draudošo nāvessoda izpildīšanu piektajam ieslodzītajam; tā kā saskaņā ar cilvēktiesību organizāciju ziņojumiem Nigērijā 2012. gadā uz nāvi notiesāti 56 cilvēki, un tā kā apmēram 1000 cilvēku valstī gaida nāvessoda izpildīšanu; |
M. |
tā kā Nigērijas Pārstāvju palāta 2013. gada 30. maijā pieņēma Viendzimuma laulību (aizlieguma) likumu, kas paredz 14 gadu cietumsodu visiem, kas precas vai ir precējies ar tā paša dzimuma personu, to piemērojot ne tikai Nigērijas pilsoņiem, bet arī tūristiem, strādniekiem no ārvalstīm un diplomātiem, kā arī 10 gadu cietumsodu par tādu nevalstisko organizāciju, sabiedrisku pasākumu reģistrāciju vai rīkošanu, kas aizstāv lesbiešu, geju, biseksuāļu, transpersonu un interseksuāļu cilvēktiesības, |
N. |
tā kā Nigērijas problēmas rada ekonomiskās attīstības trūkums un spriedzes pamatā ir gadu desmitiem ilgi veidojies tādu iedzimto grupu savstarpējais naids, kas cīnās par kontroli pār auglīgo lauksaimniecības zemi ar hausu valodā runājošiem ieceļotājiem un kolonizatoriem no islāmticīgās ziemeļdaļas; tā kā konfliktu saasina klimata pārmaiņas un tuksneša izplešanās; tā kā bruņotā konflikta eskalācija un pastāvīgās sociālās un ekonomiskās problēmas var izraisīt radikalizāciju, tostarp tādu islāma fundamentālistu grupu kā Boko Haram manipulācija un nostiprināšanās, |
O. |
tā kā ES ir lielākais finanšu līdzekļu devējs Nigērijai, tā kā 2009. gada 12. novembrī Eiropas Komisija un Nigērijas federālā valdība parakstīja Nigērijas un ES valstu stratēģisko dokumentu un vienojās par valsts indikatīvo programmu 2008.–2013. gadam, saskaņā ar kuru ES finansē projektus, kuru mērķi ir miera, drošības un cilvēktiesību veicināšana; tā kā ES kopējais palīdzības apjoms šajā laika periodā ir EUR 700 milj., no kuriem daļa novirzīta drošības situācijas risināšanai Nigērijas ziemeļu daļā, kas tur kļūst arvien problemātiskāka, |
P. |
tā kā saskaņā ar pārskatītā Kotonū nolīguma 8. un 9. pantu ES uzņemas iesaistīties regulārā politiskā dialogā ar Nigēriju par cilvēktiesībām un demokrātijas principiem, tostarp par etnisko, reliģisko un rasu diskrimināciju, |
Q. |
tā kā ANO augstais komisārs cilvēktiesību jautājumos Navi Pillay ir brīdinājis, ka Boko Haram uzbrukumi var būt noziegumi pret cilvēci; tā kā Starptautiskās krimināltiesas prokurore Fatou Bensouda 2012. gada jūlijā apmeklēja Abuju un viņas birojs 2012. gadā publicējis ziņojumu, kurā teikts, ka ir pietiekams pamats uzskatīt, ka Boko Haram pastrādātie nodarījumi ir noziegumi pret cilvēci, |
R. |
tā kā Nigērija ir viena pasaules lielākajām naftas ieguves valstīm, taču aptuveni 60 % tās iedzīvotāju iztiek ar mazāk nekā vienu ASV dolāru dienā; tā kā miermīlīga konfliktu risināšana nozīmē arī taisnīgu piekļuvi resursiem un ieņēmumu taisnīgu pārdali, |
1. |
stingri nosoda vardarbības eskalāciju no Boko Haram puses un nevainīgu cilvēku traģisko nāvi nemieru piemeklētajos Nigērijas reģionos un izsaka līdzjūtību tuviniekus zaudējušajiem un ievainotajiem; pauž bažas par pastāvīgo spriedzi, kurā kopienas ir gan vainīgie, gan cietušie, |
2. |
aicina Nigērijas valdību garantēt drošību un savu iedzīvotāju aizsardzību pret Boko Haram vardarbību, atturēties no jauniem uzbrukumiem vai atriebības, ievērojot savas saistības attiecībā uz starptautiski atzītiem cilvēktiesību standartiem un ievērojot tiesiskumu, |
3. |
nosoda Nigērijas militāristus par nesamērīgu spēka lietošanu sadursmēs ar Boko Haram, īpaši uzbrukumos Bagai 2013. gada 16. un 17. aprīlī, |
4. |
aicina valdību un visas iesaistītās puses atturēties no spēka lietošanas un mierīgiem līdzekļiem censties risināt reliģisko un etnisko grupu domstarpības Nigērijā; uzsver neatkarīgas, objektīvas un pieejamas tiesu sistēmas nozīmi, jo īpaši bruņotu konfliktu laikā, lai izbeigtu nesodāmību, nostiprinātu tiesiskumu un iedzīvotāju pamattiesību aizsardzību, |
5. |
aicina Nigērijas valdību novērst konflikta tālāku eskalāciju, pievēršot īpašu uzmanību civiliedzīvotāju drošībai un labklājībai, atgādinot, ka mājokļu, infrastruktūras un lauksaimniecības zemju iznīcināšana un bojāšana konflikta laikā kaitē iedzīvotājiem, |
6. |
aicina Nigērijas valdību un Boko Haram atzīt un ievērot preses un mediju brīvību un atļaut žurnālistiem un reportieriem piekļuvi frontes līnijai, jo presei un medijiem var būt svarīga loma atbildības nostiprināšanā un cilvēktiesību pārkāpumu dokumentēšanā, |
7. |
Nosoda Nigērijas varas iestādes par nāvessoda izpildīšanu Daniel Nsofor par noziegumiem, ko viņš pastrādājis, nesasniedzot 18 gadu vecumu; rekomendē varas iestādēm veikt pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu ANO Konvencijas par bērna tiesībām noslēguma piezīmes par Nigēriju, jo īpaši bērna definīciju Nigērijas valsts tiesību aktos un valsts līmenī pilnībā ievērot Bērnu tiesību konvencijas pilnīgu ievērošanu, pārskatīt visas par noziegumiem, kas pastrādāti nesasniedzot 18 gadu vecumu, uz nāvi notiesātos lietas un valsts tiesību aktos pasludina ārpus likuma nāvessodu visām personām, kas ir jaunākas par 18 gadiem, |
8. |
stingri nosoda nāvessoda izpildīšanu četriem ieslodzītajiem 2013. gada jūnijā; aicina Nigērijas varas iestādes ievērot saistības, kuras tās nesen uzņēmusies ES un Nigērijas dialogā par cilvēktiesībām, lai de facto saglabātu nāvessoda moratoriju, izdarot tās tiesību aktu grozījumus, |
9. |
aicina Nigērijas valdību ar Eiropas Komisijas un Unicef atbalstu paātrināt reformas saskaņā ar ANO Konvenciju par bērna tiesībām, jo īpaši attiecībā uz bērnu tiesībām un dzimšanas reģistrācijas sistēmām; iesaka Nigērijai turpināt un nostiprināt tās pūliņus, lai nodrošinātu obligātu visu bērnu dzimšanas reģistrāciju bez maksas un paaugstināt sabiedrības izpratni par dzimšanas reģistrāciju un esošajiem likumiem, |
10. |
atzīst, ka mobilā telefona sakari ir kaujiniekiem svarīgs saziņas līdzeklis, tomēr aicina Nigērijas valdību nebloķēt visu tīklu, jo tādējādi iespējas sazināties tiek liegtas arī iedzīvotājiem, |
11. |
uzsver reģionālās sadarbības nozīmi cīņā ar draudiem, ko rada Boko Haram un AQMI sakari; mudina reģiona valstis padziļināt savstarpējo sadarbību, tostarp ar Sahelas valstīm, lai novērstu sinerģiju veidošanos starp Boko Haram un AQMI, un Kustība par vienotību un džihādu Rietumāfrikā (MUJAO); aicina ES institūcijas un dalībvalstis, kā arī, ANO, Āfrikas Savienību un Rietumāfrikas valstu ekonomikas savienību (Ecowas) atbalstīt šādus reģionālos centienus un novērst terorisma draudus, vieglā bruņojuma un pārrobežu noziedzības izplatīšanos, |
12. |
ar bažām atzīmē augošos pirātisma draudus Gvinejas līcī un nepieciešamību pēc labāk koordinētas rīcības; atzinīgi šajā sakarā novērtē reģionālos centienus risināt pirātisma problēmu Gvinejas līča valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksmē par drošību un drošību jūrā, kas 2013. gada 24. jūnijā notika Jaundē (Kamerūnā), |
13. |
prasa pilnīgāk izpētīt konflikta pamatcēloņus, tostarp sociālo, ekonomisko un etnisko saspīlējumu, izvairoties no vispārīgiem un vienkāršotiem skaidrojumiem, pamatojoties tikai uz reliģiju, kas nevar dot pamatu ilgtermiņa un stabilam problēmu risinājumam šajā reģionā; mudina Nigērijas valdību censties rast mierīgu risinājumu, novēršot konflikta pamatcēloni, un nodrošināt taisnīgu piekļuvi resursiem, reģionu ilgtspējīgu attīstību un ieņēmumu taisnīgu pārdali, izmantojot valsts budžetu, |
14. |
prasa veikt cilvēktiesību pārkāpumu neatkarīgu izmeklēšanu un nodot tiesai par to izdarīšanu atbildīgās personas saskaņā ar starptautiskajiem standartiem par taisnīgu tiesu, |
15. |
pauž bažas, ka konflikta eskalācija Nigērijā vēl vairāk saasinās bēgļu krīzi kaimiņvalstīs Nigērā un Kamerūnā; aicina Nigērijas valdības amatpersonas iesaistīties sarunās ar kaimiņvalstīm, lai koordinētu reaģēšanas pasākumus uz bēgļu pieplūdumu, |
16. |
aicina priekšsēdētāja vietnieci Savienības augsto pārstāvi Catherine Ashton mudināt Nigērijas valdību tās veiktajās pretterorisma operācijās ievērot cilvēktiesības; pauž gatavību uzmanīgi sekot situācijas attīstībai Nigērijā un ierosina ierobežojošus pasākumus gadījumam, ja netiks ievērots Kotonū Nolīgums un jo īpaši tā 8. un 9. pants; situācijai sekot lūdz arī Komisiju, |
17. |
uzskata par dziļi nožēlojamu Viendzimuma laulību (aizlieguma) likuma pieņemšanu, kas par noziegumu padara viendzimuma attiecības, atbalsta lesbiešu, geju, biseksuāļu, transpersonu un interseksuāļu cilvēktiesības, gejiem draudzīgu vietu darbību vai divu vienāda dzimuma cilvēku pieķeršanās un mīlestības izrādīšanu; aicina Nigērijas prezidentu tāpēc neparakstīt Pārstāvju palātas pieņemto likumu, kas lesbietēm, gejiem, biseksuāļiem, transpersonām un interseksuāļiem – gan Nigērijas pilsoņiem, gan ārvalstniekiem – rada nopietnus vardarbības un ieslodzījuma draudus, |
18. |
mudina Nigērijas varas iestādes dekriminalizēt homoseksualitāti un aizsargāt LGBTI un viņu cilvēktiesību aizstāvjus, |
19. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei un Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Nigērijas federālajai valdībai, Āfrikas Savienības un Ecowas institūcijām, ANO Ģenerālsekretāram, ANO Ģenerālajai Asamblejai, ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas līdzpriekšsēdētājiem un Panāfrikas parlamentam. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0274.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0470.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0299.
(4) Pieņemtie teksti P7_TA(2012)0090.
II Informācija
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI
Eiropas Parlaments
Otrdiena, 2013. gada 2. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/169 |
P7_TA(2013)0292
Pieprasījums atcelt Marine Le Pen imunitāti
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlijs lēmums par pieprasījumu atcelt Marine Le Pen imunitāti (2012/2325(IMM))
(2016/C 075/27)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Marine Le Pen deputātes imunitātes atcelšanas pieprasījumu, ko Francijas Republikas tieslietu ministrs nosūtīja 2012. gada 26. novembrī saistībā ar Lionas Apelācijas tiesas virsprokurora 2012. gada 7. novembra pieprasījumu un kas paziņots 2012. gada 10. decembra plenārsēdē, |
— |
uzklausījis deputātu Bruno Gollnisch, kurš saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu uzstājās Marine Le Pen vārdā, |
— |
ņemot vērā 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu, kā arī 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija, 1986. gada 10. jūlija, 2008. gada 15. un 21. oktobra, 2010. gada 19. marta un 2011. gada 6. septembra un 2013. gada 17 janvāra spriedumus (1), |
— |
ņemot vērā Francijas Republikas Konstitūcijas 26. pantu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 6. panta 2. punktu un 7. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A7-0236/2013), |
A. |
tā kā Lionas Apelācijas tiesas virsprokurors ir pieprasījis atcelt Eiropas Parlamenta deputātes Marine Le Pen imunitāti, lai pret minēto deputāti varētu ierosināt lietu par iespējamo nodarījumu; |
B. |
tā kā saskaņā ar 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu Parlamenta deputātiem viņu valsts teritorijā ir tāda pati imunitāte, kāda ir piešķirta attiecīgās valsts parlamenta deputātiem; |
C. |
tā kā Francijas Republikas Konstitūcijas 26. pantā ir noteikts, ka pret Francijas parlamenta deputātiem nevar uzsākt tiesvedību sakarā ar viedokli, ko viņi pauduši, vai balsojumu, ko viņi veikuši, pildot savus pienākumus; |
D. |
tā kā Marine Le Pen tiek apsūdzēta par naida, diskriminācijas vai vardarbības kurināšanu pret personu grupu, pamatojoties uz viņu reliģisko piederību – nodarījumu, kas ir paredzēts Francijas tiesību aktos, proti, 1881. gada 29. jūlija Likuma 24. panta 8. punktā, 23. panta 1. punktā un 42. pantā, 1982. gada 29. jūlija Likuma 82-652 93-3. panta 3. punktā un par ko sods ir paredzēts 1881. gada 29. jūlija Likuma 24. panta 8., 10., 11. un 12. punktā un Kriminālkodeksa 131-26(2) un (3) pantā; |
E. |
tā kā nodarījums, kurā Marine Le Pen tiek apsūdzēta, nav ne tieši un nepārprotami saistīts ar viņas darbību, īstenojot Eiropas Parlamenta deputātes pilnvaras, nedz arī ar viedokli, ko viņa paudusi, vai balsojumu, ko viņa veikusi, pildot Eiropas Parlamenta deputātes pienākumus, tātad 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. pants uz viņu neattiecas; |
F. |
tā kā apsūdzībai neapšaubāmi nav nekāda sakara ar to, kā Marine Le Pen pilda Eiropas Parlamenta deputātes pienākumus; |
G. |
tā kā nav pamata uzskatīt, ka pastāv fumus persecutionis, |
1. |
nolemj atcelt Marine Le Pen deputāta imunitāti; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nekavējoties nosūtīt šo lēmumu un atbildīgās komitejas ziņojumu Francijas Republikas ieslietu ministram un Marine Le Pen. |
(1) 1964. gada 12. maija spriedums lietā 101/63, Wagner/Fohrmann un Krier (Recueil, 387. lpp.), 1986. gada 10. jūlija spriedums lietā 149/85, Wybot/Faure u. c. (Recueil, 2391. lpp.), 2008. gada 15. oktobra spriedums lietā T-345/05, Mote/Parlaments (Krājums, II-2849. lpp.), 2008. gada 21. oktobra spriedums apvienotajās lietās C-200/07 un C-201/07, Marra/De Gregorio un Clemente (Krājums, I-7929. lpp.), 2010. gada 19. marta spriedums lietā T-42/06, Gollnisch/Parlaments (Krājums, II-1135. lpp.), 2011. gada 6. septembra spriedums lietā C-163/10, Patriciello (Krājums, I-7565. lpp.), 2013. gada 17. septembra spriedums apvienotajās lietās T-346/11 un T-347/11, Gollnisch/Parlaments (Recueil vēl nav publicēts).
III Sagatavošanā esoši tiesību akti
EIROPAS PARLAMENTS
Otrdiena, 2013. gada 2. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/171 |
P7_TA(2013)0287
Civildienesta noteikumi un Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (COM(2011)0890 – C7-0507/2011 – 2011/0455(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/28)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2011)0890), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. pantu 2. punktu un 336. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija Parlamentam ir iesniegusi priekšlikumu (C7–0507/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Tiesas 2012. gada 22. marta atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Revīzijas palātas 2012. gada 14. jūnija (2) atzinumu, |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2013. gada 28. jūnija vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas, Budžeta kontroles komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumus (A7-0156/2012), |
1. |
pieņem turpmāk izklāstīto nostāju pirmajā lasījumā; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam Parlamenta nostāju nosūtīt Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts.
(2) . OV C 205, 12.7.2012., 1. lpp.
P7_TC1-COD(2011)0455
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 2. jūlija, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) Nr. …/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES, Euratom) Nr. 1023/2013.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/172 |
P7_TA(2013)0288
Vīnes konvencija par civilo atbildību par kodolkaitējumiem ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam, ar ko pilnvaro dažas dalībvalstis Eiropas Savienības interesēs ratificēt protokolu, ar kuru groza 1963. gada 21. maija Vīnes konvenciju par civilo atbildību par kodolkaitējumiem, vai tam pievienoties un sniegt deklarāciju par Savienības tiesību aktos minēto attiecīgo iekšējo noteikumu piemērošanu (COM(06206/2013 – C7-0063/2013 – 2012/0262(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 075/29)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā priekšlikumu Padomes lēmumam (COM(06206/2013), |
— |
ņemot vērā 1997. gada 12. septembra protokolu, ar ko groza 1963. gada 21. maija Vīnes konvenciju par civilo atbildību par kodolkaitējumu (06658/2013), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 81. panta 2. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu (C7-0063/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ieteikumu (A7-0198/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma noslēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/172 |
P7_TA(2013)0289
EK līguma 93. panta piemērošana *
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes regulai, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (COM(2012)0725 – C7-0004/2013 – 2012/0342(NLE))
(Apspriešanās)
(2016/C 075/30)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei (COM(2012)0725), |
— |
ņemot vērā tā 2013. gada 17. janvāra rezolūciju par valsts atbalsta modernizāciju (1), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 109. pantu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C7-0004/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu (A7-0180/2013), |
1. |
apstiprina grozīto Komisijas priekšlikumu; |
2. |
aicina Komisiju grozīt savu priekšlikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 293. panta 2. punktu; |
3. |
aicina Padomi informēt Parlamentu, ja tā ir paredzējusi izmaiņas Parlamenta apstiprinātajā tekstā; |
4. |
prasa Padomei vēlreiz ar to apspriesties, ja tā ir paredzējusi būtiski grozīt Komisijas priekšlikumu; |
5. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai. |
Grozījums Nr. 1
Priekšlikums regulai
1. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 2
Priekšlikums regulai
1.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 3
Priekšlikums regulai
1.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4
Priekšlikums regulai
1.c apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 5
Priekšlikums regulai
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 6
Priekšlikums regulai
3.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 7
Priekšlikums regulai
3.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 8
Priekšlikums regulai
4. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 9
Priekšlikums regulai
9. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Priekšlikums regulai
9.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 11
Priekšlikums regulai
11. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 12
Priekšlikums regulai
11.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 13
Priekšlikums regulai
13. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 14
Priekšlikums regulai
14. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 15
Priekšlikums regulai
1. pants – 2. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
6.a pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Pēc tam, kad ir sākta formāla izmeklēšanas procedūra, kas paredzēta 6. pantā, Komisija, ja tā to uzskata par lietderīgu, var pieprasīt uzņēmumam, uzņēmumu apvienībai vai citai dalībvalstij sniegt visu vajadzīgo informāciju, lai tā varētu pabeigt attiecīgā pasākuma novērtējumu, ja tai pieejamā informācija nav pietiekama. |
1. Pēc tam, kad ir sākta formāla izmeklēšanas procedūra, kas paredzēta 6. pantā, Komisija, ja tā to uzskata par lietderīgu un samērīgu , var pieprasīt uzņēmumam, uzņēmumu apvienībai vai citai dalībvalstij sniegt visu vajadzīgo informāciju, lai tā varētu pabeigt attiecīgā pasākuma novērtējumu, ja tai pieejamā informācija nav pietiekama. |
Grozījums Nr. 16
Priekšlikums regulai
1. pants – 2. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
6.a pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
5. Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par to informācijas pieprasījumu saturu , ko nosūta saskaņā ar 1. līdz 4. punktu. |
5. Nosūtot pieprasījumus, Komisija attiecīgajai dalībvalstij vienlaikus sniedz arī informācijas pieprasījumu kopijas , ko nosūta saskaņā ar 1. līdz 4. punktu. |
|
Komisija arī viena mēneša laikā pēc informācijas saņemšanas sniedz attiecīgajai dalībvalstij visu to dokumentu kopijas, kurus tā saņēmusi saistībā ar informācijas pieprasījumu, ciktāl tie nesatur konfidenciālu informāciju, ko nevar apkopot vai kā citādi pielāgot, lai aizsargātu ziņotāja identitāti. Komisija attiecīgajai dalībvalstij dod iespēju viena mēneša laikā pēc dokumentu saņemšanas par tiem iesniegt savus apsvērumus. |
Grozījums Nr. 17
Priekšlikums regulai
1. pants – 2. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
6.b pants – 1. punkts – a apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 18
Priekšlikums regulai
1. pants – 2. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
6.b pants – 1. punkts – b apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 19
Priekšlikums regulai
1. pants – 2. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
6.b pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||
3. Nosakot naudas soda vai kavējuma maksājuma apmēru, ņem vērā pārkāpuma veidu, smagumu un ilgumu. |
3. Nosakot naudas sodu vai kavējuma maksājuma apmēru, ņem vērā: |
||||||
|
|
Grozījums Nr. 20
Priekšlikums regulai
1. pants – 4. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
10. pants – 1. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Komisija bez nepamatotas kavēšanās izskata ikvienu sūdzību, ko iesniegusi kāda ieinteresētā persona saskaņā ar 20. panta 2. punktu. |
Komisija bez nepamatotas kavēšanās izskata ikvienu sūdzību, ko iesniegusi kāda ieinteresētā persona saskaņā ar 20. panta 2. punktu. Komisija trešo personu iesniegto sūdzību paredz izskatīt, ja ir iesniegti pietiekami pierādījumi, kas liecina par konkurences izkropļošanu iekšējā tirgū ar iespējami nelikumīgu vai iespējami ļaunprātīgi izmantotu atbalstu. |
Grozījums Nr. 21
Priekšlikums regulai
1. pants – 4.a punkts (jauns)
Regula (EK) Nr. 659/1999
14. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
(4.a) Regulas 14. pantā iekļauj šādu punktu: |
|
“1.a Ja Komisija par nelikumīgu atbalstu tika informēta iepriekš un tas sniegts vairāk nekā sešus mēnešus pēc šā paziņojuma, šajā laikā Komisijai nepieņemot lēmumu saskaņā ar 4. pantu, Komisija saskaņā ar šā panta 1. punktu pieņemtā lēmumā norāda, ka paziņojums bijis nepilnīgs un dalībvalsts nav savlaicīgi iesniegusi visu nepieciešamo informāciju, ko Komisija bija pieprasījusi.” |
Grozījums Nr. 22
Priekšlikums regulai
1. pants – 9. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
20. pants – 2. punkts – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Ieinteresētās personas var iesniegt sūdzību, lai informētu Komisiju par jebkādu iespējami nelikumīgu atbalstu un jebkādu iespējamu atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu. Šim nolūkam ieinteresētā persona pienācīgi aizpilda veidlapu, ko Komisijai jābūt pilnvarotai noteikt īstenošanas noteikumos, un iesniedz visu pieprasīto obligāto informāciju. |
2. Ieinteresētās personas var iesniegt sūdzību, lai informētu Komisiju par jebkādu iespējami nelikumīgu atbalstu un jebkādu iespējamu atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu. Šim nolūkam ieinteresētā persona pienācīgi aizpilda veidlapu, ko Komisijai jābūt pilnvarotai noteikt īstenošanas noteikumos, un iesniedz visu pieprasīto obligāto informāciju. Komisija paredz veikt izmeklēšanu, ja trešās personas ir iesniegušas pietiekamus pierādījumus par iespējami nelikumīgu vai iespējami ļaunprātīgu atbalsta izmantošanu. |
Grozījums Nr. 23
Priekšlikums regulai
1. pants – 9. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
20. pants – 2. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Ja Komisija uzskata, ka faktiskie un tiesiskie apstākļi, ko norādījusi ieinteresētā persona, nav pietiekams pamats, lai, balstoties uz pirmo pārbaudi, pierādītu nelikumīga atbalsta esību vai atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu, Komisija par to informē ieinteresēto personu un aicina to iesniegt apsvērumus noteiktā termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi. Ja ieinteresētā persona noteiktajā termiņā nedara zināmu savu viedokli, uzskata, ka sūdzība ir atsaukta. |
Neatkarīgi no 13. panta noteikumiem, ja Komisija uzskata, ka faktiskie un tiesiskie apstākļi, ko norādījusi ieinteresētā persona, nav pietiekams pamats, lai, balstoties uz pirmo pārbaudi, pierādītu nelikumīga atbalsta esību vai atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu, kas varētu izkropļot konkurenci iekšējā tirgū, Komisija par to informē ieinteresēto personu un aicina to iesniegt apsvērumus . Minētie apsvērumi jāiesniedz noteiktā termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi , ja vien termiņa pārsniegšana nav pamatojama, ņemot vērā proporcionalitātes principu un informācijas apjomu vai sarežģītību, kas nepieciešama konkrētā gadījuma izskatīšanai . Ja ieinteresētā persona noteiktajā termiņā nedara zināmu savu viedokli vai neiesniedz papildu informāciju, kas varētu liecināt par nelikumīgu atbalstu vai atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu, kas varētu ietekmēt konkurenci iekšējā tirgū , uzskata, ka sūdzība ir atsaukta. |
Grozījums Nr. 24
Priekšlikums regulai
1. pants – 10. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
20.a pants – 1. punkts – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Ja pieejamā informācija liecina, ka valsts atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, var ierobežot vai izkropļot konkurenci iekšējā tirgū vairākās dalībvalstīs vai ka vairākās dalībvalstīs izmantotie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, nav vai vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu, Komisija var veikt izmeklēšanu attiecībā uz konkrēto ekonomikas nozari vai attiecīgā atbalsta pasākuma izmantošanu dažādās dalībvalstīs. Šīs izmeklēšanas gaitā Komisija var pieprasīt dalībvalstīm vai attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju, kas vajadzīga, lai piemērotu Līguma 107. un 108. pantu, pienācīgi ņemot vērā samērīguma principu. |
1. Ja Komisijai pieejamā informācija liecina, ka valsts atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, var ierobežot vai izkropļot konkurenci iekšējā tirgū vairākās dalībvalstīs vai ka vairākās dalībvalstīs izmantotie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, nav vai vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu, vai arī pēc Eiropas Parlamenta pieprasījuma, kura pamatā ir līdzīga informācija, Komisija var veikt izmeklēšanu attiecībā uz konkrēto ekonomikas nozari vai attiecīgā atbalsta pasākuma izmantošanu dažādās dalībvalstīs. Šīs izmeklēšanas gaitā Komisija var pieprasīt dalībvalstīm vai attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju, kas vajadzīga, lai piemērotu Līguma 107. un 108. pantu, pienācīgi ņemot vērā samērīguma principu. |
Grozījums Nr. 25
Priekšlikums regulai
1. pants – 10. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
20.a pants – 1. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Komisija var publicēt ziņojumu par izmeklēšanas rezultātiem attiecībā uz noteiktām ekonomikas nozarēm vai atsevišķiem atbalsta instrumentiem dažādās dalībvalstīs un lūgt dalībvalstis un attiecīgos uzņēmumus vai uzņēmumu apvienības sniegt apsvērumus. |
Komisija publicē ziņojumu par izmeklēšanas rezultātiem attiecībā uz noteiktām ekonomikas nozarēm vai atsevišķiem atbalsta instrumentiem dažādās dalībvalstīs savā tīmekļa vietnē un lūdz dalībvalstis un attiecīgos uzņēmumus vai uzņēmumu apvienības sniegt apsvērumus. Ja Eiropas Parlaments pieprasa veikt izmeklēšanu, Komisija Eiropas Parlamentam iesniedz starpposma ziņojumu. Saskaņā ar Līguma 339. pantu Komisija, publicējot savus ziņojumus, ievēro noteikumus par dienesta noslēpumu. |
Grozījums Nr. 26
Priekšlikums regulai
1. pants – 11. punkts
Regula (EK) Nr. 659/1999
23.a pants – 2. punkts – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Ja tas vajadzīgs konsekventai Līguma 107. panta 1. punkta un 108. panta piemērošanai, Komisija pēc savas iniciatīvas dalībvalstu tiesām var iesniegt rakstiskus apsvērumus. Ar attiecīgās tiesas atļauju Komisija var sniegt arī mutiskus apsvērumus. |
2. Ja tas vajadzīgs konsekventai Līguma 107. panta 1. punkta un 108. panta piemērošanai, Komisija pēc savas iniciatīvas dalībvalstu tiesām var iesniegt rakstiskus apsvērumus. Ar attiecīgās tiesas atļauju Komisija var sniegt arī mutiskus apsvērumus. Komisijas apsvērumi, ko tā iesniegusi dalībvalstu tiesām, tām ir nesaistoši. Komisija var rīkoties saskaņā ar šo noteikumu tikai Savienības vispārējās interesēs (kā amicus curiae) un nevis vienas no pusēm interesēs. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0026.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/186 |
P7_TA(2013)0294
Ostas valsts kontrole ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2009/16/EK par ostas valsts kontroli (COM(2012)0129 – C7-0081/2012 – 2012/0062(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
(2016/C 075/31)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2012)0129), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 100. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7–0081/2012), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 11. jūlija atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2013. gada 17. aprīļa vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas ziņojumu (A7-0394/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 299, 4.10.2012., 153. lpp.
P7_TC1-COD(2012)0062
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 2. jūlijā, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES, ar ko groza Direktīvu 2009/16/EK par ostas valsts kontroli
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/38/ES.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/187 |
P7_TA(2013)0295
Transportlīdzekļu reģistrācijas dokumenti ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlijā pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Padomes Direktīvu 1999/37/EK par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentiem (COM(2012)0381 – C7-0187/2012 – 2012/0185(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/32)
Grozījums Nr. 1
Direktīvas priekšlikums
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 2
Direktīvas priekšlikums
4. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 3
Direktīvas priekšlikums
4.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 2. punkts
Direktīva 1999/37/EK
2. pants – e un f apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
(Saskaņā ar šo grozījumu vārdu “anulēšana” aizstāj ar “apturēšana” visā tekstā). |
Grozījums Nr. 5
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 3. punkts
Direktīva 1999/37/EK
3. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
4. Dalībvalstis datus par visiem transportlīdzekļiem, kas reģistrēti to teritorijā, saglabā elektroniskā reģistrā. Šajā reģistrā iekļautajos datos ir visi elementi saskaņā ar I pielikumu , kā arī obligāto tehnisko apskašu rezultāti saskaņā ar Regulu XX/XX/XX [par periodiskajām tehniskajām apskatēm]. Dalībvalstis tehniskos datus par transportlīdzekļiem dara pieejamus kompetentajām iestādēm vai tehniskās apskates stacijām, kas iesaistītas tehnisko apskašu veikšanā. |
4. Dalībvalstis datus par visiem transportlīdzekļiem, kas reģistrēti to teritorijā, saglabā elektroniskā reģistrā. Šajā reģistrā ir visi dati, kas norādīti I pielikuma II.4. līdz II.7. punktā , kā arī periodisko vai citu obligāto tehnisko apskašu rezultāti saskaņā ar Regulu XX/XX/XX [par periodiskajām tehniskajām apskatēm]. Dalībvalstis tehniskos datus par transportlīdzekļiem dara pieejamus kompetentajām iestādēm vai tehniskās apskates stacijām, kas iesaistītas tehnisko apskašu veikšanā. |
Grozījums 6
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 3. punkts
Direktīva 1999/37/EK
3.a pants – 1. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Reģistrācijas anulēšana ir spēkā līdz brīdim, kad transportlīdzeklis ir izgājis atkārtotu tehnisko apskati. Transportlīdzeklim sekmīgi izejot tehnisko apskati, reģistrācijas iestāde bez kavēšanās atjauno reģistrāciju tā izmantošanai ceļu satiksmē. |
Reģistrācijas anulēšana ir spēkā līdz brīdim, kad transportlīdzeklis ir izgājis atkārtotu tehnisko apskati. Transportlīdzeklim sekmīgi izejot tehnisko apskati, reģistrācijas iestāde bez kavēšanās atjauno reģistrāciju tā izmantošanai ceļu satiksmē ; nav nepieciešams jauns reģistrācijas process . |
Grozījums 7
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 3. punkts
Direktīva 1999/37/EK
3.a pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Gadījumā, ja dalībvalsts reģistrācijas iestāde saņem paziņojumu par to, ka transportlīdzeklis saskaņā ar Direktīvu 2000/53/EK tiek uzskatīts par nolietotu transportlīdzekli, šā transportlīdzekļa reģistrāciju atceļ un informāciju par to pievieno šīs dalībvalsts elektroniskajā reģistrā. |
2. Gadījumā, ja dalībvalsts reģistrācijas iestāde saņem paziņojumu par to, ka transportlīdzeklis saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvu 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem tiek uzskatīts par nolietotu transportlīdzekli, šā transportlīdzekļa reģistrāciju atceļ un informāciju par to pievieno šīs dalībvalsts elektroniskajā reģistrā. Saistībā ar šo atcelšanu neparedz jaunu reģistrācijas procedūru. |
Grozījums 8
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 4. punkts
Direktīva 1999/37/EK
5. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
||||
“3. Gadījumā, ja dalībvalsts saņem paziņojumu par to, ka transportlīdzeklis ir pārreģistrēts citā dalībvalstī, šī dalībvalsts atceļ šā transportlīdzekļa reģistrāciju savā teritorijā.” |
“3. Gadījumā, ja dalībvalsts saņem paziņojumu par to, ka transportlīdzeklis ir pārreģistrēts citā dalībvalstī, šī dalībvalsts atceļ šā transportlīdzekļa reģistrāciju savā teritorijā. 3.a Ja transportlīdzeklis tiek pārreģistrēts citā dalībvalstī un reģistrācijas apliecībā ir gan apliecināta iepriekšējās tehniskās apskates veikšana, gan norādīts nākamās tehniskās apskates datums, tā dalībvalsts, kurā transportlīdzeklis tiek pārreģistrēts, izsniedzot jauno reģistrācijas apliecību, atzīst tehniskās apskates sertifikāta derīgumu, un gadījumā, ja sertifikāts ir derīgs attiecībā uz apskates intervāliem, ko piemēroto pārreģistrācijas dalībvalstī, iekļauj šādu norādi jaunajā reģistrācijas apliecībā. 3.b Gadījumā, ja transportlīdzekļa īpašnieki mainās un reģistrācijas apliecībā ir gan apliecināta iepriekšējās tehniskās apskates veikšana, gan norādīts nākamās tehniskās apskates datums, attiecīgā dalībvalsts, izsniedzot jauno reģistrācijas apliecību jaunajam īpašniekam, atzīst tehniskās apskates sertifikāta derīgumu un iekļauj šādu norādi jaunajā reģistrācijas apliecībā. ” |
Grozījums 9
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 5. punkts
Direktīva 1999/37/EK
7. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums 10
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6.a punkts (jauns)
Direktīva 1999/37/EK
9. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
6.a direktīvas 9. pantu aizstāj šādi: |
|
“Dalībvalstis cita citai palīdz īstenot šo direktīvu. Tās var veikt divpusēju vai daudzpusēju informācijas apmaiņu, jo īpaši, lai pirms transportlīdzekļa reģistrācijas pārbaudītu tā juridisko statusu, ja vajadzīgs, dalībvalstī, kurā tas iepriekš bijis reģistrēts. Šādā pārbaudē cita starpā var izmantot elektroniskos informācijas tīklus, nodrošinot citu dalībvalstu piekļuvi valstu elektroniskajām datubāzēm.” |
Grozījums Nr. 11
Direktīvas priekšlikums
1. pants – 6.b punkts (jauns)
Direktīva 1999/37/EK
I pielikums – II.5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
||
|
|
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7- 0199/2013).
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/192 |
P7_TA(2013)0296
Komerciālo transportlīdzekļu tehniskās pārbaudes uz ceļiem ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlijā pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Savienībā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem un par Direktīvas 2000/30/EK atcelšanu (COM(2012)0382 – C7-0188/2012 – 2012/0186(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
(2016/C 075/33)
Grozījums Nr. 1
Regulas priekšlikums
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 2
Regulas priekšlikums
4. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 3
Regulas priekšlikums
5.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4
Regulas priekšlikums
6. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 5
Regulas priekšlikums
6.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 6
Regulas priekšlikums
6.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 7
Regulas priekšlikums
7.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 8
Regulas priekšlikums
10. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 9
Regulas priekšlikums
11. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Regulas priekšlikums
11.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 11
Regulas priekšlikums
11.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 12
Regulas priekšlikums
12. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 13
Regulas priekšlikums
13. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 14
Regulas priekšlikums
13.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 15
Regulas priekšlikums
14.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 16
Regulas priekšlikums
16. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 17
Regulas priekšlikums
17. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 18
Regulas priekšlikums
17.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 19
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Ar šo regulu izveido regulējumu pārbaudēm uz ceļiem, ko veic dalībvalstu teritorijā ekspluatētiem komerciāliem transportlīdzekļiem. |
1. Ar šo regulu izveido regulējumu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem, ko attiecībā uz tehniskā stāvokļa atbilstību veic dalībvalstu teritorijā ekspluatētiem komerciāliem transportlīdzekļiem. |
Grozījums Nr. 20
Regulas priekšlikums
1. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.a Tehniskās pārbaudes uz ceļiem veic, nediskriminējot transportlīdzekļa vadītājus pēc valsts piederības vai pēc valsts, kurā attiecīgais komerciālais transportlīdzeklis reģistrēts vai nodots ekspluatācijā. |
Grozījums Nr. 75
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
1. Šo regulu piemēro komerciāliem transportlīdzekļiem, kuru projektētais ātrums pārsniedz 25 km/h un kas atbilst turpmākajām kategorijām, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2007/46/EK: |
1. Šo regulu piemēro komerciāliem transportlīdzekļiem, kuru projektētais ātrums pārsniedz 25 km/h un kuri atbilst turpmākajām kategorijām, kā noteikts Direktīvā 2007/46/EK un Direktīvā 2003/37/EK : |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 28
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 6. apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 29
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 9. apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 30
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 10. apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 31
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 11. apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 32
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 12.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 33
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 14.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 34
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 14.b apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 35
Regulas priekšlikums
3. pants – 1. punkts – 14.c apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 37
Regulas priekšlikums
5. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
Katra dalībvalsts katra kalendārā gada laikā veic sākotnējās pārbaudes uz ceļiem , kuru kopskaits atbilst vismaz 5 % no kopējā 3. panta 1. punktā minēto transportlīdzekļu skaita, kuri ir reģistrēti attiecīgās dalībvalsts teritorijā. |
Katra dalībvalsts katra kalendārā gada laikā uz ceļiem veic atbilstošu skaitu sākotnējo pārbaužu . |
||
|
Sākotnējo pārbaužu skaits atbilst vismaz 5 % no kopējā 2. panta 1. punktā minēto sekojošo komerciālo transportlīdzekļu skaita, kuri ir reģistrēti attiecīgās dalībvalsts teritorijā: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
Jāpārbauda vismaz 5 % komerciālo transportlīdzekļu, kas nav reģistrēti attiecīgās dalībvalsts teritorijā, taču tajā veic pārvadājumus. |
Grozījums Nr. 76
Regulas priekšlikums
6. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
1. Valsts līmenī ievieš riska novērtējuma sistēmu pārbaužu uz ceļiem veikšanai , kuras pamatā ir to trūkumu skaits un smaguma pakāpe, kas konstatēti atsevišķu uzņēmumu ekspluatētiem transportlīdzekļiem. Riska novērtējuma sistēmu administrē dalībvalsts kompetentā iestāde. |
1. Lai uzlabotu uz ceļiem veicamo tehnisko pārbaužu efektivitāti, Savienības līmenī ievieš riska novērtējuma sistēmu, kuras pamatā ir to trūkumu skaits un smaguma pakāpe, kas periodiskajās tehniskajās apskatēs un tehniskajās pārbaudēs uz ceļiem konstatēti komerciālajiem transportlīdzekļiem. Riska novērtējuma sistēma balstās uz valstu elektronisko reģistru datiem, kuri visā Savienībā ir savstarpēji saistīti un kurus katrā dalībvalstī administrē tās kompetentā iestāde. |
||||
|
Trīs gadus pēc tam, kad ir stājusies spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula XX par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju periodiskām tehniskajām apskatēm un Direktīvas 2009/40/EK atcelšanu, tehniskās apskates sertifikāti un ziņojumi par tehniskajām pārbaudēm uz ceļa visā Eiropas Savienībā atbilst vienotam formātam. |
||||
2. Katram uzņēmumam, kas identificēts pārbaužu uz ceļiem veikšanā izmantotajā riska novērtējuma sistēmā, izmantojot I pielikumā izklāstītos kritērijus, tiek piešķirts riska profils. |
2. Pēc 1. punktā minētā datuma katram uzņēmumam, kas identificēts pārbaužu uz ceļiem veikšanā izmantotajā riska novērtējuma sistēmā, riska profils tiek piešķirts , izmantojot turpmāk minētos kritērijus saskaņā ar I pielikumu: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
Uzņēmumus klasificē atbilstoši šādiem riska profiliem: |
Uzņēmumus klasificē atbilstoši šādiem riska profiliem: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
Lai uzņēmumam būtu iespēja uzlabot savu riska profilu, tad, veicot uzņēmuma riska novērtējumu, tiek ņemta vērā informācija par tehniskā stāvokļa atbilstības prasību ievērošanu, kas iegūta, uzņēmumiem brīvprātīgi veicot tehniskās apskates šādos regulāros intervālos: |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
3. Lai pārbaužu uz ceļiem sakarā īstenotu minēto riska novērtējuma sistēmu, dalībvalstis var izmantot riska novērtējuma sistēmu, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/22/EK 9 . pantu. |
3. Lai pārbaužu uz ceļiem sakarā īstenotu minēto riska novērtējuma sistēmu, dalībvalstis izmanto riska novērtējuma sistēmu, kas izveidota saskaņā ar Regulu (EK) Nr . 1071/2009. |
||||
|
Riska novērtējuma sistēma satur informāciju par 2. pantā minēto transportlīdzekļu tehniskajām apskatēm četrus gadus pēc šīs regulas stāšanās spēkā. |
Grozījums Nr. 39
Regulas priekšlikums
7. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa vadītājiem transportlīdzeklī jātur tehniskās apskates pase, kas izdota pēc pēdējās tehniskās apskates, kā arī ziņojums par pēdējo veikto pārbaudi uz ceļa, ja vien tas pieejams. |
1. Dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa vadītājiem transportlīdzeklī jātur tehniskās apskates pase, kas izdota pēc pēdējās tehniskās apskates, kā arī ziņojums par pēdējo veikto pārbaudi uz ceļa, ja vien tas pieejams. Ja tehniskās apskates pase un ziņojums transportlīdzekļa reģistrācijas dalībvalstī ir pieejami elektroniski, iestādes nevar prasīt, lai transportlīdzeklī tiktu glabātas kopijas papīra formātā. |
Grozījums Nr. 40
Regulas priekšlikums
7. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Katrs atsevišķs uzņēmums nodrošina, ka transportlīdzekļi, kurus tas ekspluatē, vienmēr ir braukšanas kārtībā. |
3. Uzņēmums , kas ekspluatē transportlīdzekļus, uz kuriem attiecas šīs regulas darbības joma, nodrošina, ka transportlīdzekļi, kurus tas ekspluatē, vienmēr ir braukšanas kārtībā un tajos tiek glabāta pēdējās tehniskās apskates pase un tehnisko apskati apliecinošs dokuments, kas izsniegts saskaņā ar Regulas Nr. XX [par periodiskajām tehniskajām apskatēm] 10. pantu, vai apstiprinātas šo dokumentu kopijas . |
Grozījums Nr. 41
Regulas priekšlikums
7. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Katrs atsevišķs uzņēmums nodrošina, ka transportlīdzekļi, kurus tas ekspluatē, vienmēr ir braukšanas kārtībā. |
(Neattiecas uz tekstu latviešu valodā.) |
Grozījums Nr. 42
Regulas priekšlikums
9. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Nosakot, kuriem transportlīdzekļiem jāveic pārbaudes uz ceļa, inspektori prioritārā kārtā izraugās tos transportlīdzekļus, ko ekspluatē paaugstināta riska profila uzņēmumi, kā noteikts 6. panta 2. punktā. Pārbaudei izraugās citus transportlīdzekļus tad, ja ir aizdomas, ka attiecīgie transportlīdzekļi varētu radīt apdraudējumu ceļu satiksmei. |
Nosakot, kuriem transportlīdzekļiem jāveic pārbaudes uz ceļa, inspektori pēc dalībvalsts ieskatiem prioritārā kārtā var izraudzīties tos transportlīdzekļus, ko ekspluatē paaugstināta riska profila uzņēmumi, kā noteikts 6. panta 2. punktā. Pārbaudei izraugās citus transportlīdzekļus tad, ja ir aizdomas, ka attiecīgie transportlīdzekļi varētu radīt apdraudējumu ceļu satiksmei. |
Grozījums Nr. 43
Regulas priekšlikums
10. pants – 1. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Katrā sākotnējā pārbaudē uz ceļa, ko veic transportlīdzeklim, inspektors: |
Katrā sākotnējā pārbaudē uz ceļa, ko veic transportlīdzeklim, inspektors: |
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 44
Regulas priekšlikums
10. pants – 1. punkts – 2. daļa – ba apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 45
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 2. daļa – 2.a ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 46
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 2. daļa – 3. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 47
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 2. daļa – 3.a ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 48
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 2. daļa – 4. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 49
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 3. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Pārbaudot katru no minētajām jomām, jāaplūko viena, vairākas vai visas pozīcijas, kas uzskaitītas II pielikumā un kas saistītas ar šīm jomām. |
Pārbaudot katru no minētajām jomām, aplūko visas pozīcijas, kas uzskaitītas II pielikumā un kas tiek uzskatītas par nepieciešamām un saistītām ar šīm jomām. |
Grozījums Nr. 50
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 4. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Turklāt inspektors var pārbaudīt citas pozīcijas, kas uzskaitītas II pielikuma 1. punktā un kas attiecas uz vienu, vairākām vai visām šajā pielikumā uzskaitītajām pozīcijām. |
Turklāt , kad tas ir nepieciešams iespējamu drošības risku dēļ, inspektors var pārbaudīt citas jomas, kas uzskaitītas II pielikuma 1. daļā un kas attiecas uz visām šajā pielikumā uzskaitītajām pozīcijām , kuras tiek uzskatītas par nepieciešamām un saistītām ar šīm jomām . |
Grozījums Nr. 77
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. punkts – 5. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Ja tehniskās apskates pase vai pārbaudes uz ceļa ziņojums liecina par to, ka iepriekšējā mēneša laikā ir pārbaudīta kāda no II pielikumā uzskaitītajām pozīcijām, inspektors šo pozīciju nepārbauda, izņemot gadījumu, kad to pamato fakts, ka attiecīgais trūkums ir acīmredzams. |
Ja pēdējās tehniskās apskates pase , brīvprātīgās transportlīdzekļa drošības pārbaudes sertifikāts, vai pārbaudes uz ceļa ziņojums liecina par to, ka iepriekšējo trīs mēnešu laikā ir pārbaudīta kāda no II pielikumā uzskaitītajām pozīcijām, inspektors šo pozīciju nepārbauda, izņemot gadījumu, kad pārbaudes nepieciešamību pamato fakts, ka attiecīgais trūkums ir acīmredzams. |
Grozījums Nr. 52
Regulas priekšlikums
11. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Ja pārbaudes paredzēts veikt tehniskās apskates stacijā, sākotnējās pārbaudes uz ceļa norises vietu nedrīkst noteikt tālāk nekā 10 km attālumā no šīs stacijas . |
2. Ja pārbaudes paredzēts veikt tehniskās apskates stacijā, tās jāveic iespējami drīz tuvākajā tehniskās apskates stacijā . |
Grozījums Nr. 53
Regulas priekšlikums
11. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Mobilajām pārbaudes vienībām ir pienācīgs aprīkojums pārbaužu uz ceļiem veikšanai, tostarp vismaz iekārtas, kas vajadzīgas, lai izvērtētu, kādā stāvoklī ir transportlīdzekļa bremzes, stūres iekārta, atsperojums, un lai novērtētu attiecīgā transportlīdzekļa radītās emisijas. |
3. Mobilajām pārbaudes vienībām ir pienācīgs aprīkojums pārbaužu uz ceļiem veikšanai, tostarp vismaz iekārtas, kas vajadzīgas, lai izvērtētu, kādā stāvoklī ir transportlīdzekļa bremzes, stūres iekārta, atsperojums, un lai novērtētu attiecīgā transportlīdzekļa radītās emisijas un masu . |
Grozījums Nr. 54
Regulas priekšlikums
12. pants – 2. punkts – 3. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 55
Regulas priekšlikums
13. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
13. pants |
13. pants |
Īpaši noteikumi par kravas nostiprināšanas pārbaudi |
Kravas nostiprināšanas pārbaude |
Inspektori var noteikt, ka transportlīdzeklim ir jāpārbauda, kā ir nostiprināta krava, ievērojot IV pielikumu . Pēcpārbaudes procedūras, kas minētas 14. pantā, piemēro arī gadījumā, ja konstatēti būtiski vai bīstami trūkumi saistībā ar kravas nostiprināšanu. |
Inspektori var noteikt, ka transportlīdzeklim ir jāpārbauda, kā ir nostiprināta krava, ievērojot pastāvošos standartus . Šādas pārbaudes rezultātus neiekļauj riska novērtēšanas sistēmā, kamēr kravu nostiprināšanas noteikumi nav saskaņoti Savienības līmenī. |
|
Līdz … [saskaņot ar priekšlikuma Regulai par periodiskajām tehniskajām apskatēm 18.a pantā minēto datumu] Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, informējot par saskaņošanas līmeni tādās jomās kā kravu nostiprināšana ceļu pārvadājumiem, par šajā sakarībā veicamajām pārbaudēm uz ceļiem un par metožu analīzes rezultātiem, lai garantētu, ka transportlīdzekli ekspluatējošie uzņēmumi, nosūtītāji, kravas ekspeditori, iekrāvēji un pārējās attiecīgās personas, kas iesaistītas darbībās ar kravu, ievēro prasības par kravu nostiprināšanu. |
|
Vajadzības gadījumā šim ziņojumam pievieno tiesību akta priekšlikumu. |
Grozījums Nr. 56
Regulas priekšlikums
14. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Ja, veicot sākotnējo vai detalizētāku pārbaudi, tiek konstatēts būtisks trūkums, to novērš nekavējoties, turklāt pārbaudes veikšanas vietas tuvumā . |
1. Ja, veicot sākotnējo vai detalizētāku pārbaudi, tiek konstatēts būtisks trūkums, to novērš nekavējoties, turklāt vietā, kur pieejams vajadzīgais aprīkojums, un iespējami tuvu vietai, kur veikta sākotnējā vai detalizētākā pārbaude . |
Grozījums Nr. 57
Regulas priekšlikums
14. pants – 3. punkts – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Inspektors nedrīkst atļaut ekspluatēt transportlīdzekli, kam konstatēti bīstami trūkumi, līdz šie trūkumi pārbaudes veikšanas vietā nav tikuši novērsti . Inspektors var atļaut izmantot šādu transportlīdzekli , lai nonāktu tuvākajā autoservisā, kur attiecīgos trūkumus iespējams novērst, ar nosacījumu, ka bīstamie trūkumi ir apmierinošā veidā izlaboti tā, lai transportlīdzeklis varētu nonākt attiecīgajā autoservisā, un ka netiek radīts tūlītējs risks šā transportlīdzekļa pasažieru vai citu ceļu satiksmes dalībnieku drošībai. |
3. Inspektors nedrīkst atļaut ekspluatēt transportlīdzekli, kam konstatēti bīstami trūkumi, līdz šie trūkumi nav tikuši novērsti pārbaudes veikšanas vietā vai kādā no tuvākajiem autoservisiem . Ja transportlīdzeklim ir atklāti trūkumi kādā no 10. panta 2. punktā minētajām jomām, inspektors transportlīdzekli atļauj izmantot, lai nonāktu tuvākajā autoservisā, kur attiecīgos trūkumus iespējams novērst, ar nosacījumu, ka bīstamie trūkumi ir apmierinošā veidā izlaboti tā, lai transportlīdzeklis varētu nonākt attiecīgajā autoservisā, un ka netiek radīts tūlītējs risks transportlīdzekļa pasažieru vai citu ceļu satiksmes dalībnieku drošībai. |
Grozījums Nr. 58
Regulas priekšlikums
14. pants – 3. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Inspektors transportlīdzeklim, kam konstatēti bīstami trūkumi, var atļaut aizbraukt līdz tuvākajai vietai, kur šo transportlīdzekli var salabot vai aizturēt. |
Inspektors transportlīdzeklim, kam konstatēti bīstami trūkumi, var atļaut aizbraukt līdz tuvākajai pieejamajai vietai, kur to var salabot vai aizturēt. |
Grozījums Nr. 59
Regulas priekšlikums
16. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Inspektors paziņo kompetentajai iestādei detalizētāko pārbaužu uz ceļiem rezultātus saprātīgā termiņā pēc šo pārbaužu veikšanas. Kompetentā iestāde šo informāciju glabā 36 mēnešus no tās saņemšanas dienas. |
2. Inspektors elektroniskā veidā paziņo kompetentajai iestādei detalizētāko pārbaužu uz ceļiem rezultātus saprātīgā termiņā pēc šo pārbaužu veikšanas. Kompetentā iestāde šo informāciju ievieto Regulā (EK) Nr. 1071/2009 minētajā valstu elektroniskajā reģistrā un to glabā 36 mēnešus no tās saņemšanas dienas. |
Grozījums Nr. 60
Regulas priekšlikums
16. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Pārbaudes uz ceļa rezultātus paziņo iestādei, kas atbildīga par attiecīgā transportlīdzekļa reģistrāciju. |
3. Pārbaudes uz ceļa rezultātus elektroniski paziņo iestādei, kas atbildīga par attiecīgā transportlīdzekļa reģistrāciju , transportlīdzekļa īpašniekam un gadījumā, ja transportlīdzeklis reģistrēts citā dalībvalstī, paziņo, izmantojot ERRU, kā to paredz Regula (EK) Nr. 1071/2009. |
Grozījums Nr. 61
Regulas priekšlikums
18. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Ja transportlīdzeklim, kas reģistrēts citā dalībvalstī, nevis tajā, kur tam veic pārbaudi, tiek konstatēti būtiski vai bīstami trūkumi, jo īpaši tādi, kuru dēļ transportlīdzeklim tiek aizliegts piedalīties ceļu satiksmē, kontaktpunkts par šīs pārbaudes rezultātiem informē dalībvalsti, kurā transportlīdzeklis reģistrēts. |
1. Ja transportlīdzeklim, kas reģistrēts citā dalībvalstī, nevis tajā, kur tam veic pārbaudi, tiek konstatēti būtiski vai bīstami trūkumi, jo īpaši tādi, kuru dēļ transportlīdzeklim tiek aizliegts piedalīties ceļu satiksmē, kontaktpunkts par šīs pārbaudes rezultātiem informē dalībvalsti, kurā transportlīdzeklis reģistrēts. |
|
Transportlīdzekļa reģistrācijas dalībvalsts šo informāciju ņem vērā, klasificējot uzņēmumus saskaņā ar 6. panta 2. punktu. |
Šajā informācijā ietver ziņojumā par pārbaudi uz ceļa iekļautos elementus, kā izklāstīts VI pielikumā. |
Šajā informācijā ietver ziņojumā par pārbaudi uz ceļa iekļautos elementus, kā izklāstīts V pielikumā , to noformē standartizētā veidā un paziņo, izmantojot valsts elektronisko reģistru, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1071/2009 16. pantā . |
Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus par procedūru, kā saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto procedūru transportlīdzekļa reģistrācijas dalībvalstij tiek ziņots par transportlīdzekļiem, kam ir būtiski vai bīstami trūkumi. |
Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus par procedūru, kā saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto procedūru transportlīdzekļa reģistrācijas dalībvalstij tiek ziņots par transportlīdzekļiem, kuriem ir būtiski vai bīstami trūkumi. |
Grozījums Nr. 62
Regulas priekšlikums
18. pants – 2. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā transportlīdzeklis reģistrēts, informē dalībvalsti , kurā tika veikta pārbaude, par īstenotajiem pasākumiem. |
Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā transportlīdzeklis reģistrēts, informē tās dalībvalsts kompetento iestādi , kurā tika veikta pārbaude, par īstenotajiem pasākumiem , un šo informāciju ievieto ERRU . |
Grozījums Nr. 63
Regulas priekšlikums
18. pants – 2.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
2.a Gadījumos, kad atklāti būtiski vai bīstami trūkumi, ekspluatanta vārdu paziņo kontaktpunktam saskaņā ar 16. pantu. |
Grozījums Nr. 64
Regulas priekšlikums
18. pants – 2.b punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
2.b Transportlīdzekļa reģistrācijas dalībvalsts informē iestādi, kas veic tehniskās pārbaudes uz ceļiem, par tā uzņēmuma riska profilu, kura transportlīdzeklim tiek veikta pārbaude. Šo informāciju elektroniski paziņo saprātīgā termiņā. Komisija pieņem īstenošanas aktus ar sīki izstrādātiem noteikumiem par kārtību, kādā šāda informācija sniedzama attiecīgajām iestādēm. |
|
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 23. panta 2. punktā. |
Grozījums Nr. 65
Regulas priekšlikums
20. pants – 2. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Savāktos datus Komisija paziņo Eiropas Parlamentam. |
Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam ziņojumu ar savākto datu apkopojumu . |
Grozījums Nr. 66
Regulas priekšlikums
22. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Šīs regulas 21. pantā minētās pilnvaras deleģē uz nenoteiktu laiku , sākot ar [dienu, kad spēkā stājas šī regula]. |
2. Šīs regulas 21. pantā minētās pilnvaras deleģē Komisijai uz piecu gadu laikposmu , sākot ar [dienu, kad spēkā stājas šī regula]. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām. |
Grozījums Nr. 67
Regulas priekšlikums
24. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 1. punktu, ietilpst sankcijas, ko piemēro vadītājam vai ekspluatantam, kas atsakās sadarboties ar inspektoru un novērst pārbaudē konstatētos trūkumus . |
2. Noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 1. punktu, ietilpst sankcijas, ko piemēro vadītājam vai ekspluatantam par atteikšanos sadarboties ar inspektoru , kā arī par transportlīdzekļa nelikumīgu izmantošanu 14. pantā noteikto prasību neizpildes dēļ . |
Grozījums Nr. 68
Regulas priekšlikums
II pielikums – 2. daļa – 5.2.2 sadaļa – da apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
||||
|
Vizuāli pārbauda katru riteni no abām pusēm |
|
Grozījums |
||||||
|
Vizuāli pārbauda katru riteni no abām pusēm |
|
Grozījums Nr. 69
Regulas priekšlikums
II pielikums – 2. daļa – 5.2.3 sadaļa – 2. sleja – Metode
Komisijas ierosinātais teksts |
|||
|
Vizuāli pārbauda visu riepu, ripinot transportlīdzekli atpakaļ un uz priekšu. |
Grozījums |
|||
|
Vizuāli pārbauda visu riepu, ripinot transportlīdzekli atpakaļ un uz priekšu. |
||
|
Ar manometru izmēra riepas spiedienu un salīdzina to ar ražotāja norādītajām vērtībām. |
Grozījums Nr. 70
Regulas priekšlikums
III pielikums – 1. daļa – virsraksts: BĪSTAMI TRŪKUMI – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Trūkumi, kas rada tiešus un tūlītējus draudus ceļu satiksmes drošībai. Transportlīdzekļa turpmāka izmantošana ceļu satiksmē ir aizliegta , lai gan dažos gadījumos noteiktos apstākļos to var atļaut vadīt uz konkrētu vietu, piemēram, tūlītēja remonta veikšanai vai konfiscēšanai. |
Trūkumi, kuri rada tiešus un tūlītējus draudus ceļu satiksmes drošībai un kuru dēļ attiecīgā dalībvalsts vai tās kompetentās iestādes transportlīdzeklim var aizliegt piedalīties ceļu satiksmē , lai gan dažos gadījumos noteiktos apstākļos to var atļaut vadīt uz konkrētu vietu, piemēram, tūlītēja remonta veikšanai vai konfiscēšanai. |
Grozījums Nr. 71
Regulas priekšlikums
III pielikums – 2. daļa – 5.2.3 sadaļa – e apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||||
|
|
|
X |
X |
||||
|
|
|
|
|
Grozījums |
||||||||
|
|
|
X |
X |
||||
|
|
|
|
|
Grozījums Nr. 72
Regulas priekšlikums
III pielikums – 2. daļa – 5.2.3 sadaļa – ga apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
|
|
|
|
Grozījums |
||||||||
|
|
|
X |
X |
Grozījums Nr. 73
Regulas priekšlikums
IV pielikums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
[..] |
svītrots |
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7-0207/2013).
(2) OV L 102, 11.4.2006., 1. lpp.
(3) OV L 370, 31.12.1985., 8. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/214 |
P7_TA(2013)0297
Mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskās apskates ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlijā pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju periodiskajām tehniskajām apskatēm un par Direktīvas 2009/40/EK atcelšanu (COM(2012)0380 – C7-0186/2012 – 2012/0184(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/34)
Grozījums Nr. 1
Regulas priekšlikums
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 2
Regulas priekšlikums
3.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 3
Regulas priekšlikums
3.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4 un 115
Regulas priekšlikums
4. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 5
Regulas priekšlikums
5.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 6
Regulas priekšlikums
6. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 8
Regulas priekšlikums
8. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 9
Regulas priekšlikums
9. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Regulas priekšlikums
10. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 11
Regulas priekšlikums
10.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 12
Regulas priekšlikums
10.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 13
Regulas priekšlikums
11. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 14
Regulas priekšlikums
12. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 15
Regulas priekšlikums
13. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 16
Regulas priekšlikums
13.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 17
Regulas priekšlikums
14. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 18
Regulas priekšlikums
15. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 19
Regulas priekšlikums
17. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 20
Regulas priekšlikums
19. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 21
Regulas priekšlikums
20.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 22
Regulas priekšlikums
21. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 23
Regulas priekšlikums
22. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 24
Regulas priekšlikums
22.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 25
Regulas priekšlikums
23. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 26
Regulas priekšlikums
25. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 27
Regulas priekšlikums
25.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 28
Regulas priekšlikums
26. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 29
Regulas priekšlikums
29. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 30
Regulas priekšlikums
1. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Ar šo regulu izveido regulējumu transportlīdzekļu periodiskajām tehniskajām apskatēm. |
Ar šo regulu izveido regulējumu transportlīdzekļu periodiskajām tehniskajām apskatēm , kuras veic, pamatojoties uz tehnisko standartu un prasību minimumu, lai nodrošinātu augstu ceļu satiksmes drošības un vides aizsardzības līmeni . |
Grozījums Nr. 31
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 1. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 32
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 2. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 33
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 3. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 34
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 4. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 35
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 5. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 36
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 6. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 117/1
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 7. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 38
Regulas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 8. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 39
Regulas priekšlikums
2. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.a Dalībvalstis drīkst obligātās transportlīdzekļu periodiskās tehniskās apskates attiecināt arī uz citām transportlīdzekļu kategorijām. Dalībvalstis informē Komisiju par visiem to pieņemtajiem lēmumiem paplašināt obligāto tehnisko apskašu piemērošanas jomu, sniedzot šādu lēmumu pamatojumu. |
Grozījums Nr. 117/2
Regulas priekšlikums
2. pants – 1.b punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
1.b Šo regulu piemēro no 2018. gada 1. janvāra turpmāk minētajām transportlīdzekļu kategorijām, ja vien Komisija savā ziņojumā, kas minēts 18.a pantā, neapliecina, ka šāds pasākums nebūs iedarbīgs: |
||
|
|
Grozījums Nr. 40
Regulas priekšlikums
2. pants – 2. punkts – 2. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 41
Regulas priekšlikums
2. pants – 2. punkts – 4.a ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 42
Regulas priekšlikums
3. pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 43
Regulas priekšlikums
3. pants – 7. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
Grozījums Nr. 44
Regulas priekšlikums
3. pants – 9. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 45
Regulas priekšlikums
3. pants – 13. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 46
Regulas priekšlikums
4. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Tehniskās apskates veic vienīgi dalībvalsts kompetentā iestāde vai dalībvalstu apstiprinātas tehniskās apskates stacijas . |
2. Tehniskās apskates pamatā veic dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis ir reģistrēts, minētās dalībvalsts kompetentā iestāde vai publiska struktūra, kurai šādu uzdevumu uzticējusi valsts vai valsts sertificētas un uzraudzītas struktūras vai iestādes, tostarp pilnvarotas privātās struktūras . |
Grozījums Nr. 47
Regulas priekšlikums
4. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Transportlīdzekļu ražotāji tehniskās apskates stacijām vai attiecīgā gadījumā kompetentajai iestādei nodrošina piekļuvi tehniskajai informācijai, kas nepieciešama tehniskās apskates veikšanai, kā izklāstīts I pielikumā. Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus par procedūrām, kā piekļūt I pielikumā izklāstītajai tehniskajai informācijai, saskaņā ar 16. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
3. Transportlīdzekļu ražotāji tehniskās apskates stacijām un diagnostikas iekārtu ražotājiem vai attiecīgā gadījumā kompetentajai iestādei bez maksas nodrošina piekļuvi tehniskajai informācijai, kas nepieciešama tehniskās apskates veikšanai, kā izklāstīts I pielikumā. Diagnostikas iekārtu ražotājiem sniegtajā informācijā iekļauj informāciju, kas vajadzīga, lai diagnostikas iekārtas varētu izmantot noteikšanai, vai transportlīdzekļa elektroniskās kontroles sistēmu darbība atbilst vai neatbilst prasībām. Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus par procedūrām, kā piekļūt I pielikumā izklāstītajai tehniskajai informācijai, un izvērtē vienota piekļuves punkta lietderību saskaņā ar 16. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
Grozījums Nr. 48
Regulas priekšlikums
3. nodaļa – virsraksts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
PRASĪBAS TEHNISKAJĀM APSKATĒM |
TEHNISKAJĀM APSKATĒM NOTEIKTO PRASĪBU MINIMUMS |
Grozījums Nr. 50
Regulas priekšlikums
5. pants – 1. punkts – 2. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 51
Regulas priekšlikums
5. pants – 1. punkts – 3. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 52
Regulas priekšlikums
5. pants – 1. punkts – 3.a ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 53
Regulas priekšlikums
5. pants – 1. punkts – 3.b ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 54
Regulas priekšlikums
5. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.a Ja transportlīdzekļa īpašnieks tehnisko apskašu intervālu vēlētos samazināt līdz gadam, dalībvalsts var nodrošināt finansējumu tehnisko apskašu veikšanai. Finansēšanas periods sākas ne ātrāk kā 10 gadus pēc transportlīdzekļa sākotnējās reģistrācijas datuma. |
Grozījums Nr. 55
Regulas priekšlikums
5. pants – 1.b punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.b Dalībvalsts var pieprasīt, lai jebkuras kategorijas transportlīdzekļiem, kas ir reģistrēti tās teritorijā, periodiskā tehniskā apskate tiktu veikta biežāk. |
Grozījums Nr. 56
Regulas priekšlikums
5. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Ja M1 vai N1 kategorijas transportlīdzeklis pēc tā sākotnējās reģistrācijas līdz pirmajai tehniskajai apskatei ir sasniedzis 160 000 km nobraukumu, pēc šīs pirmās apskates tehnisko apskati tam veic ik gadus. |
svītrots |
Grozījums Nr. 57
Regulas priekšlikums
5. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Reģistrācijas apliecības turētājs var lūgt tehniskās apskates stacijai vai attiecīgā gadījumā kompetentajai iestādei veikt tehnisko apskati periodā, kas ilgst no iepriekšējā mēneša sākuma pirms 1. punktā minētās gadadienas līdz otrā mēneša beigām pēc minētās dienas, un tas neietekmē nākošās tehniskās apskates veikšanas datumu. |
3. Reģistrācijas apliecības turētājs var lūgt tehniskās apskates stacijai vai attiecīgā gadījumā kompetentajai iestādei vai valsts sertificētām un uzraudzītām struktūrām vai iestādēm veikt tehnisko apskati periodā, kas ilgst no iepriekšējā mēneša sākuma pirms 1. punktā minētās gadadienas līdz otrā mēneša beigām pēc minētās dienas, un tas neietekmē nākošās tehniskās apskates veikšanas datumu. |
Grozījums Nr. 58
Regulas priekšlikums
5. pants – 4. punkts – 3. ievilkums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 59
Regulas priekšlikums
5. pants – 4. punkts – 3.a ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 60
Regulas priekšlikums
6. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Tehniskās apskates attiecas uz jomām, kas minētas II pielikuma 2. punktā. |
1. Tehniskās apskates attiecas vismaz uz jomām, kas minētas II pielikuma 2. punktā. |
Grozījums Nr. 61
Regulas priekšlikums
6. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Katrā no jomām, kas minētas 1. punktā, dalībvalsts kompetentās iestādes vai tehniskās apskates stacijas veic tehnisko apskati, pārbaudot vismaz tos elementus, kas izklāstīti II pielikuma 3. punktā, un izmantojot šo elementu pārbaudei norādītās metodes. |
2. Katrā no jomām, kas minētas 1. punktā, dalībvalsts kompetentās iestādes vai tehniskās apskates stacijas veic tehnisko apskati, pārbaudot vismaz tos elementus, kas izklāstīti II pielikuma 3. punktā, un izmantojot šo elementu pārbaudei norādītās metodes vai līdzvērtīgas alternatīvas metodes, ko apstiprinājusi kompetentā iestāde . |
Grozījums Nr. 62
Regulas priekšlikums
8. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Tehniskās apskates stacija vai attiecīgā gadījumā kompetentā iestāde, kas veikusi transportlīdzekļa tehnisko apskati, izdod šim transportlīdzeklim tehniskās apskates pasi, kurā ietverti vismaz IV pielikumā uzskaitītie elementi. |
1. Tehniskās apskates stacija vai attiecīgā gadījumā kompetentā iestāde, kas veikusi transportlīdzekļa tehnisko apskati, izdod šim transportlīdzeklim tehniskās apskates sertifikātu, kurš pieejams arī elektroniskā veidā un kurā ietverti vismaz IV pielikumā uzskaitītie elementi. Šajā nolūkā Komisija izstrādā standartizētu visā Eiropas Savienībā izmantojamu tehniskās apskates dokumenta paraugu. |
Grozījums Nr. 63
Regulas priekšlikums
8. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Tehniskās apskates stacija vai attiecīgā gadījumā kompetentā iestāde personai, kas uzrāda transportlīdzekli apskatei, izsniedz tehniskās apskates pasi vai, ja ir runa par elektroniski noformētu tehniskās apskates pasi , – šādas pases pienācīgi apstiprinātu izdruku. |
2. Līdzko tehniskā apskate ir pienācīgi pabeigta, tehniskās apskates stacija vai attiecīgā gadījumā kompetentā iestāde personai, kas uzrāda transportlīdzekli apskatei, izsniedz tehniskās apskates sertifikātu vai, ja sertifikāts ir elektroniskā veidā , apskates rezultātu izdruku. |
Grozījums Nr. 64
Regulas priekšlikums
8. pants – 2.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
2.a Saņemot transportlīdzekļa pārreģistrācijas pieteikumu – ja transportlīdzekļa izcelsme ir citā dalībvalstī – reģistrācijas iestādes atzīst transportlīdzekļa tehniskās apskates sertifikātu, līdzko tā derīgums ir pārbaudīts pārreģistrācijas brīdī. Šāda atzīšana attiecas uz tādu pašu laikposmu kā sertifikāta sākotnējais derīguma termiņš, izņemot gadījumus, kad minētais sākotnējais derīguma termiņš pārsniedz maksimālo juridiski noteikto termiņu dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis tiek pārreģistrēts. Tādā gadījumā derīguma termiņu saīsina un aprēķina no dienas, kurā transportlīdzeklim izsniedza sākotnējo tehniskās apskates sertifikātu. Pirms šīs regulas piemērošanas sākuma dalībvalstis informē viena otru par tehniskās apskates sertifikāta formātu, ko atzinušas to attiecīgās kompetentās iestādes, kā arī par norādījumiem, kā pārbaudīt sertifikātu autentiskumu. |
Grozījums Nr. 65
Regulas priekšlikums
8. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
4. Odometra rādījumu kontroles nolūkā, kā arī gadījumā, ja pēc iepriekšējās tehniskās apskates attiecīgā informācija elektroniski nav paziņota, inspektors pieprasa, lai persona, kas uzrāda transportlīdzekli apskatei, uzrāda pēc iepriekšējās tehniskās apskates izdoto pasi. |
4. Ja transportlīdzeklī ir uzstādīts odometrs, tā rādījumu kontroles nolūkā, kā arī gadījumā, ja pēc iepriekšējās tehniskās apskates odometrā nolasītie dati elektroniski nav paziņoti, inspektors pieprasa, lai persona, kas uzrāda transportlīdzekli apskatei, uzrāda pēc iepriekšējās tehniskās apskates izdoto sertifikātu , ja vien sertifikāts nav izsniegts elektroniski . |
Grozījums Nr. 66
Regulas priekšlikums
8. pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
5. Tehniskās apskates rezultātus dara zināmus iestādei, kas atbildīga par attiecīgā transportlīdzekļa reģistrāciju. Reģistrācijas iestādei paziņo tehniskās apskates pasē ietverto informāciju. |
5. Tehniskās apskates rezultātus nekavējoties elektroniski dara zināmus iestādei, kas atbildīga par attiecīgā transportlīdzekļa reģistrāciju. Reģistrācijas iestādei paziņo tehniskās apskates pasē ietverto informāciju. |
Grozījums Nr. 67
Regulas priekšlikums
9. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Ja konstatēti būtiski trūkumi, kompetentā iestāde lemj par nosacījumiem, kādos transportlīdzekli var izmantot pirms citas tehniskās apskates iziešanas. Šai citai tehniskajai apskatei jānotiek sešu nedēļu laikā pēc sākotnējās apskates. |
2. Ja konstatēti būtiski trūkumi, valsts kompetentā iestāde var lemt par nosacījumiem, kādos transportlīdzekli var izmantot pirms citas tehniskās apskates iziešanas. Šai citai tehniskajai apskatei jānotiek sešu nedēļu laikā pēc sākotnējās apskates. |
Grozījums Nr. 68
Regulas priekšlikums
9. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Ja konstatēti bīstami trūkumi, tiek aizliegts transportlīdzekli izmantot satiksmē uz koplietošanas ceļiem, un tā reģistrāciju atsavina saskaņā ar 3.a pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā XXX, ar ko groza Padomes Direktīvu 1999/37/EK par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentiem, līdz trūkumi ir novērsti un ir izdota jauna tehniskās apskates pase, kas apliecina, ka transportlīdzeklis ir braukšanas kārtībā . |
3. Ja konstatēti bīstami trūkumi, dalībvalsts vai kompetentā iestāde var liegt vai ierobežot transportlīdzekļa izmantošanu uz koplietošanas ceļiem, līdz visi bīstamie trūkumi ir novērsti. |
Grozījums Nr. 69
Regulas priekšlikums
10. pants – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Tehniskās apskates stacija vai attiecīgā gadījumā dalībvalsts kompetentā iestāde, kas veikusi tehnisko apskati tās teritorijā reģistrētam transportlīdzeklim, izdod apliecinājumu visiem transportlīdzekļiem, kas sekmīgi izgājuši apskati. Šajā apliecinājumā norāda nākošās tehniskās apskates datumu. |
Tehniskās apskates stacija vai attiecīgā gadījumā dalībvalsts kompetentā iestāde, kas veikusi tehnisko apskati tās teritorijā reģistrētam transportlīdzeklim, izdod apliecinājumu visiem transportlīdzekļiem, kas sekmīgi izgājuši apskati. Šajā apliecinājumā norāda nākošās tehniskās apskates datumu. Nav jāizdod nekāds tehniskās apskates veikšanas apliecinājums, ja transportlīdzekļa reģistrācijas dokumentā ir iespējams norādīt, ka ir veikta tehniskā apskate, un nākamās šādas apskates datumu. |
Grozījums Nr. 70
Regulas priekšlikums
10. pants – 1.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Ja pārbaudītais transportlīdzeklis ir tādas kategorijas transportlīdzeklis, kam nepiemēro reģistrācijas pienākumu dalībvalstī, kurā to izmanto, apliecinājumu par apskates iziešanu novieto transportlīdzeklī redzamā vietā. |
Grozījums Nr. 71
Regulas priekšlikums
10. pants – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Katra dalībvalsts atzīst saskaņā ar 1. punktu izdoto apstiprinājumu. |
Katra dalībvalsts atzīst citas dalībvalsts saskaņā ar 1. punktu izdoto apstiprinājumu vai atbilstošu norādi transportlīdzekļa reģistrācijas dokumentā, ja vien tas ir izdots attiecīgajā dalībvalstī reģistrētam transportlīdzeklim . |
Grozījums Nr. 72
Regulas priekšlikums
11. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Diagnostikas iekārtas un aprīkojums, ko izmanto tehnisko apskašu veikšanā, atbilst tehnisko prasību minimumam, kas noteikts V pielikumā. |
1. Diagnostikas iekārtas un aprīkojums, ko izmanto tehnisko apskašu veikšanā, atbilst vismaz to tehnisko prasību minimumam, kas noteikts V pielikumā. |
Grozījums Nr. 73
Regulas priekšlikums
11. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.a Tehniskās apskates stacijas, kurās inspektori veic tehniskās apskates, apstiprina dalībvalsts vai tās kompetentā iestāde. |
Grozījums Nr. 74
Regulas priekšlikums
11. pants – 1.b punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.b Vismaz pēc pieciem gadiem no šīs regulas stāšanās spēkā atkārtoti pārbauda to tehniskās apskates staciju diagnostikas iekārtu atbilstību standartu minimumam, kuras dalībvalstis apstiprinājušas jau pirms šīs regulas stāšanās spēkā. |
Grozījums Nr. 75
Regulas priekšlikums
11. pants – 2.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
2.a Lai izpildītu kvalitātes pārvaldības prasību minimumu, tehniskās apskates stacijas atbilst tās dalībvalsts prasībām, kura ir tās apstiprinājusi. Tehniskās apskates stacijas nodrošina transportlīdzekļu apskates objektivitāti un augstu kvalitāti. |
Grozījums Nr. 76
Regulas priekšlikums
12. pants – 1. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
1. Tehniskās apskates veic inspektori, kas atbilst VI pielikumā noteiktajam prasību minimumam attiecībā uz kompetenci un apmācību. |
1. Tehniskās apskates veic inspektori, kas atbilst VI pielikumā noteiktajam prasību minimumam attiecībā uz kompetenci un apmācību. Dalībvalstis var noteikt papildu kompetences un apmācības prasības. |
Grozījums Nr. 77
Regulas priekšlikums
12. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.a Dalībvalstis sekmē inspektoru pienācīgu apmācību atbilstoši kvalifikācijas prasībām. |
Grozījums Nr. 78
Regulas priekšlikums
12. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Dalībvalstis inspektoriem, kuri atbilst prasību minimumam attiecībā uz kompetenci un apmācību, izsniedz sertifikātu. Šajā sertifikātā ietver vismaz to informāciju, kas minēta VI pielikuma 3. punktā. |
2. Kompetentās iestādes vai attiecīgā gadījumā apstiprināti apmācību centri inspektoriem, kuri atbilst prasību minimumam attiecībā uz kompetenci un apmācību, izsniedz sertifikātu. Šajā sertifikātā ietver vismaz to informāciju, kas minēta VI pielikuma 3. punktā. |
Grozījums Nr. 79
Regulas priekšlikums
12. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Inspektorus, ko šīs regulas piemērošanas dienā nodarbina dalībvalstu kompetentās iestādes vai tehniskās apskates stacijas, atbrīvo no VI pielikuma 1. punktā izklāstīto prasību izpildes. Dalībvalstis šiem inspektoriem izsniedz līdzvērtības sertifikātu. |
3. Inspektorus, ko šīs regulas piemērošanas dienā nodarbina vai apstiprina dalībvalstu kompetentās iestādes vai tehniskās apskates stacijas, atbrīvo no VI pielikuma 1. punktā izklāstīto prasību izpildes. Dalībvalstis šiem inspektoriem izsniedz līdzvērtības sertifikātu. |
Grozījums Nr. 80
Regulas priekšlikums
12. pants – 4.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
4.a Persona, kas veikusi transportlīdzekļa remontu vai apkopi, nedrīkst kā inspektors pēc tam būt iesaistīta tā paša transportlīdzekļa periodiskās tehniskās apskates veikšanā, ja vien uzraugošā iestāde nav pienācīgi pārliecinājusies, ka var tikt nodrošināta augsta līmeņa objektivitāte. Dalībvalstis var paredzēt stingrākas prasības attiecīgo darbību nošķiršanai. |
Grozījums Nr. 81
Regulas priekšlikums
12. pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
5. Tehniskās apskates stacija personu, kas uzrādījusi transportlīdzekli tehniskajai apskatei, informē par remontdarbiem, kuri jāveic, un nekādā gadījumā neizmaina apskates rezultātus komerciālu apsvērumu dēļ. |
5. Tehniskās apskates stacija personu vai remontdarbnīcu , kas uzrādījusi transportlīdzekli tehniskajai apskatei, informē par transportlīdzeklim konstatētajiem trūkumiem un nekādā gadījumā neizmaina apskates rezultātus komerciālu apsvērumu dēļ. |
Grozījums Nr. 82
Regulas priekšlikums
13. pants – 1. punkts – 1.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Visas dalībvalstis nodrošina to teritorijā esošo tehniskās apskates staciju uzraudzību. |
Grozījums Nr. 83
Regulas priekšlikums
13. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Tehniskās apskates stacijas, kuras darbojas tiešā kompetentās iestādes pakļautībā, ir atbrīvotas no prasībām attiecībā uz apstiprinājuma saņemšanu un uzraudzību. |
2. Tehniskās apskates stacijas, kuras darbojas tiešā dalībvalsts kompetentās iestādes pakļautībā, ir atbrīvotas no prasībām attiecībā uz apstiprinājuma saņemšanu un uzraudzību. |
Grozījums Nr. 84
Regulas priekšlikums
15. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Komisija gan veic priekšizpēti, gan apzina izmaksas un ieguvumus, kādi saistās ar elektroniskas transportlīdzekļu informācijas platformas izveidi , lai nodrošinātu informācijas apmaiņu ar tehnisko apskašu datiem starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kuras atbild par transportlīdzekļu tehniskajām apskatēm, reģistrāciju un apstiprināšanu, tehniskās apskates stacijām un transportlīdzekļu ražotājiem. |
Komisija izvērtē, kā visefektīvāk un visproduktīvāk izveidot elektroniskas transportlīdzekļu informācijas platformu, lietderīgi izmantojot pašreizējos un jau īstenotos IT risinājumus starptautiskas datu apmaiņas jomā, lai mazinātu izmaksas un izvairītos no dublēšanās . Izvērtējumā apsver vispiemērotāko veidu, kā savienot pašreizējās valstu sistēmas , lai nodrošinātu informācijas apmaiņu ar tehnisko apskašu datiem un odometra rādījumiem starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kuras atbild par transportlīdzekļu tehniskajām apskatēm, reģistrāciju un apstiprināšanu, tehniskās apskates stacijām , apskašu veikšanai nepieciešamā aprīkojuma ražotājiem un transportlīdzekļu ražotājiem. |
|
Komisija pārbauda arī to, kā tiek vākti un uzglabāti esošie dati par drošību attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas bijuši iesaistīti nopietnos satiksmes negadījumos. Minētajos datos būtu jāiekļauj vismaz informācija par drošībai svarīgu detaļu maiņu un remontu. |
|
Informācija par transportlīdzekļa vēsturi būtu jādara pieejama inspektoriem, kas veic attiecīgā transportlīdzekļa apskati, un anonīmā veidā – dalībvalstīm, lai palīdzētu tām plānot un veikt ceļu satiksmes drošības uzlabošanas pasākumus, kā arī reģistrācijas apliecības turētājam vai transportlīdzekļa īpašniekam. |
Komisija, pamatojoties uz šo veikto analīzi, nāk klajā ar dažādiem politikas scenārijiem un tos novērtē, tostarp paredzot iespēju atcelt prasību par apskates apliecinājumu, kas minēts 10. pantā. Divu gadu laikā pēc tam, kad sāk piemērot šo regulu, Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par veiktās analīzes rezultātiem, attiecīgā gadījumā kopā ar šo ziņojumu iesniedzot tiesību aktu priekšlikumu. |
Komisija, pamatojoties uz šo veikto analīzi, nāk klajā ar dažādiem politikas scenārijiem un tos novērtē, tostarp paredzot iespēju atcelt prasību par apskates apliecinājumu, kas minēts 10. pantā , kā arī iespēju ieviest sistēmu, kas transportlīdzekļu pārrobežu tirdzniecības gadījumos ļautu dalībvalstīm apmainīties ar informāciju par minēto transportlīdzekļu nobraukuma rādījumiem un to ekspluatācijas laikā notikušajiem nopietnajiem ceļu satiksmes negadījumiem . Divu gadu laikā pēc tam, kad sāk piemērot šo regulu, Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par veiktās analīzes rezultātiem, attiecīgā gadījumā kopā ar šo ziņojumu iesniedzot tiesību aktu priekšlikumu. |
Grozījums Nr. 85
Regulas priekšlikums
17. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 19. pantu nolūkā: |
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 18. pantu nolūkā atjaunināt : |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 86
Regulas priekšlikums
18. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Šīs regulas 17. pantā minētās pilnvaras deleģē uz nenoteiktu laiku , sākot ar [dienu, kad spēkā stājas šī regula]. |
2. Pilnvaras pieņemt šīs regulas 17. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu [no šīs regulas spēkā stāšanās dienas]. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām. |
Grozījums Nr. 87
Regulas priekšlikums
18.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
18.a pants |
|
Ziņošana par divriteņu un trīsriteņu transportlīdzekļiem |
|
Vēlākais [trīs gadus pēc šīs regulas publicēšanas dienas] Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par divriteņu un trīsriteņu transportlīdzekļu iekļaušanu šīs regulas darbības jomā. Ziņojumā izvērtē ceļu satiksmes situāciju Savienībā attiecībā uz minētās kategorijas transportlīdzekļiem. Komisija jo īpaši salīdzina minētās kategorijas transportlīdzekļu ceļu satiksmes drošības rezultātus dalībvalstīs, kuras veic šīs kategorijas transportlīdzekļu tehniskās apskates, ar rezultātiem dalībvalstīs, kuras neveic to tehniskās apskates, nolūkā izvērtēt, vai divriteņu un trīsriteņu transportlīdzekļu tehniskā apskate ir samērīga ar izvirzītajiem ceļu satiksmes drošības mērķiem. Ziņojumu attiecīgā gadījumā papildina ar tiesību aktu priekšlikumiem. |
Grozījums Nr. 110
Regulas priekšlikums
18.b pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
18.b pants |
|
Ziņošana |
|
Vēlākais [piecus gadus pēc šīs regulas publicēšanas dienas] Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs regulas īstenošanu un ietekmi, jo īpaši attiecībā uz tehnisko apskašu biežumu, periodisko tehnisko apskašu saskaņošanas pakāpi un to, cik efektīvi ir noteikumi par tehniskās apskates sertifikātu savstarpējo atzīšanu gadījumos, kad tiek reģistrēti no citas dalībvalsts ievesti transportlīdzekļi. Ziņojumā analizē arī to, vai saskaņošanas līmenis ir pietiekams, lai visā Savienībā varētu nodrošināt tehniskās apskates sertifikātu pilnīgu savstarpēju atzīšanu, un vai ir nepieciešami stingrāki Eiropas standarti šā mērķa sasniegšanai. Ziņojumu attiecīgā gadījumā papildina ar tiesību aktu priekšlikumiem. |
Grozījums Nr. 88
Regulas priekšlikums
19. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Visas dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka jebkādas manipulācijas ar odometru vai tā izmainīšana tiek uzskatīta par nodarījumu un par to tiek piemērotas iedarbīgas, proporcionālas, preventīvas un nediskriminējošas sankcijas. |
2. Visas dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka jebkādas manipulācijas ar transportlīdzekļa sastāvdaļām un sistēmām, kas ietekmē atbilstību drošības un vides prasībām, vai odometru vai to rādījumu izmainīšana tiek uzskatīta par nodarījumu un par to tiek piemērotas iedarbīgas, proporcionālas, preventīvas un nediskriminējošas sankcijas , un lai nodrošinātu odometra rādījumu pareizību visā transportlīdzekļa ekspluatācijas laikā . |
Grozījums Nr. 89
Regulas priekšlikums
I pielikums – 5. daļa – 5.3. punkts – 8.a ievilkums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 90
Regulas priekšlikums
II pielikums – 1. daļa – 4.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Ja transportlīdzekli nav iespējams pārbaudīt, izmantojot šajā pielikumā norādīto ieteicamo pārbaudes metodi, tehniskās apskates stacijā apskati var veikt, izmantojot citu metodi, ko attiecīgā kompetentā iestāde ir rakstiski apstiprinājusi. Kompetentajai iestādei jāgūst pārliecība, ka tiks ievēroti drošības un vides aizsardzības standarti. |
Grozījums Nr. 91
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 1.8. pozīcija – a apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
Mēra vārīšanās temperatūru vai ūdens saturu |
|
Grozījums |
||||||
|
Mēra vārīšanās temperatūru vai ūdens saturu |
|
Grozījums Nr. 92
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 3.3. pozīcija – a apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
Vizuāla pārbaude |
|
Grozījums |
||||||
|
Vizuāla pārbaude |
|
Grozījums Nr. 93
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 4.1.2. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||
|
Nosakiet katra priekšējā luktura horizontālo orientāciju tuvajām gaismām, izmantojot priekšējo lukturu orientēšanas ierīci vai ekrānu . |
Priekšējo lukturu orientācija neatbilst prasībās noteiktajai pielaidei. |
Grozījums |
||||
|
Nosakiet katra priekšējā luktura horizontālo un vertikālo orientāciju tuvajām gaismām, izmantojot priekšējo lukturu orientēšanas ierīci un elektroniskās vadības ierīci, lai pēc nepieciešamības pārbaudītu dinamisko funkcionalitāti . |
Priekšējo lukturu orientācija neatbilst prasībās noteiktajai pielaidei. |
Grozījums Nr. 94
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 4.1.3. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
Vizuāla un darbības pārbaude. |
|
||||
|
|
|
Grozījums |
||||||
|
Vizuāla un darbības pārbaude , attiecīgā gadījumā izmantojot elektronisku vadības ierīci . |
|
||||
|
|
|
Grozījums Nr. 95
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 4.1.5. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
Vizuāla un darbības pārbaude, ja iespējams . |
|
||||
|
|
|
Grozījums |
||||||
|
Vizuāla un darbības pārbaude , attiecīgā gadījumā izmantojot elektronisku vadības ierīci . |
|
||||
|
|
|
Grozījums Nr. 96
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 4.3.2. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
Vizuāla un darbības pārbaude. |
|
||||
|
|
|
Grozījums |
||||||
|
Vizuāla un darbības pārbaude , izmantojot elektronisku vadības ierīci, lai mainītu bremžu pedāļa sensora signālu vērtību un vizuāli pārbaudītu ārkārtas bremzēšanas uguņu darbību . |
|
||||
|
|
|
||||
|
|
|
Grozījums Nr. 97
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 4.5.2. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||
|
Darbības laikā un izmantojot priekšējo lukturu orientēšanas ierīci. |
Priekšējiem miglas lukturiem nav pareizs horizontālais centrējums, ja gaismas kūlim ir gaismas/tumsas robeža. |
Grozījums |
||||
|
Darbības laikā un izmantojot priekšējo lukturu orientēšanas ierīci. |
Priekšējiem miglas lukturiem nav pareizs horizontālais un vertikālais centrējums, ja gaismas kūlim ir gaismas/tumsas robeža. |
Grozījums Nr. 98
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 5.2.2. pozīcija – da apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
Vizuāla katra riteņa abu pušu pārbaude, transportlīdzeklim atrodoties virs remontbedres vai uz pacēlāja. |
|
||||
|
|
…) |
Grozījums |
||||||
|
Vizuāla katra riteņa abu pušu pārbaude, transportlīdzeklim atrodoties virs remontbedres vai uz pacēlāja. |
|
||||
|
|
…) |
||||
|
|
|
Grozījums Nr. 99
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 5.2.3. pozīcija – 2. sleja
Komisijas ierosinātais teksts |
|||
|
Visas riepas vizuāla pārbaude, vai nu rotējot gājriteni virs zemes un transportlīdzeklim atrodoties virs remontbedres vai uz pacēlāja, vai ripinot transportlīdzekli uz priekšu un atpakaļ virs remontbedres. |
Grozījums |
|||
|
Visas riepas vizuāla pārbaude, vai nu rotējot gājriteni virs zemes un transportlīdzeklim atrodoties virs remontbedres vai uz pacēlāja, vai ripinot transportlīdzekli uz priekšu un atpakaļ virs remontbedres. |
||
|
Izmanto manometru, lai izmērītu riepu spiedienu un salīdzināto to ar ražotāja norādītajām vērtībām. |
Grozījums Nr. 100
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 8.2.1.2. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||||
|
Mērījums, izmantojot izplūdes gāzu analizatoru saskaņā ar prasībām(1). Transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar piemērotām iebūvētām diagnostikas (OBD) sistēmām, var pārbaudīt izplūdes sistēmas darbības pareizību, attiecīgi nolasot ierīces rādījumu un pārbaudot OBD sistēmas darbības pareizību, emisijas mērījumu vietā, kad dzinējs strādā tukšgaitā, saskaņā ar ražotāja apstākļu nosacījumiem un citām prasībām(1). |
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
Grozījums |
||||||||
|
Mērījums, izmantojot izplūdes gāzu analizatoru saskaņā ar prasībām(1). Izplūdes gāzu pārbaude vienmēr ir standartmetode izplūdes emisiju novērtēšanai, arī tad, ja to izmanto kopā ar OBD. |
|
||||||
|
Transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar prasībām atbilstošām diagnostikas (OBD) sistēmām, OBD ierīces rādījumu nolasīšana un OBD sistēmas darbības pareizības (gatavības darbībai) pārbaude, kad dzinējs strādā tukšgaitā, saskaņā ar ražotāja ieteikumiem un citām prasībām(1). |
|
||||||
|
NOx līmeņa mērījumi ar atbilstošu aprīkojumu/atbilstoši aprīkotu gāzes analizatoru, izmantojot pašreizējās izplūdes gāzu pārbaudes metodes. |
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
|
||||||
|
|
NOx līmenis neatbilst prasībām vai pārsniedz ražotāja noteiktos līmeņus. |
Grozījums Nr. 101
Regulas priekšlikums
II pielikums – 3. daļa – 8.2.2.2. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||||||
|
|
|
||||||||
Šī prasība neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai nodoti ekspluatācijā pirms 1980. gada 1. janvāra. |
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
Grozījums |
||||||||||
|
|
|
||||||||
Šī prasība neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai nodoti ekspluatācijā pirms 1980. gada 1. janvāra. |
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
||||||||
|
|
|
Grozījums Nr. 102
Regulas priekšlikums
III pielikums – 1.8. pozīcija – a apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
|||||
|
|
Grozījums |
|||||
|
|
Grozījums Nr. 103
Regulas priekšlikums
III pielikums – 5.2.2. pozīcija – da apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||||
|
|
Sīks |
Būtisks |
Bīstams |
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
(…) |
|
Grozījums |
||||||||
|
|
Maznozīmīgs |
Nozīmīgs |
Bīstams |
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
(…) |
|
||||||
|
|
|
x |
|
Grozījums Nr. 104
Regulas priekšlikums
III pielikums – 5.2.3. pozīcija
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||||
|
|
Sīks |
Būtisks |
Bīstams |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
x |
|
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
x |
|
|
||||
|
|
|
x |
|
Grozījums |
||||||||
|
|
Maznozīmīgs |
Nozīmīgs |
Bīstams |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
x |
|
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
||||
|
|
x |
|
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
|
|
|
x |
Grozījums Nr. 105
Regulas priekšlikums
III pielikums – 8.2.1.2. pozīcija – b apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||||
|
|
Sīks |
Būtisks |
Bīstams |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
(…) |
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
Grozījums |
||||||||
|
|
Maznozīmīgs |
Nozīmīgs |
Bīstams |
||||
|
|
|
x |
|
||||
|
(…) |
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
||||
|
|
|
|
|
Grozījums Nr. 106
Regulas priekšlikums
III pielikums – 8.2.2.2. pozīcija – b apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
||||||
|
|
Sīks |
Būtisks |
Bīstams |
||
|
|
|
|
|
||
Šī prasība neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai nodoti ekspluatācijā pirms 1980. gada 1. janvāra. |
Ja šī informācija nav pieejama vai ja prasības (1) neļauj izmantot atsauces vērtības, |
|
x |
|
||
|
motoriem bez turbopūtes – 2,5 m-1, |
|
|
|
||
|
motoriem ar turbopūti – 3,0 m-1, |
|
|
|
||
|
vai transportlīdzekļiem, kas noteikti prasībās(1) iepriekš reģistrēti vai nodoti ekspluatācijā pēc prasībās(1) norādītā datuma – |
|
|
|
||
|
1,5 m-1. |
|
|
|
Grozījums |
||||||
|
|
Maznozīmīgs |
Nozīmīgs |
Bīstams |
||
|
|
|
|
|
||
Šī prasība neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai nodoti ekspluatācijā pirms 1980. gada 1. janvāra. |
Ja šī informācija nav pieejama vai ja prasības (1) neļauj izmantot atsauces vērtības, |
|
x |
|
||
|
motoriem bez turbopūtes – 2,5 m-1, |
|
|
|
||
|
motorienm ar turbopūti – 3,0 m-1, |
|
|
|
||
|
vai transportlīdzekļiem, kas noteikti prasībās(1) vai pirmoreiz reģistrēti vai nodoti ekspluatācijā pēc prasībās(1) norādītā datuma – |
|
|
|
||
|
1,5 m-1. |
|
|
|
||
|
vai |
|
|
|
||
|
0,5 m-1 (6a) |
|
|
|
Grozījums Nr. 107
Regulas priekšlikums
IV pielikums – 6.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 108
Regulas priekšlikums
V pielikums – I nodaļa – 2.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
citu aprīkojumu, ar ko neitrālā veidā ievieš tehnoloģiskos jauninājumus, var izmantot, ja tas nodrošina vienlīdz augstu apskates kvalitāti; |
Grozījums Nr. 109
Regulas priekšlikums
V pielikums – 1. nodaļa – 1. daļa – 15.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7-0210/2013).
(6a) Tips apstiprināts saskaņā ar ierobežojumiem, kas norādīti Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 1. tabulā, vai sākotnēji reģistrēts vai sākts lietot pēc 2007. gada 1. jūlija (Euro 5).
(6a) Tips apstiprināts saskaņā ar ierobežojumiem, kas norādīti Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 1. tabulā, vai sākotnēji reģistrēts vai sākts lietot pēc 2007. gada 1. jūlija (Euro 5).
(6a) Tips apstiprināts saskaņā ar ierobežojumiem, kas norādīti Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 1. tabulā, vai sākotnēji reģistrēts vai sākts lietot pēc 2007. gada 1. jūlija (Euro 5).
(6a) Tips apstiprināts saskaņā ar ierobežojumiem, kas norādīti Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 1. tabulā, vai sākotnēji reģistrēts vai sākts lietot pēc 2007. gada 1. jūlija (Euro 5).
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/261 |
P7_TA(2013)0298
Prioritārās vielas ūdens resursu politikas jomā ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par Direktīvas 2000/60/EK un 2008/105/EK grozīšanu attiecībā uz prioritārajām vielām ūdens resursu politikas jomā (COM(2011)0876 – C7-0026/2012 – 2011/0429(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/35)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0876), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 192. panta 1. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0026/2012), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 23. maija atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2012. gada 30. novembra atzinumu (2), |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2013. gada 17. aprīļa vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu (A7-0397/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 229, 31.7.2012., 116. lpp.
(2) OV C 17, 19.1.2013., 91. lpp.
P7_TC1-COD(2011)0429
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 2. jūlija, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES, ar ko groza Direktīvu 2000/60/EK un Direktīvu 2008/105/EK attiecībā uz prioritārajām vielām ūdens resursu politikas jomā
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/39/ES.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/262 |
P7_TA(2013)0299
Dažu kategoriju valsts horizontālais atbalsts un sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi, izmantojot dzelzceļu un autoceļus *
Eiropas Parlamenta 2013. gada 2. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 994/98 (1998. gada 7. maijs) par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 92. un 93. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus (COM(2012)0730 – C7-0005/2013 – 2012/0344(NLE))
(Apspriešanās)
(2016/C 075/36)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei (COM(2012)0730), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 109. pantu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C7-0005/2013), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2008. gada 6. augusta Regulu (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (1), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu un Transporta un tūrisma komitejas atzinumu (A7-0179/2013), |
1. |
apstiprina grozīto Komisijas priekšlikumu; |
2. |
aicina Komisiju attiecīgi grozīt savu priekšlikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 293. panta 2. punktu; |
3. |
aicina Padomi informēt Parlamentu, ja tā ir paredzējusi izmaiņas Parlamenta apstiprinātajā tekstā; |
4. |
prasa Padomei vēlreiz ar to apspriesties, ja tā ir paredzējusi būtiski grozīt Komisijas priekšlikumu; |
5. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
Grozījums Nr. 2
Regulas priekšlikums
1. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 3
Regulas priekšlikums
1.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 1
Regulas priekšlikums
1.b apsvērums (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4
Regulas priekšlikums
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 23
Regulas priekšlikums
9. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 24
Regulas priekšlikums
9.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 6
Regulas priekšlikums
10. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 7
Regulas priekšlikums
11. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 8
Regulas priekšlikums
12. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 9
Regulas priekšlikums
13. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Regulas priekšlikums
14. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 11
Regulas priekšlikums
15.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 12
Regulas priekšlikums
15.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 13
Regulas priekšlikums
15.c apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 14
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
1. pants – 1. punkts – a apakšpunkts – ii punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 15
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
1. pants – 1. punkts – a apakšpunkts – iii punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 16
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
1. pants – 1. punkts – a apakšpunkts – va punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 25
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
1. pants – 1. punkts – a apakšpunkts – x punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 17
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
1. pants – 1. punkts – a apakšpunkts – xi punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 18
Regulas priekšlikums
1. pants – 1. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
1. pants – 1. punkts – a apakšpunkts – xii punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 19
Regulas priekšlikums
1. pants – 2. punkts
Regula (EK) Nr. 994/98
3. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Īstenojot saskaņā ar šādām regulām atbrīvotas atbalsta sistēmas vai individuālu atbalstu, kas piešķirts neatkarīgi no kādas sistēmas, dalībvalstis nosūta Komisijai informācijas kopsavilkumus, lai publicētu Eiropas Komisijas tīmekļa vietnē, attiecībā uz šādām atbalsta sistēmām vai šādu individuālu atbalstu, uz ko neattiecas atbrīvotas atbalsta sistēmas. |
2. Īstenojot saskaņā ar šādām regulām atbrīvotas atbalsta sistēmas vai individuālu atbalstu, kas piešķirts neatkarīgi no kādas sistēmas, dalībvalstis ņem vērā publiskā iepirkuma noteikumus, stratēģiju “Eiropa 2020”, vides politiku un Savienības mērķus. Dalībvalstis nosūta Komisijai informācijas kopsavilkumus, lai publicētu Eiropas Komisijas tīmekļa vietnē, attiecībā uz šādām atbalsta sistēmām vai šādu individuālu atbalstu, uz ko neattiecas atbrīvotas atbalsta sistēmas. |
Grozījums Nr. 20
Regulas priekšlikums
1. pants – 2.a punkts (jauns)
Regula (EK) Nr. 994/98
3. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
(2a) Regulas 3. panta 4. punktu aizstāj ar šādu: |
|
“4. Vismaz reizi gadā saskaņā ar īpašām Komisijas prasībām dalībvalstis nosūta tai ziņojumu, vēlams elektroniski, par kategoriju atbrīvojumu piemērošanu. Šos ziņojumus Komisija dara pieejamus Eiropas Parlamentam un visām dalībvalstīm. Padomdevēja komiteja, kas minēta 7. pantā, izskata un izvērtē minētos ziņojumus reizi gadā.” |
Grozījums Nr. 21
Regulas priekšlikums
1. pants – 2.b punkts (jauns)
Regula (EK) Nr. 994/98
5. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
(2b) Regulas 5. pantu aizstāj ar šādu: “5. pants Novērtējuma ziņojums Reizi divos gados Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs regulas piemērošanu. Ziņojumā jo īpaši iekļauj plašu izmaksu un ieguvumu novērtējumu saistībā ar grupu atbrīvojumiem, kas piešķirti saskaņā ar regulu, kā arī novērtējumu par ieguldījuma vispārējās stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīvu un inovācijas politikas “Apvārsnis 2020” politikas jomu mērķu īstenošanā. Komisija iesniedz ziņojuma projektu izskatīšanai padomdevējā komitejā, kas minēta 7. pantā. Katru gadu Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz rezultātus, kas iegūti, uzraugot grupu atbrīvojuma regulas piemērošanu, un savā mājaslapā publicē apkopojošu ziņojumu, tostarp skaidru pārskatu par tāda nesaderīga valsts atbalsta līmeņiem un veidiem, ko dalībvalstis piešķīrušas saskaņā ar grupu atbrīvojuma regulu.” |
Grozījums Nr. 22
Regulas priekšlikums
2. pants
Regula (EK) Nr. 1370/2007
9. pants
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. pants |
svītrots |
Regulu (EK) Nr. 1370/2007 groza šādi: |
|
Svītro 9. pantu sešus mēnešus pēc tam, kad stājusies spēkā Komisijas pieņemtā regula par Padomes Regulas (EK) Nr. 994/98 1. panta a) punkta xii) apakšpunktā minētajām valsts atbalsta kategorijām. |
|
(1) OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.
Trešdiena, 2013. gada 3. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/274 |
P7_TA(2013)0303
Eiropas ombuda ievēlēšana
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija lēmums par ombuda ievēlēšanu
(2016/C 075/37)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 24. panta trešo daļu un 228. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 106.a pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 1994. gada 9. marta Lēmumu 94/262/EOTK, EK, Euratom par statūtiem un vispārējiem nosacījumiem, kas reglamentē ombuda pienākumu izpildi (1), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 204. pantu, |
— |
ņemot vērā uzaicinājumu iesniegt pieteikumus (2), |
— |
ņemot vērā 2013. gada 3. jūlija balsojumu, |
1. |
ieceļ Emily O'Reilly, lai tā pildītu Eiropas ombuda pienākumus no 2013. gada 1. oktobra līdz Parlamenta pašreizējā sasaukuma beigām; |
2. |
prasa Emily O'Reilly dot zvērestu Tiesas priekšā; |
3. |
uzdod tā priekšsēdētājam nodrošināt pielikumā pievienotā lēmuma publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnes”; |
4. |
uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu Padomei, Komisijai un Tiesai. |
(1) OV L 113, 4.5.1994, 15. lpp.
(2) OV C 96, 4.4.2013, 24. lpp.
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
(2013. gada 3. jūlijs)
par Eiropas ombuda ievēlēšanu
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2013/377/ES, Euratom.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/275 |
P7_TA(2013)0305
Riteņu transportlīdzekļi (grozījumu izdarīšana Lēmumā 97/836/EK (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”)) ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam, ar kuru groza Lēmumu 97/836/EK par Eiropas Kopienas pievienošanos ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”) (05978/2013 – C7-0069/2013 – 2012/0099(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 075/38)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (05978/2013), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pantu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta un (C7-0069/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ieteikumu (A7-0192/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu Padomes lēmuma projektam; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/275 |
P7_TA(2013)0306
Riteņu transportlīdzekļi (grozījumu izdarīšana Lēmumā 2000/125/EK (“Paralēlais nolīgums”)) ***
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam, ar ko groza Padomes 2000. gada 31. janvāra Lēmumu 2000/125/EK par noslēgto Nolīgumu par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos (“Paralēlais nolīgums”) (05975/2013 – C7-0071/2013 – 2012/0098(NLE))
(Piekrišana)
(2016/C 075/39)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (05975/2013), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta 4. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu (C7-0071/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ieteikumu (A7-0194/2013), |
1. |
sniedz piekrišanu Padomes lēmuma projektam; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/276 |
P7_TA(2013)0307
Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošana: pieteikums EGF/2013/000 TA 2013 – tehniskā palīdzība pēc Komisijas iniciatīvas
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (EGF/2013/000 TA 2013 – tehniskā palīdzība pēc Komisijas iniciatīvas) (COM(2013)0291 – C7-0126/2013 – 2013/2087(BUD))
(2016/C 075/40)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2013)0291 – C7-0126/2013), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) (2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums) un jo īpaši tā 28. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (2) (EGF regula), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 28. punktā paredzēto trīspusējo sarunu procedūru, |
— |
ņemot vērā Eiropadomes 2012. gada 28. un 29. jūnija secinājumus par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, |
— |
ņemot vērā Eiropadomes 2013. gada 7. un 8. februāra secinājumus, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7-0243/2013), |
A. |
tā kā Eiropas Savienība, izveidojot Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (EGF), ir izveidojusi atbilstošus likumdošanas un budžeta instrumentus, lai sniegtu papildu atbalstu darbiniekiem, kurus skar pasaules tirdzniecības modeļu lielu strukturālu izmaiņu sekas, ko pastiprina ekonomikas, finanšu un sociālā krīze, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū; |
B. |
tā kā Komisija EGF izmantošanu nodrošina saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, kuri definēti Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (3), un saskaņā ar šim Savienības budžeta izpildes veidam piemērojamiem īstenošanas noteikumiem; |
C. |
tā kā saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2008. gada 17. jūlija saskaņošanas sanāksmē pieņemto kopīgo deklarāciju finansiālajai palīdzībai, ko Savienība sniedz atlaistiem darbiniekiem, ir jābūt atbilstošai un tā jāsniedz pēc iespējas drīz un efektīvi, lēmumu pieņemšanā par EGF izmantošanu pienācīgi ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu; |
D. |
tā kā EGF regulas 8. panta 1. punktā ir noteikts, ka ik gadu pēc Komisijas iniciatīvas 0,35 % no EGF kopējiem gada resursiem var izmantot tehniskajai palīdzībai, lai finansētu uzraudzības, informācijas, administratīvā un tehniskā atbalsta, revīzijas, kontroles un novērtēšanas pasākumus, kas nepieciešami EGF regulas īstenošanai, cita starpā sniedzot dalībvalstīm informāciju un norādes par EGF izmantošanu, uzraudzību un novērtēšanu, kā arī sniedzot informāciju par EGF izmantošanu ES un dalībvalstu sociālajiem partneriem (EGF regulas 8. panta 4. punkts); |
E. |
tā kā EGF regulas 9. panta 2. punktā ir noteikts, ka Komisijai ir pienākums internetā izveidot tīmekļa vietni, lai visās Savienības valodās sniegtu un izplatītu informāciju par pieteikumiem, uzsverot budžeta lēmējinstitūcijas lomu; |
F. |
tā kā, pamatojoties uz minētajiem regulas pantiem, Komisija ir pieprasījusi EGF līdzekļus ar tehnisko palīdzību saistītu izdevumu segšanai, lai uzraudzītu saņemtos un apmaksātos pieteikumus, ierosinātos un īstenotos pasākumus, pilnveidotu tīmekļa vietni, izstrādātu publikācijas un audiovizuālos materiālus, veidotu zināšanu bāzi, sniegtu dalībvalstīm administratīvo un tehnisko atbalstu un gatavotos EGF galīgajam novērtējumam (2007.–2013. gads); |
G. |
tā kā šis pieteikums atbilst EGF regulā noteiktajiem atbilstības kritērijiem, |
1. |
piekrīt tam, ka Komisijas ierosinātos pasākumus finansē no tehniskajai palīdzībai paredzētajiem līdzekļiem saskaņā ar EGF regulas 8. panta 1. un 4. punktu un 9. panta 2. punktu; |
2. |
pauž dziļu nožēlu par to, ka EGF ex-post galīgā novērtējuma rezultāti būs pieejami pārāk vēlu, lai tos varētu izmantot sarunās par jauno regulu par EGF 2014.–2020. gadam, it īpaši rezultāti attiecībā uz krīzes laiku izņēmuma režīma piemērošanas efektivitāti, jo attiecīgie EGF izmantošanas gadījumi netika analizēti EGF termiņa vidusposma izvērtēšanas ziņojumā; |
3. |
norāda, ka Komisija 2011. gadā jau ir sākusi darbu pie elektroniskas pieteikumu veidlapas un vienkāršotu pieteikumu standartizētām procedūrām, pieteikumu ātrākas izskatīšanas un labākas ziņojumu sniegšanas; aicina Komisiju ziņot par paveikto, izmantojot tehnisko palīdzību 2011. un 2012. gadā; |
4. |
atgādina par sadarbības tīklu veidošanas un informācijas apmaiņas par EGF nozīmību; tādēļ atbalsta EGF kontaktpersonu ekspertu grupas finansēšanu, kā arī citus tīklu veidošanas pasākumus dalībvalstīs, tostarp pārstāvjiem paredzēto šī gada semināru par EGF izmantošanu; uzsver, ka ir svarīgi vēl vairāk stiprināt saikni starp visām ar EGF atbalsta pieteikumiem saistītajām personām, tostarp jo īpaši sociālajiem partneriem, lai radītu iespējami lielāku sinerģiju; |
5. |
aicina Komisiju aicināt Parlamentu uz kontaktpersonu ekspertu grupas semināriem un sanāksmēm, kas rīkoti no tehniskās palīdzības līdzekļiem, izmantojot attiecīgos noteikumus Pamatnolīgumā par Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas attiecībām (4); |
6. |
aicina dalībvalstis izmantot paraugprakses apmaiņas priekšrocības un īpaši mācīties no tām dalībvalstīm, kas jau ir izveidojušas savus EGF informācijas tīklus, kuros piedalās arī sociālie partneri un vietējās ieinteresētās personas, lai nodrošinātu labu palīdzības sniegšanas struktūru gadījumiem, kad notiktu jebkas, kas ietilpst EGF piemērošanas jomā; |
7. |
aicina Komisiju aicināt sociālos partnerus uz pārstāvjiem paredzētiem semināriem, kas rīkoti no tehniskās palīdzības līdzekļiem; |
8. |
prasa dalībvalstīm un visām iesaistītajām iestādēm veikt vajadzīgos pasākumus, kas ļautu pilnveidot ar procedūru un budžetu saistītos noteikumus, lai būtu iespējams ātrāk izmantot EGF līdzekļus; šajā ziņā norāda uz uzlaboto procedūru, kuru Komisija ir ieviesusi pēc Parlamenta pieprasījuma paātrināt dotāciju piešķiršanu un kura paredz, ka kopā ar priekšlikumu par EGF izmantošanu Komisija iesniedz budžeta lēmējinstitūcijai novērtējumu par EGF pieteikuma atbilstību; cer, ka gaidāmā EGF darbības pārskatīšana šo procedūru uzlabos vēl vairāk un ka tiks palielināta EGF efektivitāte, pārredzamība, atbildīgums un atpazīstamība; |
9. |
pauž bažas par personāla samazināšanas iespējamo negatīvo ietekmi uz saņemto pieteikumu ātru, regulāru un efektīvu izskatīšanu un EGF tehniskās palīdzības īstenošanu; uzskata, ka darbinieku skaita pārskatīšana īstermiņā vai ilgtermiņā būtu jāveic, pamatojoties uz iepriekšēju ietekmes novērtējumu un cita starpā ņemot vērā Savienības juridiskās saistības un iestāžu jauno kompetenci un lielāku pienākumu apmēru, kas noteikts Līgumos; |
10. |
pauž nožēlu, ka Komisija 2013. gadā nav paredzējusi īpašus izpratnes veicināšanas pasākumus, ņemot vērā to, ka vairākas dalībvalstis, tostarp EGF līdzekļu saņēmējas, apšauba EGF lietderību un sniegtās priekšrocības; |
11. |
konstatē, ka pēc vairākkārtējiem Parlamenta pieprasījumiem 2013. gada budžetā EGF budžeta pozīcijā (04 05 01) ir iekļautas maksājumu apropriācijas EUR 50 miljonu apmērā; atgādina, ka EGF tika izveidots kā īpašs patstāvīgs instruments ar konkrētiem mērķiem un termiņiem un ka līdz ar to tam ir vajadzīgs atsevišķs piešķīrums, kas ļautu novērst nevajadzīgu kavēšanos, kuru izraisa tas, ka šobrīd EGF tiek finansēts, veicot pārvietojumus no citām budžeta pozīcijām, kas var apgrūtināt EGF sociālo, ekonomisko un politikas mērķu sasniegšanu; |
12. |
pauž cerību, ka tehniskās palīdzības jomā veiktie Komisijas pasākumi palīdzēs palielināt EGF pievienoto vērtību un nodrošināt atlaistajiem darbiniekiem mērķtiecīgāku un ilgtermiņa atbalstu un atgriešanos darba tirgū; |
13. |
pauž dziļu nožēlu par to, ka attiecībā uz pieteikumiem, kuri iesniegti pēc 2011. gada 31. decembra, Padome ir nolēmusi nepiemērot t. s. krīzes laiku izņēmuma režīmu, kas ļāva sniegt atbalstu ne vien tiem darbiniekiem, kuri atlaisti sakarā ar izmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, bet arī tiem, kuru atlaišana ir pašreizējās sociālās, finanšu un ekonomikas krīzes rezultāts, un kas ļāva palielināt Savienības līdzfinansējuma īpatsvaru līdz 65 % no programmas izmaksām; aicina Padomi nekavējoties atkal atjaunot šo iespēju, it īpaši ņemot vērā sociālās situācijas straujo pasliktināšanos vairākās dalībvalstīs, ko izraisa aizvien plašāka un dziļāka ekonomikas lejupslīde; |
14. |
apstiprina šai rezolūcijai pievienoto lēmumu; |
15. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt šo lēmumu kopā ar Padomes priekšsēdētāju un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
16. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju, kā arī tās pielikumu nosūtīt Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.
(2) OV L 406, 30.12.2006., 1. lpp.
(3) OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.
(4) OV L 304, 20.11.2010., 47. lpp.
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (EGF/2013/000 TA 2013 – tehniskā palīdzība pēc Komisijas iniciatīvas)
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2013/420/ES.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/279 |
P7_TA(2013)0308
Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veiktās izmeklēšanas ***II
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija normatīvā rezolūcija par Padomes nostāju pirmajā lasījumā, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes regulu par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (17427/1/2012 – C7-0051/2013 – 2006/0084(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: otrais lasījums)
(2016/C 075/41)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes nostāju pirmajā lasījumā (17427/1/2012 – C7-0051/2013), |
— |
ņemot vērā Revīzijas palātas 2011. gada 12. jūlija atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Parlamenta nostāju pirmajā lasījumā (2) attiecībā uz Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2006)0244), |
— |
ņemot vērā grozīto Komisijas priekšlikumu (COM(2011)0135), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 72. pantu, |
— |
ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ieteikumu otrajam lasījumam (A7-0225/2013), |
1. |
apstiprina Padomes nostāju pirmajā lasījumā; |
2. |
apstiprina Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgo paziņojumu, kas pievienots šīs rezolūcijas pielikumā; |
3. |
pieņem zināšanai Komisijas paziņojumus, kas pievienoti šīs rezolūcijas pielikumā; |
4. |
konstatē, ka akts ir pieņemts saskaņā ar Padomes nostāju; |
5. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt aktu kopā ar Padomes priekšsēdētāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 297. panta 1. punktu; |
6. |
uzdod ģenerālsekretāram parakstīt aktu pēc tam, kad ir notikusi pārbaude, ka ir pienācīgi ievērotas visas procedūras, un pēc saskaņošanas ar Padomes ģenerālsekretāru nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
7. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 254, 30.8.2011., 1. lpp.
(2) OV C 16 E, 22.1.2010., 201. lpp.
NORMATĪVĀS REZOLŪCIJAS PIELIKUMS
Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas paziņojums
“Katru reizi, kad Eiropas Parlaments, Padome un Komisija ieceļ jaunus Uzraudzības komitejas locekļus, tie ieceļ arī tos locekļus, kuri stāsies amatā nākamajā komitejas locekļu daļējas nomaiņas reizē.”
Komisijas paziņojums
“Komisija apstiprina, ka Birojs ir paziņojis, ka tas vienmēr rīkosies saskaņā ar 7. protokolu par privilēģijām un imunitātēm Eiropas Savienībā un Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu, pilnībā ievērojot nolikuma 2. pantā deputātiem paredzēto brīvību un neatkarību.”
Komisijas paziņojums
“Komisija ir paredzējusi saglabāt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ģenerāldirektora pašreizējās pilnvaras noteikt nosacījumus un sīki izstrādātu kārtību darbā pieņemšanai Birojā, jo īpaši attiecībā uz līgumu ilgumu un to atjaunošanu.”
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/280 |
P7_TA(2013)0309
Normatīvo un administratīvo aktu koordinācija attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlijā pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2009/65/EK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) attiecībā uz depozitārija funkcijām, atlīdzības politiku un sankcijām (COM(2012)0350 – C7-0178/2012 – 2012/0168(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/42)
[Grozījums Nr. 1, ja vien nav norādīts savādāk]
EIROPAS PARLAMENTA GROZĪJUMI (*)
Komisijas priekšlikumā
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7-0125/2013).
(*) Grozījumi: jaunais vai grozītais teksts ir norādīts treknā slīprakstā; svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ▌.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA,
ar ko groza Direktīvu 2009/65/EK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) attiecībā uz depozitārija funkcijām, atlīdzības politiku un sankcijām
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 53. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas dalībvalstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
▌
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1) |
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/65/EK (2) būtu jāgroza, lai ņemtu vērā tirgus norises un tirgus dalībnieku un uzraudzības iestāžu līdz šim gūto pieredzi, jo īpaši, lai novērstu neatbilstības starp valstu tiesību aktiem attiecībā uz depozitāriju pienākumu un atbildību, atlīdzības politiku un sankcijām. |
(2) |
Lai novērstu nepilnīgi izstrādātās atlīdzības sistēmas kaitīgo ietekmi uz pareizu riska pārvaldību un indivīdu riskantas uzvedības kontroli, būtu jāuzliek par pienākumu pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) attiecībā uz to kategoriju darbiniekiem, kuru profesionālā darbība būtiski ietekmē PVKIU riska profilu, ko tie pārvalda, izveidot un uzturēt tādu atlīdzības politiku un praksi, kas ir saskaņā ar pareizu un efektīvu riska pārvaldību. Šo darbinieku kategorijās būtu jāiekļauj visi fonda vai pakārtotā fonda līmeņa darbinieki un visi citi personāla locekļi , kas ir lēmumu pieņēmēji, fonda vadītāji un personas, kuras pieņem reālus lēmumus par ieguldījumiem; personāls, kas ir pilnvarots ietekmēt šādus darbiniekus vai citus personāla locekļus, tostarp ieguldījumu politikas padomdevēji, analītiķi un augstākā vadība ; kā arī visi darbinieki, kuri to kopējā atalgojuma dēļ ir tajā pašā atalgojuma grupā kā augstākā vadība un lēmumu pieņēmēji . Minētos noteikumus vajadzētu piemērot PVKIU ieguldījumu sabiedrībām, kurām nav iecelta pārvaldības sabiedrība. |
(3) |
Principos, kas nosaka atalgojuma politiku, būtu jāatzīst, ka PVKIU pārvaldības sabiedrībām ir iespēja piemērot minēto politiku dažādi, ņemot vērā savu apjomu un to PVKIU apjomu, kurus tie pārvalda, kā arī to iekšējo organizāciju un raksturu, to darbības jomu un sarežģītību. Tomēr PVKIU pārvaldības sabiedrībām jebkurā gadījumā būtu jānodrošina visu minēto principu vienlaicīga piemērošana. |
(4) |
Pareizas atlīdzības politikas principiem, kas noteikti šajā direktīvā, būtu jāpapildina ar principiem, kas izklāstīti Komisijas 2009. gada 30. aprīļa Ieteikumā 2009/384/EK par atlīdzības politiku finanšu pakalpojumu nozarē (3), turklāt tiem jāatbilst šiem principiem , kā arī Finanšu stabilitātes padomes darbam un G20 saistībām par riska samazināšanu finanšu pakalpojumu nozarē . |
(4a) |
Garantēts mainīgais atalgojums būtu jāuzskata par izņēmumu, jo tas neatbilst pareizas riska pārvaldības principam vai principam “samaksa par padarīto”, un to nevajadzētu iekļaut paredzamajos kompensācijas plānos. |
(4b) |
Atalgojumam, ko fonds maksā pārvaldības sabiedrībām, tāpat kā atalgojumam, ko pārvaldības sabiedrības maksā saviem darbiniekiem, vajadzētu atbilst pareizai un efektīvai riska pārvaldībai un ieguldītāju interesēm. |
(4c) |
Papildus proporcionālajai atlīdzībai pārvaldības sabiedrībai būtu jāvar no fonda iekasēt maksas un izdevumus, kas ir tieši saistīti ar ieguldījumu saglabāšanu un aizsardzību, piemēram, par tiesvedību, sertifikātu turētāja tiesību aizsardzību vai izmantošanu vai zaudēto aktīvu atgūšanu vai kompensēšanu. Komisija būtu jānovērtē, kādas attiecībā uz privāto ieguldījumu produktiem ir kopējās izmaksas un izdevumi dalībvalstīs par parastajiem ieguldījumu produktiem. Komisijai būtu jārīko apspriešanās un jāveic ietekmes novērtējums, un būtu jāierosina leģislatīvs priekšlikums, ja ir nepieciešama turpmāka saskaņošana. |
(5) |
Lai veicinātu atlīdzības politikas un prakses novērtējuma uzraudzības konverģenci, Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei (EVTI), kas dibināta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (4), vajadzētu nodrošināt pamatotas atlīdzības politikas pamatnostādņu esību aktīvu pārvaldības nozarē. Eiropas Banku iestādei (EBI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (5), būtu jāpalīdz EVTI šādu pamatnostādņu izstrādē. Minētajās pamatnostādnēs jo īpaši būtu jāsniedz papildu norādījumi par to atalgojuma principu daļēju neitralizāciju, kas atbilst pārvaldības sabiedrības un tās pārvaldītā PVKIU riska profilam, riska apetītei un stratēģijai. EVTI izstrādātās pamatnostādnes par atlīdzības politiku attiecīgā gadījumā cik vien iespējams būtu jāsaskaņo ar pamatnostādnēm par fondiem, ko reglamentē Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/61/ES (2011. gada 8. jūnijs) par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem (6) . Turklāt EVTI būtu jāuzrauga, lai dalībvalstu kompetentās iestādes pareizi īstenotu šīs pamatnostādnes. Trūkumi būtu ātri jānovērš uzraudzības ceļā, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus iekšējā tirgū. |
(6) |
Atalgojuma noteikumi nedrīkstētu ierobežot Līgumos garantēto pamattiesību un vispārējo valsts līgumu un darba tiesību principu un piemērojamo tiesību aktu par akcionāru tiesībām un līdzdalību pilnīgu ievērošanu, un vispārējo atbildību par attiecīgās iestādes pārvaldes un uzraudzības struktūrām, kā arī attiecīgā gadījumā sociālo partneru tiesības slēgt un īstenot koplīgumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem un tradīcijām. |
(7) |
Lai dažādās dalībvalstīs nodrošinātu attiecīgajām regulējuma prasībām vajadzīgo saskaņošanas līmeni, būtu jāpieņem papildu noteikumi, kas paredz depozitāriju uzdevumus un pienākumus, norādot tiesību subjektus, ko var iecelt par depozitārijiem, un precizēt depozitāriju atbildību gadījumos, ja ir zaudēti PVKIU aktīvi, vai attiecībā uz depozitārija pārraudzības pienākumu nepienācīgu izpildi. Šādas nepienācīgas pienākumu izpildes rezultātā var zaudēt aktīvus, kā arī aktīvi zaudēt vērtību, piemēram, ja depozitārijs pieļāva ieguldījumus, kas nav saderīgi ar fondu noteikumiem, pakļaujot ieguldītāju negaidītiem vai paredzamiem riskiem. Papildu noteikumos būtu arī jāprecizē nosacījumi, saskaņā ar kuriem depozitārija funkciju var deleģēt. |
(8) |
Jāprecizē, ka PVKIU jāieceļ viens depozitārijs, kas vispārīgi uzrauga PVKIU aktīvus. Prasību, ka vienam depozitārijam būtu jānodrošina, ka depozitārijs pārredz visus PVKIU aktīvus un gan fondu pārvaldītājiem, gan investoriem ir vienots atskaites punkts gadījumā, ja rodas problēmas saistībā ar aktīvu drošu glabāšanu vai uzraudzības funkciju pildīšanu. Aktīvu glabāšana ietver to uzraudzību vai gadījumā, ja aktīvi ir tādi, ko nevar uzraudzīt, – īpašumtiesību pārbaudi uz šiem aktīviem, kā arī šo aktīvu uzskaiti. |
(9) |
Pildot savus uzdevumus, depozitārijs rīkojas godīgi, taisnīgi, profesionāli un neatkarīgi, un PVKIU vai PVKIU ieguldītāju interesēs. |
(10) |
Lai nodrošinātu saskaņotu pieeju depozitāriju pienākumu izpildei visās dalībvalstīs neatkarīgi no PVKIU juridiskās formas, ir nepieciešams ieviest vienotu pārraudzības pienākumu sarakstu, kas ir saistošs gan PVKIU, kas izveidoti līguma formā, gan PVKIU, kas izveidoti korporatīvā formā. |
(11) |
Depozitārijam būtu jāatbild par PVKIU naudas plūsmas pareizu uzraudzību un, jo īpaši, par to, lai nodrošinātu, ka līdzekļi un skaidrā nauda, kas pieder PVKIU, ir pareizi iegrāmatoti kontos, kas atvērti PVKIU vārdā vai PVKIU pārvaldības sabiedrības vārdā, vai depozitārija vārdā, kas darbojas PVKIU uzdevumā. Tādēļ būtu jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi par skaidrās naudas uzraudzību, lai nodrošinātu efektīvu un konsekventu ieguldītāju aizsardzības līmeni. Nodrošinot, ka ieguldītāju nauda ir iegrāmatota naudas kontā, depozitārijam būtu jāņem vērā principi, kas noteikti 16. pantā Komisijas Direktīvā 2006/73/EK (2006. gada 10. augusts), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK attiecībā uz ieguldījumu sabiedrību organizatoriskām prasībām un darbības nosacījumiem un jēdzienu definīcijām minētās direktīvas mērķiem (7). |
(12) |
Lai novērstu krāpnieciskus naudas pārskaitījumus, būtu jāpieprasa, ka bez depozitārija ziņas netiek atvērti skaidras naudas konti, kas saistīti ar fonda darījumiem. |
(13) |
PVKIU uzraudzībā esošie finanšu instrumenti būtu jānošķir no depozitārija paša aktīviem, un tos vienmēr jāvar identificēt kā PVKIU piederošus. Šāda prasība dotu papildu aizsardzību ieguldītājiem gadījumā, ja depozitārijs neizpilda saistības. |
(14) |
Papildus esošajam pienākumam par PVKIU piederošo aktīvu drošu glabāšanu, aktīvus jāvar diferencēt starp tiem, kurus ir iespējams uzraudzīt, un tiem, kas tādi nav – uz kuriem attiecas prasība par uzskaiti un īpašumtiesību pārbaudi. Aktīvu grupu, ko var uzraudzīt, skaidri jādiferencē, jo pienākums atgriezt zaudētos aktīvus attiecas tikai uz noteiktu finanšu aktīvu kategoriju. |
(14a) |
Depozitārijs un trešās personas, kuriem deleģēta uzraudzības funkcija, nedrīkst atkārtoti izmantot tam nodotus finanšu instrumentus, neprasot piekrišanu. |
(15) |
Ir jāparedz nosacījumi depozitārija glabāšanas pienākumu deleģēšanai trešai personai. Deleģēšanai un tālākai deleģēšanai būtu jābūt objektīvi pamatotai un uz to jāattiecina stingras prasības saistībā ar tās trešās personas piemērotību, kurai uzticēta deleģētā funkcija, un saistībā ar piemērotām prasmēm, rūpību un centību, kāda depozitārijam būtu jāīsteno, izvēloties, ieceļot un pārraugot šo trešo personu. Lai sasniegtu vienādus tirgus apstākļus un vienlīdz augstu ieguldītāju aizsardzības līmeni, šie nosacījumi būtu jāsaskaņo ar tiem nosacījumiem, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/61/ES, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1060/2009 (2009. gada 16. septembris) par kredītreitingu aģentūrām (8), un Regulā (ES) Nr. 1095/2010. Būtu jāpieņem noteikumi, lai nodrošinātu, ka trešām pusēm ir vajadzīgie līdzekļi, lai veiktu savus pienākumus, un ka tās nodala PVKIU aktīvus. |
(16) |
Par glabāšanas funkciju deleģēšanu nebūtu jāuzskata aktīvu glabāšanas uzticēšana vērtspapīru norēķinu sistēmas operatoram, kas izraudzīts, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 19. maija Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās (9), vai līdzīgu pakalpojumu uzticēšana trešās valsts vērtspapīru norēķinu sistēmām nav jāuzskata par uzraudzības funkciju deleģēšanu. |
(17) |
Trešai personai, kurai ir deleģēta aktīvu glabāšana, būtu jāvar uzturēt vispārēju kontu, kā vairāku PVKIU kopēju nošķirtu kontu. |
(18) |
Ja uzraudzība ir deleģēta trešai personai, ir arī nepieciešams nodrošināt, ka uz trešo personu attiecas īpašas prasības par efektīvu piesardzīgu reglamentāciju un uzraudzību. Turklāt, lai nodrošinātu, ka finanšu instrumenti ir tās trešās personas rīcībā, kurai ir deleģēta uzraudzība, periodiski jāveic ārējās revīzijas. |
(19) |
Lai nodrošinātu nemainīgi augstu ieguldītāju aizsardzības līmeni, noteikumi par rīcību un par interešu konfliktu pārvaldību būtu jāpieņem un tie jāpiemēro visās situācijās, tostarp attiecībā uz glabāšanas pienākumu deleģēšanu. Šiem noteikumiem jo īpaši būtu jānodrošina skaidra uzdevumu un funkciju nošķiršana starp depozitāriju, PVKIU un pārvaldības sabiedrību. |
(20) |
Lai ieguldītājiem nodrošinātu augstu aizsardzības līmeni un garantētu piemērotu piesardzīgas reglamentācijas un regulāras kontroles līmeni, ir jāizveido pilnīgs to sabiedrību saraksts, kuras ir tiesīgas darboties kā depozitāriji, lai vienīgi kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām būtu atļauts darboties kā PVKIU depozitārijiem. Lai ļautu citām struktūrām, kam var būt iepriekš bijušas tiesības darboties kā PVKIU fondu depozitārijiem, mainīt savu atbilstīgo struktūru, būtu jāparedz pārejas noteikumi šīm struktūrām. |
(21) |
Ir nepieciešams precizēt un izskaidrot PVKIU depozitārija atbildību, uzraudzībā esošā finanšu instrumenta zaudējuma gadījumā. Depozitārijs ir atbildīgs, ja uzraudzībā esošais finanšu instruments ir zaudēts, atdot PVKIU identiska tipa finanšu instrumentu vai attiecīgo summu. Nebūtu jāparedz nekāda turpmāka atbrīvošana no atbildības, izņemot gadījumus, kad depozitārijs var pierādīt, ka zaudējums ir “ārējs notikums, ko tas nav varējis kontrolēt, kura sekas būtu nenovēršamas, lai arī pieliktas visas pūles tās novērst”. Šajā sakarā depozitārijam nedrīkstētu būt iespēja atsaukties uz noteiktām iekšējām situācijām – piemēram, kāda darbinieka veiktu krāpniecību —, lai atbrīvotu sevi no atbildības. |
(22) |
Ja depozitārijs deleģē līdzekļu glabāšanas uzdevumus un trešās personas glabāšanā esošie finanšu instrumenti tiek zaudēti, depozitārijam par to vajadzētu būt atbildīgam. Būtu arī jānosaka, ka uzraudzībā esošā instrumenta zaudējuma gadījumā, depozitārija pienākums ir atdot identiska tipa finanšu instrumentu vai attiecīgo summu, pat ja zaudējums radās apakšpārvaldnieka dēļ. Depozitāriju var atbrīvot no atbildības tikai tad, ja tas var pierādīt, ka zaudējumus ir izraisījis ārējs notikums, ko tas nav varējis kontrolēt, kura sekas būtu nenovēršamas, lai arī pieliktas visas pūles tās novērst. Šajā sakarā depozitārijam nedrīkstētu būt iespēja atsaukties uz noteiktām iekšējām situācijām – piemēram, kāda darbinieka veiktu krāpniecību —, lai atbrīvotu sevi no atbildības. Atbrīvošana no atbildības vai nu reglamentējoši vai no līguma izrietoši nebūtu iespējama, ja aktīvus zaudējis depozitārijs vai tā apakšpārvaldnieks. |
(23) |
Katram PVKIU fonda ieguldītājam ir jābūt iespējai celt prasības, kas attiecas uz tā depozitārija atbildību vai nu tieši vai netieši, izmantojot pārvaldības sabiedrību. Pārsūdzība pret depozitāriju nevar būt atkarīga no PVKIU fondu juridiskās formas (korporatīvā formā vai līguma formā) vai depozitārija, pārvaldības sabiedrības un sertifikātu turētāju juridiskajām attiecībām. |
(24) |
Komisija 2010. gada 12. jūlijā ierosināja grozījumus Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvā 97/9/EK par ieguldītāju kompensācijas sistēmām (10). Ir būtiski, ka 2010. gada 12. jūlija priekšlikums jāpapildina, precizējot depozitāriju un PVKIU apakšpārvaldnieku pienākumus un atbildības apjomu, lai nodrošinātu ieguldītājiem augstu aizsardzības līmeni gadījumā, ja PVKIU depozitārijs nevar izpildīt savus pienākumus, kas izklāstīti šajā direktīvā. |
(24a) |
Ņemot vērā šīs direktīvas noteikumus attiecībā uz depozitāriju funkciju kopumu un saistībām, Komisijai būtu jāanalizē situācijas, kurās PVKIU depozitārija vai apakšpārvaldnieka pienākumu nepildīšanas dēļ PVKIU sertifikātu turētājam varētu rasties zaudējumi, zūdot šo sertifikātu neto aktīvu vērtībai vai citu iemeslu dēļ, ja saskaņā ar minētajiem noteikumiem šie zaudējumi nav atgūstami un attiecībā uz tiem tāpēc varētu rasties vajadzībā pēc spēkā esošo ieguldītāju kompensācijas shēmu paplašināšanas, lai tās attiecinātu arī uz apdrošināšanu vai kādu citu kompensācijas shēmu, kas apdrošina galveno līdzekļu pārvaldītāju pret apakšpārvaldnieka pienākumu neizpildi. Veicot analīzi, jāturpina izpēte, kā nodrošināt, lai šādās situācijās ieguldītāju aizsardzība vai pārskatāmība būtu vienlīdzīga neatkarīgi no tā, kuru starpniecības ķēdes posmu starp ieguldītāju un pārvedamajiem vērtspapīriem ir ietekmējusi pienākumu neizpilde. Šī analīze jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei, vajadzības gadījumā papildinot to ar tiesību aktu priekšlikumiem. |
(25) |
Jānodrošina, ka tās pašas prasības attiecas uz depozitārijiem neatkarīgi no PVKIU juridiskās formas. Prasību konsekvence palielinātu juridisko noteiktību, uzlabotu ieguldītāju aizsardzību un sekmētu vienotu tirgus nosacījumu izveidošanu. Komisija nav saņēmusi paziņojumu, ka ieguldījumu sabiedrība būtu izmantojusi atkāpi no vispārējā pienākuma uzticēt aktīvus depozitārijam. Tāpēc Direktīvas 2009/65/EK prasības attiecībā uz ieguldījumu sabiedrības depozitāriju būtu jāuzskata par liekām. |
(26) |
Saskaņā ar Komisijas 2010. gada 8. decembra paziņojumu par pastiprinātu sankciju režīmu finanšu pakalpojumu nozarē, kompetentajām iestādēm ir jābūt pilnvarotām uzlikt finansiālas sankcijas, kas ir pietiekami augstas, lai būtu tik efektīvas, atturošas un samērīgas, ka samazinātu cerētos ieguvumus no tādas uzvedības, kas ir pretrunā prasībām. |
(27) |
Lai nodrošinātu sankciju konsekventu piemērošanu visās dalībvalstīs, nosakot administratīvo sankciju vai pasākumu veidu un administratīvo finansiālo sankciju līmeni, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to kompetentās iestādes ņem vērā visus attiecīgos apstākļus. |
(28) |
Lai stiprinātu preventīvo ietekmi uz iedzīvotājiem kopumā un informētu tos par noteikumu pārkāpumiem, kas var kaitēt ieguldītāju aizsardzībai, sankcijas būtu jāpublicē, izņemot dažos skaidri noteiktos gadījumos. Lai nodrošinātu atbilstību proporcionalitātes principam, sankcijas būtu jāpublicē anonīmi, ja publikācija varētu izraisīt nesamērīgu kaitējumu iesaistītajām pusēm. |
(29) |
Lai atklātu iespējamos pārkāpumus, kompetentajām iestādēm vajadzētu būt nepieciešamajām izmeklēšanas pilnvarām un būtu jāizveido efektīvi mehānismi, kas mudinātu ziņot par iespējamiem vai faktiskiem pārkāpumiem. |
(30) |
Šai direktīvai nevajadzētu skart nekādus dalībvalstu tiesību aktus saistībā ar krimināliem pārkāpumiem un sankcijām. |
(31) |
Šajā direktīvā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kā tas noteikts Līgumā par Eiropas Savienības darbību. |
(32) |
Lai nodrošinātu to, ka šīs direktīvas mērķi tiek sasniegti, Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu. Jo īpaši Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt deleģētus aktus, lai precizētu ziņas, kas iekļaujamas standarta nolīgumā starp depozitāriju un pārvaldības sabiedrību vai ieguldījumu sabiedrību, nosacījumus par depozitārija funkciju veikšanu, tostarp finanšu instrumentu veidu, kam jābūt ietvertiem depozitārija uzraudzības pienākumu jomā, nosacījumus, saskaņā ar kuriem depozitārijs var īstenot uzraudzības pienākumu attiecībā uz finanšu instrumentiem, kas reģistrēti centrālajā depozitārijā un nosacījumus, saskaņā ar kuriem depozitārijam būtu droši jāglabā finanšu instrumenti, nosacījumus, atbilstīgi kuriem depozitārijs tur finanšu instrumentus, kas emitēti personalizētā formā un ko reģistrējis emitents vai reģistrētājs, depozitāriju uzticamības pārbaužu pienākumus, nošķiršanas pienākumu, nosacījumus, atbilstīgi kuriem, un apstākļus, kādos glabātie finanšu instrumenti būtu jāuzskata par zaudētiem, to, kas ir saprotams ar ārējiem apstākļiem ārpus saprātīgas kontroles, kuru sekas būtu bijušas neizbēgamas, neskatoties uz visiem saprātīgiem centieniem panākt pretējo. Minētajos deleģētajos aktos paredzētajam ieguldītāju aizsardzības līmenim vajadzētu būt vismaz tikpat augstam kā tam, kāds noteikts deleģētajos aktos, kuri pieņemti saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētus aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. |
(33) |
Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra Kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (11) dalībvalstis apņemas gadījumos, kad tas nepieciešams, paziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros ir paskaidrota saikne starp attiecīgajām direktīvas un valsts transponēšanas instrumentu daļām. Likumdevējs uzskata, ka attiecībā uz šo direktīvu šādu dokumentu nosūtīšana ir pamatota. |
(34) |
Tā kā šīs direktīvas mērķus, proti, uzlabot ieguldītāju uzticēšanos PVKIU, uzlabojot prasības, kas attiecas uz depozitāriju atbildību, pārvaldības sabiedrību un ieguldījumu sabiedrību atlīdzības politiku, un ieviešot kopējus standartus attiecībā uz sankcijām par šīs direktīvas galveno noteikumu pārkāpumiem, nevar pietiekami labi sasniegt, dalībvalstīm rīkojoties neatkarīgi, un tāpēc to mēroga un iedarbības dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz tikai to, kas vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai. |
(34a) |
Ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu uzraudzītāju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti. |
(35) |
Tāpēc Direktīva 2009/65/EK būtu attiecīgi jāgroza, |
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Direktīvu 2009/65/EK groza šādi:
(1) |
Iekļauj šādus ▌pantus: “14.a pants 1. Dalībvalstis pieprasa, lai pārvaldības sabiedrības izveido un piemēro atlīdzības politiku un praksi, kas ir saskaņā ar pareizu un efektīvu riska pārvaldību, kas veicinātu šādu pārvaldību un neveicinātu riska uzņemšanos, kura ir pretrunā ar to PVKIU riska profiliem, noteikumiem vai dibināšanas dokumentiem, ko tās pārvalda. 2. Atlīdzības politika un prakse attiecas uz noteikto un algu mainīgo daļu un diskrecionārajām pensijām. 3. Atlīdzības politiku un praksi piemēro to kategoriju darbiniekiem, tostarp visiem tādiem darbiniekiem vai citiem personāla locekļiem, daži no kuriem ir pagaidu darbinieki vai līgumdarbinieki, kas strādā fonda vai apakšfonda līmenī un ieņem amatus:
4. Saskaņā ar ▌Regulas (ES) Nr. 1095/2010 16. pantu EVTI izdod pamatnostādnes, kas adresētas kompetentajām iestādēm, kura atbilst 14.b pantam. Pamatnostādnēs ņemti vērā pārdomātas atalgojuma politikas principi, kas noteikti ▌ Ieteikumā 2009/384/EK, kā arī pārvaldības sabiedrības un to pārvaldīto PVKIU lielums, to iekšējā organizācija, darbības raksturs, darbības joma un sarežģītība. Pamatnostādņu izveides procesā EVTI cieši sadarbojas ar ▌ EBI, lai nodrošinātu atbilstību prasībām, kas izstrādātas citām finanšu pakalpojumu nozarēm, jo īpaši kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām. 14.b pants 1. Izstrādājot un piemērojot atlīdzības politiku, kas minēta 14.a pantā, pārvaldības uzņēmumiem jāievēro šādi principi tādā veidā, kas atbilst to lielumam, iekšējai struktūrai un būtībai, darbības jomai un darbības sarežģītībai:
1.a EVTI sadarbībā ar kompetentajām iestādēm uzrauga direktīvas 14.a pantā minēto atlīdzības politiku. Šīs direktīvas 14.a panta un šī panta pārkāpuma gadījumā EVTI ir tiesības rīkoties saskaņā ar tās tiesībām, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 1095/2010 17. pantā, jo īpaši kompetentajām iestādēm nosūtot ieteikumus uz laiku aizliegt vai ierobežot kādas konkrētas atlīdzības politikas piemērošanu. 1.b [PVKIU/pārvaldības sabiedrība/atalgojuma komiteja] investoriem uz cieta nesēja ik gadu sniedz informāciju, kurā ir izklāstīta PVKIU personāla atalgojuma politika, ievērojot 14. a panta tvērumu un aprakstot atalgojuma aprēķinu. 1.c Neatkarīgi no 1. punkta dalībvalstis nodrošina, lai kompetentajai iestādei būtu tiesības [PVKIU/pārvaldības sabiedrībai/atalgojuma komitejai] pieprasīt, lai tas rakstiski paskaidro, kā visas mainīgā atalgojuma paketes atbilst to pienākumam pieņemt atalgojuma politiku, kurā:
Cieši sadarbojoties ar EBI, EVTI savās pamatnostādnēs par atalgojuma politiku iekļauj informāciju par to, kā dažādi nozaru atalgojuma principi, piemēram, tie, kas minēti Direktīvā 2011/61/ES un Direktīvā 2013/36/ES, ir jāpiemēro gadījumos, kuros darbinieki vai citu kategoriju personāls sniedz pakalpojumus, par kuriem samaksa tiek veikta, ievērojot dažādus nozaru atalgojuma principus. 2. Principus, kas izklāstīti 1. punktā, piemēro jebkura veida atlīdzībai, ko maksā pārvaldības sabiedrības un visiem PVKIU sertifikātu vai akciju pārvedumiem, kas veikti šo personāla kategoriju labā, ietverot augstākās vadības, kontroles funkcijas, risku uzņemošās personas un visus darbiniekus, kas saņem kopējo atlīdzību, kas ietilpst augstākā līmeņa vadības un risku uzņemošos personu atlīdzības grupā, kuru profesionālā darbība būtiski ietekmē ieguldījumu sabiedrības vai to pārvaldīto PVKIU riska profilu. 3. Pārvaldības sabiedrības, kas ir nozīmīgas, ņemot vērā to izmērus un to pārvaldīto PVKIU izmērus, to iekšējo organizatorisko struktūru un darbības raksturu, jomu un sarežģītību, izveido atalgojuma komiteju. Atalgojuma komiteju izveido tā, lai tā varētu kompetenti un neatkarīgi izvērtēt atalgojuma politiku un praksi un riska pārvaldībai radītos stimulus. Atalgojuma komiteja, kas attiecīgā gadījumā izveidota saskaņā ar EVTI pamatnostādnēs paredzēto struktūru , ja uzņēmums var šādu struktūru izveidot, ir atbildīga par tādu lēmumu sagatavošanu, kas saistīti ar atalgojumu, tostarp par lēmumiem, kuri ietekmē attiecīgās pārvaldības sabiedrības un PVKIU risku un riska pārvaldību un kurus pieņem vadība, īstenojot pārraudzības funkcijas. Atalgojuma komitejas priekšsēdētājs ir vadības loceklis, kuram attiecīgajā pārvaldības sabiedrībā nav nekādu izpildfunkciju. Atalgojuma komitejas locekļi ir pārvaldes struktūras locekļi, kuriem attiecīgajā pārvaldības sabiedrībā nav nekādu izpildfunkciju. Atalgojuma komitejas sastāvā iekļauj darbinieku pārstāvjus un nodrošina to, ka tās noteikumi akcionāriem ļauj rīkoties kopīgi. Gatavojot šādus lēmumus, atalgojuma komiteja ņem vērā iestādes akcionāru, ieguldītāju un citu ieinteresēto personu ilgtermiņa intereses .” |
(2) |
Direktīvas 20. panta 1. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
|
(3) |
Direktīvas 22. pantu aizstāj ar šādu: “22. pants 1. Ieguldījumu sabiedrība un pārvaldības sabiedrība par katru tās pārvaldīto kopīgo fondu nodrošina, ka ir iecelts viens depozitārijs saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem. 2. Depozitāriju ieceļ ar rakstisku līgumu. Līgums ietver noteikumus par informācijas plūsmu, ko uzskata par vajadzīgu, lai depozitārijs varētu veiktu savas funkcijas attiecībā uz PVKIU, kuram tas iecelts par depozitāriju, kā izklāstīts šajā direktīvā un citos normatīvos un administratīvos aktos, kas attiecas uz depozitāriju PVKIU piederības dalībvalstī. 3. Depozitārijs:
4. Depozitārijs nodrošina, ka PVKIU naudas plūsmas tiek pienācīgi kontrolētas, un jo īpaši nodrošina, ka visi maksājumi, ko veic ieguldītāji vai kas veikti to uzdevumā, ir saņemti pēc PVKIU sertifikātu iegādes un ka visa PVKIU skaidrā nauda ir iegrāmatota naudas kontos, kas atbilst šādiem nosacījumiem:
Ja naudas līdzekļu kontus atver tā depozitārija vārdā, kas rīkojas PVKIU uzdevumā, šādos kontos neiegrāmato ne šā punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētās struktūras naudas līdzekļus, ne depozitārija paša līdzekļus. 5. PVKIU aktīvu uztic depozitāram glabāšanā šādi:
5.a Depozitārijs regulāri iesniedz pārvaldības sabiedrībai visaptverošu sarakstu ar visiem aktīviem, kas tiek turēti PVKIU vārdā. 5.b Depozitārijs un trešās personas, kuriem deleģēta uzraudzības funkcija, nedrīkst atkārtoti izmantot tam nodotus finanšu instrumentus, neprasot piekrišanu. Šā panta nolūkā atkārtota izmantošana nozīmē jebkādu tādu finanšu instrumentu izmantošanu, kas ir izsniegti, veicot vienu darījumu, lai kalpotu par nodrošinājumu citā darījumā, piemēram, lai to izmantotu nodošanas, ieķīlāšanas, pārdošanas, aizdošanas un citos darījumos . 6. Dalībvalstis nodrošina, ka depozitārija vai jebkuras citas regulētas struktūras, kas uzrauga PVKIU piederošus finanšu instrumentus , maksātnespējas gadījumā PVKIU finanšu instrumenti , ▐ kas nodoti glabāšanā, nav pieejami sadalei starp depozitārija vai regulētās struktūras kreditoriem vai realizācijai šo kreditoru labā. 7. Depozitārijs nedrīkst deleģēt trešām personām savas funkcijas, kas minētas 3. un 4. punktā. Depozitārijs var deleģēt trešām personām funkcijas, kas minētas 5. punktā, tikai tad, ja:
5. punktā minētās funkcijas depozitārijs var deleģēt tikai tādai trešai personai, kam jebkurā deleģēto uzdevumu izpildes laikā:
Šīs daļas e) apakšpunkta īstenošanas nolūkā EVTI saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 16. pantu izdod kompetentajām paredzētas pamatnostādnes par atbilstošiem pasākumiem, kas veicami trešās personas maksātnespējas gadījumā. Neskarot šā punkta trešās daļas b) apakšpunktu, ja trešās valsts tiesību aktos prasīts, lai noteiktus finanšu instrumentus glabā vietējā struktūra, un ja nav vietējo struktūru, kas atbilst trešās daļas a) līdz f) punktā noteiktajām deleģēšanas prasībām, depozitārijs drīkst deleģēt savas funkcijas šādai vietējai struktūrai vienīgi tiktāl, ciktāl tas prasīts trešās valsts tiesību aktos, un tikai tik ilgi, kamēr nav vietējo struktūru, kas atbilst deleģēšanas prasībām, tikai ar nosacījumu, ka:
Trešā persona savukārt var šīs funkcijas deleģēt tālāk tikai tad, ja ir ievērotas tās pašas prasības. Tādā gadījumā attiecīgajām pusēm 24. punkta 2. punktu piemēro mutatis mutandis. Piemērojot šo daļu, vērtspapīru norēķinu sistēmu pakalpojumu sniegšana, kā noteikts Direktīvā 98/26/EK ▌ vai līdzīgu pakalpojumu sniegšana, izmantojot trešo valstu vērtspapīru norēķinu sistēmas, neuzskata par uzraudzības funkciju deleģēšanu.” |
(4) |
Direktīvas 23. pantu groza šādi:
|
(5) |
Direktīvas 24. pantu aizstāj ar šādu: “24. pants 1. Dalībvalstis nodrošina, ka depozitārijs ir atbildīgs PVKIU un PVKIU sertifikātu turētājiem par depozitārija vai trešās puses, kurai saskaņā ar 22. panta ▌ ir deleģēta finanšu instrumentu uzraudzība, izraisītu zaudējumu. Uzraudzībā esošā finanšu instrumenta zaudējuma gadījumā dalībvalsts nodrošina, ka depozitārijs bez liekas kavēšanās atgriež identiska tipa finanšu instrumentu vai attiecīgo summu PVKIU vai pārvaldības sabiedrībai, kas rīkojas PVKIU vārdā. Depozitārijs nav atbildīgs, ja tas var pierādīt, ka zaudējumi radušies ārēju apstākļu dēļ, kurus nav bijis iespējams kontrolēt un kuru sekas būtu bijušas neizbēgamas, neskatoties uz visiem saprātīgajiem centieniem panākt pretējo. Dalībvalstis nodrošina, ka depozitārijs arī atbild PVKIU un PVKIU ieguldītājiem par visiem citiem zaudējumiem, kas radušies depozitārija nolaidības dēļ vai tīšas pienācīgas saistību neizpildes saskaņā ar šo direktīvu. 2. Depozitārija atbildību neietekmē nekāda deleģēšana, kas minēta 22. panta 7. punktā. 3. Depozitārija atbildību, kas minēta 1. punktā, nedrīkst izslēgt vai ierobežot ar nolīgumu. 4. Neviens nolīgums, kas ir pretrunā ar 3. punkta noteikumiem, nav spēkā. 5. PVKIU daļu turētāji var ierosināt jautājumu par depozitārija atbildību tieši vai netieši ar pārvaldības sabiedrības starpniecību. 5.a Šā panta normas nav uzskatāmas par šķērsli depozitārijam veikt pasākumus, lai panāktu 1. punktā minēto pienākumu izpildi, ja šie pasākumi neierobežo vai nesamazina šo pienākumu apjomu vai nekavē depozitāriju veikt savus pienākumus.” |
(6) |
Direktīvas 25. panta 2. punktu aizstāj ar šādu: “2. Veicot to attiecīgās funkcijas, pārvaldības sabiedrība un depozitārijs rīkojas godīgi, taisnīgi un profesionāli neatkarīgi, un PVKIU un PVKIU ieguldītāju interesēs. Attiecībā uz PVKIU vai pārvaldības sabiedrību, kas rīkojas PVKIU vārdā, ne depozitārijs , ne arī kāds tā apakšuzņēmējs vai saistīts uzņēmums neveic darbības, kas varētu radīt interešu konfliktu starp PVKIU, PVKIU ieguldītājiem, pārvaldības sabiedrību un pašu depozitāriju, ja vien depozitārijs nav nodrošinājis potenciāli konfliktējošu uzdevumu izpildes funkcionālu un hierarhisku nošķiršanu un netiek pareizi konstatēti, pārvaldīti, uzraudzīti iespējamie interešu konflikti un par tiem netiek informēti PVKIU ieguldītāji.” |
(7) |
Direktīvas 26. pantu aizstāj ar šādu: “26. pants 1. Tiesību akti vai kopējā fonda nolikums paredz pārvaldības sabiedrības un depozitārija maiņas nosacījumus un noteikumus, kas ļauj nodrošināt sertifikātu turētāju aizsardzību šādas maiņas gadījumā. 2. Tiesību aktos vai ieguldījumu sabiedrības dibināšanas dokumentos paredz pārvaldības sabiedrības vai depozitārija maiņas nosacījumus un noteikumus, kas ļauj nodrošināt sertifikātu turētāju aizsardzību šādas maiņas gadījumā.” |
(8) |
Iekļauj šādus ▌ pantus: “26.a pants Pēc kompetento iestāžu pieprasījuma depozitārijs nodrošina piekļuvi visai informācijai, ko tas ieguvis, pildot savus pienākumus , un kura PVKIU vai PVKIU pārvaldības sabiedrības kompetentajām iestādēm varētu būt nepieciešama . Ja PVKIU vai pārvaldības sabiedrības kompetentās iestādes atšķiras no depozitārija kompetentajām iestādēm, depozitārija kompetentās iestādes nekavējoties dalās ar saņemto informāciju ar PVKIU un pārvaldības sabiedrības kompetentajām iestādēm . 26.b pants 1. Komisija tiek pilnvarota ▌pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 112. pantu ▌, precizējot:
|
(9) |
Direktīvas 30. panta pirmo daļu aizstāj ar šādu: “Ieguldījumu sabiedrībām, kuras nav izraudzījušās pārvaldības sabiedrību, kas pilnvarota saskaņā ar šo direktīvu, mutatis mutandis piemēro 13., 14., 14.a un 14.b pantu.” |
(10) |
Svītro V nodaļas 3. iedaļu. |
(11) |
Direktīvas 69. panta 3. punktam pievieno šādu ▌ daļu: “Gada ziņojumā jāiekļauj arī:
|
(11a) |
Direktīvas 78. panta 3. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
|
(12) |
Direktīvas 98. pantu groza šādi:
|
(13) |
Direktīvas 99. pantu aizstāj ar šādu: “99. pants 1. Neskarot kompetento iestāžu uzraudzības pilnvaras saskaņā ar 98. pantu un neskarot dalībvalstu tiesības noteikt un piemērot kriminālsodus , dalībvalstis izstrādā noteikumus par administratīviem sodiem un citiem pasākumiem, ja netiek ievēroti valsts noteikumi, kuri pieņemti šīs direktīvas īstenošanai, un nodrošina to piemērošanu. Sankcijas un pasākumi ir efektīvi, samērīgi un preventīvi. 2. Dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, kad saistības attiecas uz PVKIU, pārvaldības sabiedrību, ieguldījumu sabiedrību vai depozitāriju, pārkāpuma gadījumā var piemērot sankcijas vai pasākumus pārvaldības iestādes locekļiem, un jebkurai citai personai, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir atbildīgas par pārkāpumu. 3. Kompetentajām iestādēm tiek piešķirtas visas izmeklēšanas pilnvaras, kas vajadzīgas to pienākumu izpildei. Izmantojot pilnvaras, kompetentās iestādes cieši sadarbojas, lai nodrošinātu, ka sankcijas vai pasākumi dod vēlamos rezultātus, un saskaņo savu rīcību, nodarbojoties ar lietām, kam ir pārrobežu raksturs.” |
(14) |
Iekļauj šādus pantus: “99.a pants 1. Dalībvalstis nodrošina, lai to normatīvie akti vai administratīvie noteikumi paredz sodus šādos gadījumos :
2. Dalībvalstis nodrošina, ka administratīvās sankcijas un pasākumi, ko var piemērot visos 1. punktā minētajos gadījumos, ietver vismaz:
99.b pants Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās iestādes bez nepamatotas kavēšanās publisko visas sankcijas vai pasākumus, ko piemēro par to valsts tiesību aktu pārkāpšanu, kas pieņemti šīs direktīvas transponēšanai, tostarp informāciju par pārkāpuma veidu un būtību un par pārkāpumu atbildīgo personu identitāti, ja vien šāda informācijas publiskošana nerada nopietnu apdraudējumu finanšu tirgu stabilitātei. Ja šāda publicēšana iesaistītajām personām radītu nesamērīgu kaitējumu, kompetentās iestādes sankcijas vai pasākumus publicē, ievērojot anonimitāti. 99.c pants 1. Dalībvalstis nodrošina, lai, nosakot administratīvo sankciju vai pasākumu veidu un administratīvo finansiālo sankciju līmeni, kompetentās iestādes panāktu minēto sankciju efektivitāti, samērīgumu un preventīvo iedarbību, un ņem vērā visus atbilstošos apstākļus, tostarp:
2. EVTI saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1093/2010 16. pantu pieņem kompetentajām iestādēm paredzētas pamatnostādnes attiecībā uz administratīvo pasākumu un sankciju veidiem un administratīvo finansiālo sankciju līmeni. 99.d pants 1. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās iestādes izveido efektīvus mehānismus, lai iedrošinātu ziņot kompetentajām iestādēm par gadījumiem, kad pārkāpti valsts tiesību akti, ar ko transponē šo direktīvu , un ka kompetentās iestādes paredz vienu vai vairākus drošus saziņas kanālus personām, kas ziņo par šādiem pārkāpumiem . Dalībvalstis nodrošina, ka to personu identitāte, kas sniedz šādus ziņojumus, izmantojot minētos kanālus, ir zināma tikai kompetentajai iestādei. 2. Šā panta 1. punktā minētajos mehānismos ietilpst vismaz:
2.a EVTI nodrošina vienu vai vairākus drošus saziņas kanālus ziņošanai par gadījumiem, kad pārkāpti valsts tiesību akti, ar kuriem transponē šo direktīvu. Dalībvalstis nodrošina, ka to personu identitāte, kas sniedz šādus ziņojumus, izmantojot minētos kanālus, ir zināma tikai EVTI. 2.b Godprātīga ziņošana EVTI vai kompetentajai iestādei par gadījumiem, kad pārkāpti valsts tiesību akti, ar kuriem transponē šo direktīvu, saskaņā ar direktīvas 2.a punktu nav uzskatāma par tādu ierobežojumu pārkāpumu, kas ar līgumu vai ar jebkādu normatīvu vai administratīvu aktu paredzēti attiecībā uz informācijas izpaušanu, un neuzliek personai, kas sniedz ziņojumu, nekādu atbildību saistībā ar šādu ziņojumu. 3. Dalībvalstis pieprasa, lai iestādēm būtu izstrādātas atbilstošas procedūras, kas ļautu to darbiniekiem, izmantojot speciālu ziņošanas kanālu iestādes iekšienē, ziņot par pārkāpumiem. 99.e pants 1. Dalībvalstis reizi gadā nosūta EVTI apkopotu informāciju par visiem pasākumiem vai sankcijām, kas piemērotas saskaņā ar 99. pantu. EVTI šo informāciju publicē gada ziņojumā. 2. Ja kompetentā iestāde ir publicējusi pasākumu vai sankcijas, tā par pasākumu vai sankcijām ziņo arī EVTI. Ja publicēts pasākumus vai sankcijas attiecas uz pārvaldības sabiedrību, EVTI pievieno atsauci uz publicēto pasākumu vai sankcijām pārvaldības sabiedrību sarakstā, ko publicē saskaņā ar 6. panta 1. punktu. 3. EVTI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektus attiecībā uz informācijas nosūtīšanas procedūrām un veidlapām, kas minētas šajā pantā. EVTI iesniedz minētos īstenošanas tehnisko standartu projektus Komisijai līdz … Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt punkta pirmajā daļā minētos īstenošanas tehnisko standartu noteikumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 15. pantu. ▌ |
(15) |
Iekļauj šādu ▌ pantu: “104.a pants 1. Dalībvalstis saskaņā ar šo direktīvu izmantoto personas datu apstrādei dalībvalstīs piemēro Direktīvu 95/46/EK. 2. Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (***) attiecas uz personas datu apstrādi, ko veic EVTI saskaņā ar šo direktīvu. |
(16) |
Direktīvas 112. panta 2. punktu aizstāj ar šādu: “2. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus. Pilnvaras pieņemt 12., 14., 43., 51., 60., 61., 62., 64., 75., 78., 81., 90 , 95. un 111. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz četru gadu laikposmu no 2011. gada 4. janvāra. Pilnvaras pieņemt 50.a pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz četru gadu laikposmu no 2011. gada 21. jūlija. Pilnvaras pieņemt 22. un 24.pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz četru gadu laikposmu no [..]. Komisija izstrādā ziņojumu par deleģētajām pilnvarām vēlākais sešus mēnešus pirms minētā četru gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome to neatsauc saskaņā ar 112.a pantu.” |
(17) |
Direktīvas 112.a panta 1. punktu aizstāj ar šādu: “1. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt Direktīvas 12., 14., 22 ., 24 ., 43., 50.a, 51., 60., 61., 62., 64., 75., 78., 81., 90., 95. un 111. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu.” |
(18) |
Direktīvas I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu. |
2. pants
1. Dalībvalstis vēlākais līdz [..] pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.
Šā panta 1. punktā minētos normatīvos un administratīvos aktus piemēro no [..].
Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
Ja dokumenti, kurus dalībvalstis pievieno paziņojumam par tiesību aktiem, kuros ir transponēti Savienības tiesību akti, ir nepietiekami, lai pilnībā novērtētu minēto aktu atbilstību atsevišķiem šīs direktīvas noteikumiem, Komisija pēc EVTI pieprasījuma nolūkā veikt tās uzdevumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010 vai pēc savas iniciatīvas var prasīt, lai dalībvalstis sniedz sīkāku informāciju par šo normu un šīs direktīvas transponēšanu un minēto pasākumu īstenošanu.
3. pants
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
4. pants
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –
priekšsēdētājs
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
(1) OV C 96, 4.4.2013., 18. lpp.
(2) OV L 302, 17.11.2009., 32. lpp.
(3) OV L 120, 15.5.2009., 22. lpp.
(4) OV L 331, 15.12.2010., 84. lpp.
(5) OV L 331, 15.12.2010., 12.lpp
(6) OV L 174, 1.7.2011., 1. lpp.
(7) OV L 241, 2.9.2006., 26. lpp.
(8) OV L 302, 17.11.2009., 1. lpp.
(9) OV L 166, 11.6.1998., 45. lpp.
(10) OV L 84, 26.3.1997., 22. lpp.
(11) OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.
PIELIKUMS
I pielikuma A saraksta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. |
Ziņas par depozitāriju: |
2.1. |
PVKIU depozitārija identitāte un tā pienākumu apraksts; |
2.2. |
Depozitārija deleģēto glabāšanas funkciju apraksts ▌un interešu konflikti, kas var rasties no šādas deleģēšanas.” |
Informācija par visām struktūrām, kas iesaistītas fonda aktīvu uzraudzībā, kā arī iespējamiem interešu konfliktiem, pēc pieprasījuma ir saņemama no depozitārija.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/300 |
P7_TA(2013)0310
Siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu izsoļu grafiks ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlijā pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Direktīvas 2003/87/EK grozījumiem, kas precizē noteikumus par siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu izsoļu grafiku (COM(2012)0416 – C7-0203/2012 – 2012/0202(COD)) (1)
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/43)
Grozījums Nr. 21
Lēmuma priekšlikums
1. pants
Direktīva 2003/87/EK
10. pants – 4. punkts – 1. daļa – pēdējais teikums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Komisija pēc vajadzības koriģē katra perioda laika grafiku, lai nodrošinātu pareizu tirgus darbību. |
Lai nodrošinātu pareizu tirgus darbību , Komisija ārkārtas apstākļos var koriģēt izsoļu grafiku 13 . panta 1. punktā minētajam periodam, kas sākas 2013. gada 1. janvārī, ja ietekmes novērtējums uzrāda, ka ietekme uz atsevišķām nozarēm un apakšnozarēm, kas pakļautas būtiskam oglekļa emisiju pārvirzes riskam, būs būtiska. Komisija veic tikai vienu šādu korekciju ne vairāk kā par 900 miljoniem kvotu. |
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7-0046/2013).
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/300 |
P7_TA(2013)0311
Nopietni pārrobežu veselības apdraudējumi ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem (COM(2011)0866 – C7-0488/2011 – 2011/0421(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/44)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0866), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 168. panta 4. punkta c) apakšpunktu un 5. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0488/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 28. marta atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā 2013. gada 28. maija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu (A7-0337/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 181, 21.6.2012., 160. lpp.
P7_TC1-COD(2011)0421
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 3. jūlijā, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. …/2013/ES, par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 2119/98/EK
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Lēmumam Nr. 1082/2013/ES.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/301 |
P7_TA(2013)0312
Ciešākas sadarbības īstenošana finanšu darījumu nodokļa jomā *
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes direktīvai, ar ko īsteno ciešāku sadarbību finanšu darījumu nodokļa jomā (COM(2013)0071 – C7-0049/2013 – 2013/0045(CNS))
(Īpašā likumdošanas procedūra – apspriešanās)
(2016/C 075/45)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei (COM(2013)0071), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 113. pantu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C7–0049/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas atzinumu (A7-0230/2013), |
1. |
apstiprina grozīto Komisijas priekšlikumu; |
2. |
aicina Komisiju visaptverošā ietekmes novērtējumā un izmaksu un ieguvumu analīzē norādīt, ka ciešākajā sadarbībā tiks ievērota neiesaistīto dalībvalstu kompetence, tiesības un pienākumi; |
3. |
aicina Komisiju grozīt savu priekšlikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 293. panta 2. punktu; |
4. |
aicina Padomi informēt Parlamentu, ja tā ir paredzējusi izmaiņas Parlamenta apstiprinātajā tekstā; |
5. |
prasa Padomei vēlreiz ar to apspriesties, ja tā ir paredzējusi būtiski grozīt Komisijas priekšlikumu; |
6. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
Grozījums Nr. 1
Direktīvas priekšlikums
1. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 2
Direktīvas priekšlikums
1.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 3
Direktīvas priekšlikums
1.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 4
Direktīvas priekšlikums
2.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 5
Direktīvas priekšlikums
3. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 6
Direktīvas priekšlikums
3.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 7
Direktīvas priekšlikums
3.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 8
Direktīvas priekšlikums
4. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 9
Direktīvas priekšlikums
8. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 10
Direktīvas priekšlikums
13.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 11
Direktīvas priekšlikums
15.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 12
Direktīvas priekšlikums
15.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 13
Direktīvas priekšlikums
15.c apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 14
Direktīvas priekšlikums
16. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
svītrots |
Grozījums Nr. 15
Direktīvas priekšlikums
19. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 16
Direktīvas priekšlikums
19.a apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 17
Direktīvas priekšlikums
19.b apsvērums (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 18
Direktīvas priekšlikums
21. apsvērums
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 19
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 2. apakšpunkts – c punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 20
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 2. apakšpunkts – ca punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 21
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 2. apakšpunkts – e punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 22
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 3.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
3a) “valsts emitents” ir valsts emitents, kā definēts Regulas (ES) Nr. 236/2012 2. panta 1. punkta d) apakšpunktā; |
Grozījums Nr. 23
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 3.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
3b) “valsts parāda vērtspapīrs” ir valsts parāda vērtspapīrs, kā definēts Regulas (ES) Nr. 236/2012 2. panta 1. punkta f) apakšpunktā; |
Grozījums Nr. 24
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 7.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
7a) “MVU izaugsmes tirgus” ir daudzpusēja tirdzniecības sistēma, kura ir reģistrēta kā MVU izaugsmes tirgus saskaņā ar Direktīvas [FITD] 35. pantu; |
Grozījums Nr. 25
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 12.a apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
12a) “ātrā datorizētā tirdzniecība” ir algoritmiska tirdzniecība ar finanšu instrumentiem tādā ātrumā, kurā rīkojumu pārsūtīšanas, atcelšanas vai mainīšanas mehānisma fiziskais latentums kļūst par galveno faktoru laikposmā, kad tiek dotas norādes tirdzniecības vietai vai veikts darījums. |
Grozījums Nr. 26
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 1. punkts – 12.b apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
12b) “ātrās datorizētās tirdzniecības stratēģija” ir tirdzniecības stratēģija darījumu ar finanšu instrumentiem veikšanai savā vārdā, kura ietver ātro datorizēto tirdzniecību un uz kuru attiecas vismaz divi no šiem aspektiem: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
Grozījums Nr. 27
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Visus darījumus, kas minēti 1. panta 2. punkta a), b), c) un e) apakšpunktā, uzskata par tādiem, kas rada vienu finanšu darījumu. Visas apmaiņas, kas minētas 1. panta 2. punkta d) apakšpunktā, uzskata par tādām, kas rada divus finanšu darījumus. Visu 1. panta 2. punkta a) līdz e) apakšpunktā minēto darījumu būtiskas izmaiņas uzskatāmas par jaunu tāda paša veida darījumu kā sākotnējais. Izmaiņas ir uzskatāmas par būtiskām jo īpaši tad, ja tās ir saistītas ar vismaz vienas darījuma puses aizstāšanu, darījuma priekšmeta maiņu, apjoma maiņu, tostarp saistībā ar tā piemērošanu laikā, vai atlīdzības maiņu, par kuru panākta vienošanās, vai ja sākotnējam darījumam, ja tas būtu ticis noslēgts mainītajā variantā, būtu piemērojams lielāks nodoklis. |
2. Visus darījumus, kas minēti 1. panta 2. punkta a), b), c) un e) apakšpunktā, uzskata par tādiem, kas rada vienu finanšu darījumu. Visas apmaiņas, kas minētas 1. panta 2. punkta d) apakšpunktā, uzskata par tādām, kas rada divus finanšu darījumus. Visu 1. panta 2. punkta a) līdz e) apakšpunktā minēto darījumu būtiskas izmaiņas uzskatāmas par jaunu tāda paša veida darījumu kā sākotnējais. Izmaiņas ir uzskatāmas par būtiskām jo īpaši tad, ja tās ir saistītas ar vismaz vienas darījuma puses aizstāšanu, darījuma priekšmeta maiņu, apjoma maiņu, tostarp saistībā ar tā piemērošanu laikā, vai atlīdzības maiņu, par kuru panākta vienošanās, vai ja sākotnējam darījumam, ja tas būtu ticis noslēgts mainītajā variantā, būtu piemērojams lielāks nodoklis. Ikviens darījuma atjauninājums, ko tīrvērtes vai norēķina vajadzībām veicis centrālais darījumu partneris vai cita tīrvērtes iestāde, vai norēķinu sistēmas operators, vai savstarpēji sadarbīgas sistēmas, kā noteikts Direktīvā 98/26/EK, nerada būtiskas izmaiņas šā punkta nozīmē. |
Grozījums Nr. 28
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 3. punkts – d apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 29
Direktīvas priekšlikums
2. pants – 3. punkts – da apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 30
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 1.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1.a Ja FDN ieviesīs dalībvalstīs, kas nav 11 iesaistītās dalībvalstis, attiecīgajām dalībvalstīm to piemēros, savstarpēji vienojoties par nosacījumiem. |
Grozījums Nr. 31
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 2. punkts – a apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 32
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 2. punkts – ca apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 33
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 2. punkts – cb apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 34
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 2. punkts – 1.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģētos aktus, paredzot nosacījumus, ar kuriem saskaņā finanšu instrumentu saistībā ar šo direktīvu uzskatīs par nelikvīdiem. |
Grozījums Nr. 35
Direktīvas priekšlikums
3. pants – 4. punkts – ga apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 36
Direktīvas priekšlikums
4. pants – 1. punkts – ea apakšpunkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
|
Grozījums Nr. 37
Direktīvas priekšlikums
4. pants – 1. punkts – g apakšpunkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
|
|
Grozījums Nr. 38
Direktīvas priekšlikums
4. pants – 2.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||
|
2.a Šajā direktīvā finanšu instruments tiek uzskatīts par tādu, kas ir emitēts kādas iesaistītās dalībvalsts teritorijā, ja ir izpildīts kāds no šiem nosacījumiem: |
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
||
|
|
Grozījums Nr. 39
Direktīvas priekšlikums
4.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
4.a pants Īpašumtiesību nodošana 1. Finanšu darījums, par kuru nav iekasēts FDN, tiek uzskatīts par juridiski neizpildāmu, un tā rezultātā netiek nodotas īpašumtiesības uz šim darījumam pakārtoto instrumentu. 2. Finanšu darījums, kuram nav piemērots nekāds FDN, tiek uzskatīts par tādu, kas neatbilst prasībām attiecībā uz centrālo mijieskaitu, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regulā (ES) Nr. 648/2012 par ārpusbiržas atvasinājumiem, centrālajiem darījumu partneriem un darījumu reģistriem (2) , vai kapitāla pietiekamības prasībām, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 27. jūnija Regulā (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālās uzraudzības prasībām kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām [CRR]. 3. Automātisko elektronisko maksājumu sistēmu gadījumā ar maksājumu veikšanas pārstāvju līdzdalību vai bez tās dalībvalsts ieņēmumu iestādes var izveidot FDN automātiskas elektroniskās iekasēšanas sistēmu un ieviest īpašumtiesību nodošanas sertifikātus. |
Grozījums Nr. 40
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 2. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
||||
Likmes nav zemākas kā : |
Likmes ir : |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Grozījums Nr. 41
Direktīvas priekšlikums
9. pants – 3.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
3.a Neatkarīgi no šā panta 3. punkta — iesaistītās dalībvalstis piemēro augstākas likmes nekā tās, kuras norādītas 2. punktā ārpusbiržas finanšu darījumiem, kas minēti 6. un 7. pantā. Finanšu darījumiem ar ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem, kas ir objektīvi izmērāmi kā riskus mazinoši saskaņā ar definīciju Komisijas Deleģētās Regulas (ES) Nr. 149/2013 10. pantā, nepiemēro šo augstāko likmi. |
Grozījums Nr. 42
Direktīvas priekšlikums
11. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Komisija var saskaņā ar 16. pantu pieņemt deleģētos aktus, konkretizējot, kādi pasākumi iesaistītajām dalībvalstīm jāveic, izpildot šā panta 1. punktu. |
2. Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģētos aktus, konkretizējot, kādi pasākumi iesaistītajām dalībvalstīm jāveic, izpildot šā panta 1. punktu. |
Grozījums Nr. 43
Direktīvas priekšlikums
11. pants – 5. punkts – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kas paredz vienotas metodes maksājamā FDN iekasēšanai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 18. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas paredz vienotas metodes maksājamā FDN iekasēšanai un novērš izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešanu un agresīvu nodokļu plānošanu . Dalībvalstis var pieņemt papildu pasākumus. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 18. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
Grozījums Nr. 44
Direktīvas priekšlikums
11. pants – 6.a punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
6.a Administratīvajam slogam, ko FDN ieviešana radītu nodokļu iestādēm, jābūt minimālam. Tādēļ Komisija atbalsta sadarbību starp valstu nodokļu iestādēm. |
Grozījums Nr. 45
Direktīvas priekšlikums
11. pants – 6.b punkts (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
6.b Dalībvalstis katru gadu paziņo Komisijai un Eirostatam darījumu apjomus un ieņēmumus, kas saņemti no katra veida institūcijām. Tās publisko šādu informāciju. |
Grozījums Nr. 46
Direktīvas priekšlikums
12. pants – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Iesaistītās dalībvalstis pieņem pasākumus, lai novērstu izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un nodokļu nemaksāšanu. |
Iesaistītās dalībvalstis pieņem pasākumus, lai novērstu izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, nodokļu nemaksāšanu un agresīvu nodokļu plānošanu . |
Grozījums Nr. 47
Direktīvas priekšlikums
15.a pants (jauns)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
1. Komisija izveido ekspertu darba grupu (FDN komiteju), kurā ir pārstāvji no visām dalībvalstīm, Komisijas, ECB un EVTI, lai palīdzētu iesaistītajām dalībvalstīm piedalīties efektīvā šīs direktīvas īstenošanā un novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu nemaksāšanu un agresīvu nodokļu plānošanu un saglabātu vienotā tirgus integritāti. |
|
2. FDN komiteja izvērtē šīs direktīvas īstenošanas efektivitāti un ietekmi uz iekšējo tirgu un atklāj izvairīšanās no maksāšanas shēmas, tostarp ļaunprātīgas izmantošanas, kā noteikts 14. pantā, lai vajadzības gadījumā ierosinātu pretpasākumus, pilnībā izmantojot Savienības tiesības nodokļu un finanšu pakalpojumu regulējuma jomā un instrumentus sadarbībai nodokļu jomā, ko noteikušas starptautiskās organizācijas. |
|
3. Lai izvērtētu jautājumus attiecībā uz FDN īstenošanas efektivitāti, iesaistītās dalībvalstis var izveidot FDN komitejas apakškomiteju, kurā ir iesaistīto dalībvalstu pārstāvji. Apakškomiteja ir atbildīga tikai par jautājumiem, kas neskar neiesaistītās dalībvalstis attiecībā uz FDN īstenošanas efektivitāti. |
Grozījums Nr. 48
Direktīvas priekšlikums
16. pants – 2. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
2. Šīs direktīvas 11. panta 2. punktā minētās pilnvaras deleģē uz nenoteiktu laiku, sākot ar 19 . pantā noteikto dienu. |
2. Šīs direktīvas 11. panta 2. punktā minētās pilnvaras deleģē uz nenoteiktu laiku, sākot ar 21 . pantā noteikto dienu. |
Grozījums Nr. 49
Direktīvas priekšlikums
16. pants – 3. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
3. Padome var jebkurā brīdī atsaukt 11. panta 2. punktā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigts minētajā lēmumā norādītais pilnvaru deleģējums. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas minētajā lēmumā ir norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus. |
3. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā brīdī atsaukt 11. panta 2. punktā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigts minētajā lēmumā norādītais pilnvaru deleģējums. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas minētajā lēmumā ir norādīta. Tas neskar nekādus jau spēkā esošus deleģētos aktus. |
Grozījums Nr. 50
Direktīvas priekšlikums
16. pants – 4. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
4. Tiklīdz tā pieņem deleģēto aktu, Komisija par to paziņo Padomei. |
4. Tiklīdz Komisija ir pieņēmusi deleģēto aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. |
Grozījums Nr. 51
Direktīvas priekšlikums
16. pants – 5. punkts
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
5. Saskaņā ar 11. panta 2. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja 2 mēnešu laikā no dienas, kad minētais akts paziņots Padomei, Padome nav izteikusi iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām Padome ir informējusi Komisiju par savu lēmumu neizteikt iebildumus. Pēc Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem. |
5. Saskaņā ar 11. panta 2. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divu mēnešu laikā pēc tā paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei ne Eiropas Parlaments , ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja līdz minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem. |
Grozījums Nr. 52
Direktīvas priekšlikums
19. pants – 1. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Reizi piecos gados un pirmo reizi līdz 2016. gada 31. decembrim Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu un – attiecīgā gadījumā – priekšlikumu. |
Reizi trijos gados un pirmo reizi līdz 2016. gada 31. decembrim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu un – attiecīgā gadījumā – priekšlikumu. |
Grozījums Nr. 53
Direktīvas priekšlikums
19. pants – 2. daļa
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
Ziņojumā Komisija vismaz izvērtē FDN ietekmi uz iekšējā tirgus pienācīgu darbību, finanšu tirgiem un reālo ekonomiku un ņem vērā nodokļu uzlikšanas attīstību finanšu nozarē starptautiskā kontekstā. |
Ziņojumā Komisija vismaz izvērtē FDN ietekmi uz iekšējā tirgus pienācīgu darbību, finanšu tirgiem un reālo ekonomiku un ņem vērā nodokļu uzlikšanas attīstību finanšu nozarē starptautiskā kontekstā. Pamatojoties uz šīs pārbaudes rezultātiem veic vajadzīgās korekcijas. |
Grozījums Nr. 54
Direktīvas priekšlikums
19. pants – 2.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Turklāt Komisija izvērtē ietekmi, ko rada konkrēti noteikumi, piemēram, atbilstīga FDN darbības joma un nodokļu likme attiecībā uz pensiju fondiem, pienācīgi ņemot vērā dažādos riska profilus un uzņēmējdarbības modeļus. |
Grozījums Nr. 55
Direktīvas priekšlikums
20. pants – 1. punkts – 2.a daļa (jauna)
Komisijas ierosinātais teksts |
Grozījums |
|
Attiecībā uz 2. panta 1. punkta 3.a apakšpunktā minētajiem instrumentiem 9. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētā likme līdz 2017. gada 1. janvārim ir 0,05 %. |
|
Attiecībā uz 2. panta 1. punkta 8. apakšpunkta f) punktā minētajām iestādēm 9. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētā likme līdz 2017. gada 1. janvārim ir 0,05 %, bet 9. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētā likme ir 0,005 %. |
(1) OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.
(*) OV L 52, 23.2.2013., 11. lpp.
(2) OV L 201, 27.7.2012., 1. lpp.
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/322 |
P7_TA(2013)0313
Euro ieviešana Latvijā 2014. gada 1. janvārī *
Eiropas Parlamenta 2013. gada 3. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes lēmumam par euro ieviešanu Latvijā 2014. gada 1. janvārī (COM(2013)0345 – C7-0183/2013 – 2013/0190(NLE))
(Apspriešanās)
(2016/C 075/46)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei (COM(2013)0345), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2013. gada konverģences ziņojumu par Latviju (COM(2013)0341) un Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2013. gada jūnija konverģences ziņojumu par Latviju, |
— |
ņemot vērā Komisijas dienestu darba dokumentu, kas pievienots Komisijas 2013. gada konverģences ziņojumam par Latviju (SWD(2013)0196), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 1. jūnija rezolūciju par Euro zonas paplašināšanos (1), |
— |
ņemot vērā 2007. gada 20. jūnija rezolūciju par apspriežu procesa uzlabošanu ar Eiropas Parlamentu turpmākajās euro zonas paplašināšanas procedūrās (2), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 140. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C7-0183/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 83. pantu, |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu (A7-0237/2013), |
A. |
tā kā LESD 140. pantā ir noteikts, ka augsts noturīgas konverģences līmenis ir sasniegts tad, ja ikviena dalībvalsts atbilst šādiem kritērijiem: augsts cenu stabilitātes līmenis, valsts finanšu stāvokļa stabilitāte, valūtas kursa svārstības palikušas valūtas maiņas mehānisma noteiktajās robežās un stabilitāte, ko dalībvalsts panākusi konverģencē un ar piedalīšanos Eiropas Monetārās sistēmas valūtas maiņas mehānismā, kuru atspoguļo ilgtermiņa procentu likmes (Māstrihtas kritēriji); |
B. |
tā kā saskaņā ar LESD 140. pantu un līgumam pievienoto 13. protokolu par konverģences kritērijiem Latvija ir izpildījusi minētos Māstrihtas kritērijus; |
C. |
tā kā referents apmeklēja Latviju, lai novērtētu šīs valsts gatavību pievienoties eurozonai, |
D. |
tā kā Latvijas tauta ir īstenojusi ārkārtējas pūles, lai pārvarētu finanšu krīzi, un Latvija ir atgriezusies uz konkurētspējas un izaugsmes ceļa, |
1. |
apstiprina Komisijas priekšlikumu; |
2. |
atbalsta euro ieviešanu Latvijā 2014. gada 1. janvārī; |
3. |
atzīmē, ka Komisijas un ECB novērtējums tika veikts vispārējās finanšu, ekonomikas un sociālās krīzes apstākļos, kas ir ietekmējusi daudzu citu dalībvalstu nominālās konverģences perspektīvas un it īpaši izraisījusi inflācijas līmeņa būtisku ciklisku lejupslīdi; |
4. |
it īpaši atzīmē, ka globālā finanšu krīze Latviju smagi skārusi no nabadzības, bezdarba un demogrāfisko procesu viedokļa; mudina Latviju un tās partnerus Eiropas Savienībā piemērot stingrus makroprudenciālos standartus, lai novērstu īslaicīgas kapitāla plūsmas un kredīta pieauguma tendences, kā tas notika pirms pašreizējās krīzes; |
5. |
atzīmē, ka Latvija ir panākusi atbilstību minētajiem kritērijiem, tās valdībai un iedzīvotājiem īstenojot apņēmīgus, ticamus un ilgtspējīgus centienus; norāda, ka vispārējā makroekonomiskās un finanšu situācijas ilgtspējība būs atkarīga no līdzsvarotu un tālejošu reformu īstenošanas, kuru mērķis ir disciplīnas un solidaritātes apvienošana un ilgtspējīgas ilgtermiņa investīcijas ne tikai Latvijā, bet arī visā Ekonomikas un monetārajā savienībā; |
6. |
atzīmē, ka ECB savā 2013. gada konverģences ziņojumā paudusi zināmas bažas par Latvijas ekonomiskās konverģences ilgtermiņa noturību; it īpaši uzsver šādus minētajā ziņojumā iekļautos apgalvojumus un ieteikumus:
|
7. |
aicina Latvijas valdību saglabāt piesardzīgo nostāju nodokļu politikas jomā un turpināt īstenot vispārējo uz stabilitāti orientēto politiku, paredzot iespējamu makroekonomisko nelīdzsvarotību un apdraudējumus cenu stabilitātei, kā arī novēršot nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi, gatavojot brīdinājuma mehānisma ziņojumu; atzīmē – sakarā ar zemo energoefektivitāti un to, ka Latvijas patēriņa preču grozā augsts īpatsvars ir no viena avota importētai enerģijai, cenu stabilitāte Latvijā ir ļoti atkarīga no patēriņa preču cenu dinamikas; aicina Latvijas valdību veikt uzlabojumus šajā jomā un pastiprināt vispārējos centienus, lai sasniegtu visus stratēģijas “Eiropa 2020” valsts līmeņa mērķus; |
8. |
pauž bažas par pašreizējo zemo Latvijas iedzīvotāju atbalstu euro ieviešanai; aicina Latvijas valdību un iestādes izvērst aktīvāku komunikāciju ar Latvijas iedzīvotājiem, lai nodrošinātu lielāku publisko atbalstu euro ieviešanai; aicina Latvijas valdību un iestādes turpināt informācijas un komunikācijas kampaņu ar mērķi sasniegt visus Latvijas pilsoņus; |
9. |
aicina Latvijas valdību ar atbilstošu strukturālo un izglītības reformu palīdzību novērst strukturālos trūkumus darba tirgū; it īpašu aicina Latvijas valdību novērst augsto nabadzības līmeni un aizvien pieaugošo ienākumu nevienlīdzību; |
10. |
atzinīgi vērtē Latvijas banku nozares stabilitāti pēdējos trīs gados; tomēr norāda, ka globālās finanšu krīzes pirmais posms bija nopietns izaicinājums banku darbības modelim; uzsver, ka Latvijai tolaik izdevās novērst finanšu sistēmas sabrukumu, tikai pateicoties ES un SVF sarīkotājiem glābšanas pasākumiem; atzinīgi vērtē nesenās reformas, lai pastiprinātu regulējumu, kas tiek piemērots tām Latvijas bankām, kuras apkalpo nerezidentu noguldījumus; aicina Latvijas iestādes nodrošināt, ka tiek ievērota šo banku stingra uzraudzība un tiek īstenoti atbilstoši riska pārvaldības papildpasākumi; turklāt aicina Latvijas iestādes saglabāt piesardzību attiecībā uz iespējamu neatbilstību starp banku aktīvu un saistību termiņstruktūrām, ko var uzskatīt par apdraudējumu finanšu stabilitātei; |
11. |
aicina Latvijas iestādes saglabāt pašreizējo praktiskās sagatavošanās kursu, lai nodrošinātu netraucētu pārejas procesu; aicina Latvijas valdību izveidot atbilstīgu kontroles mehānismu, lai nodrošinātu to, ka euro ieviešana netiek izmantota slēptai cenu paaugstināšanai; |
12. |
aicina Padomi informēt Parlamentu, ja tā ir paredzējusi izmaiņas Parlamenta apstiprinātajā tekstā; |
13. |
pauž nožēlu par ārkārtīgi īso laikposmu, kurā Parlamentam bija jāsniedz atzinums saskaņā ar LESD 140. pantu; prasa Komisijai un dalībvalstīm, kuras plāno ieviest euro, paredzēt atbilstošu termiņu, lai Parlaments varētu sniegt atzinumu, pamatojoties uz aptverošākām un iekļaujošākām debatēm; |
14. |
prasa Padomei vēlreiz ar to apspriesties, ja tā ir paredzējusi būtiski grozīt Komisijas priekšlikumu; |
15. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Centrālajai bankai, Euro grupai un dalībvalstu valdībām. |
(1) OV C 298 E, 8.12.2006., 249. lpp.
(2) OV C 146 E, 12.6.2008., 251. lpp.
Ceturtdiena, 2013. gada 4. jūlijs
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/325 |
P7_TA(2013)0320
Turpmākas makrofinansiālās palīdzības piešķiršana Gruzijai ***III
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija normatīvā rezolūcija par Samierināšanas komitejas apstiprināto kopīgo dokumentu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam, ar ko piešķir turpmāku makrofinansiālo palīdzību Gruzijai (PE-CONS 00038/2013 – C7-0168/2013 – 2010/0390(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: trešais lasījums)
(2016/C 075/47)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Samierināšanas komitejas apstiprināto kopīgo dokumentu un attiecīgo Parlamenta un Padomes paziņojumu (PE-CONS 00038/2013 – C7-0168/2013), |
— |
ņemot vērā tā nostāju pirmajā lasījumā (1) attiecībā uz Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2010)0804), |
— |
ņemot vērā tā nostāju otrajā lasījumā (2) attiecībā uz Padomes nostāju pirmajā lasījumā (3), |
— |
ņemot vērā Komisijas sniegto atzinumu par Parlamenta grozījumiem Padomes nostājā pirmajā lasījumā (COM(2013)0067), |
— |
ņemot vērā Padomes nostāju otrajā lasījumā, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 13. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 69. pantu, |
— |
ņemot vērā ziņojumu, ko sagatavojusi Parlamenta delegācija Samierināšanas komitejā (A7-0244/2013), |
1. |
apstiprina kopīgo dokumentu; |
2. |
apstiprina Parlamenta un Padomes kopīgo paziņojumu, kas pievienots šai rezolūcijai; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt aktu kopā ar Padomes priekšsēdētāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 297. panta 1. punktu; |
4. |
uzdod ģenerālsekretāram parakstīt aktu pēc tam, kad ir pārbaudīts, vai ir ievērotas visas procedūras, un pēc saskaņošanas ar Padomes ģenerālsekretāru nodrošināt tā publicēšanu kopā ar attiecīgo Parlamenta un Padomes paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
5. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo normatīvo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī valstu parlamentiem. |
(1) OV C 377 E, 7.12.2012., 211. lpp.
(2) 2012. gada 11. decembra pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0472.
(3) OV C 291 E, 10.5.2012., 1. lpp.
NORMATĪVĀS REZOLŪCIJAS PIELIKUMS
Eiropas Parlamenta un Padomes kopīgā deklarācija, kas pieņemta kopā ar lēmumu, ar ko piešķir turpmāku makrofinansiālo palīdzību Gruzijai
Eiropas Parlaments un Padome:
— |
piekrīt, ka lēmuma, ar ko piešķir turpmāku makrofinansiālo palīdzību Gruzijai, pieņemšana būtu jāskata plašākā kontekstā saistībā ar nepieciešamību izveidot sistēmu, ar kuru būtu jānodrošina pamatoti un efektīvi lēmumi par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm, |
— |
piekrīt, ka lēmumu pieņemšana par turpmākām makrofinansiālās palīdzības darbībām būtu jābalsta uz turpmāk izklāstītajiem apsvērumiem un principiem, kas attiecas uz Savienības makrofinansiālās palīdzības piešķiršanu kritērijiem atbilstošām trešām valstīm un teritorijām, neskarot likumdošanas iniciatīvas tiesības un juridisko formu, kāda varētu būt turpmākam instrumentam, ar ko minētie apsvērumi un principi tiks formalizēti, |
— |
apņemas šos apsvērumus un principus pilnībā atspoguļot turpmākos atsevišķos lēmumos par Savienības makrofinansiālās palīdzības piešķiršanu. |
A DAĻA – APSVĒRUMI
(1) |
Savienība ir būtisks palīdzības sniedzējs trešām valstīm ekonomikas, finanšu un tehnikas jomā. Savienības sniegtā makrofinansiālā palīdzība (“makrofinansiālā palīdzība”) ir atzīta par efektīvu ekonomikas stabilizācijas instrumentu un strukturālo reformu veicinātāju šādas palīdzības saņēmējās valstīs un teritorijās (“saņēmēji”). Saskaņā ar Savienības vispārējo politiku attiecībā uz kandidātvalstīm, potenciālajām kandidātvalstīm un kaimiņvalstīm Savienībai vajadzētu būt spējīgai nodrošināt minētajām valstīm makrofinansiālu palīdzību, lai izveidotu vispārējas stabilitātes, drošības un labklājības zonu. |
(2) |
Makrofinansiālā palīdzība būtu jāsniedz atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes ad-hoc lēmumiem, kas tiek pieņemti attiecībā uz katru atsevišķu valsti. Šo principu mērķis ir palielināt tāda lēmumu pieņemšanas procesa lietderību un efektivitāti, kurā tiek pieņemti minētie lēmumi un lemts par to īstenošanu, un panākt to, lai saņēmēji uzlabotu to politisko priekšnoteikumu piemērošanu, kas jāievēro, lai varētu piešķirt makrofinansiālo palīdzību, kā arī uzlabot minētās palīdzības pārredzamību un demokrātisko kontroli. |
(3) |
Eiropas Parlaments 2003. gada 3. jūnija rezolūcijā par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm aicināja izstrādāt pamatregulu par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu, lai paātrinātu lēmumu pieņemšanas procesu un nodrošinātu šim finanšu instrumentam oficiālu un pārredzamu pamatu. |
(4) |
Padome 2002. gada 8. oktobrī pieņemtajos secinājumos noteica kritērijus (tā dēvētie Genvālas kritēriji) attiecībā uz makrofinansiālās palīdzības darbību virzību. Būtu lietderīgi veikt šo kritēriju atjaunināšanu un precizēšanu, cita starpā attiecībā uz kritērijiem atbilstīgas palīdzības formas noteikšanai (aizdevums, dotācija vai abu veidu apvienojums). |
(5) |
Šiem principiem būtu jāļauj paātrināti darīt pieejamu Savienības makrofinansiālo palīdzību, jo īpaši, ja attiecīgajos apstākļos nepieciešama tūlītēja rīcība, kā arī uzlabot makrofinansiālās palīdzības sniegšanas kritēriju precizitāti un pārredzamību. |
(6) |
Komisijai būtu jānodrošina, ka makrofinansiālā palīdzība atbilst pamatprincipiem, mērķiem un pasākumiem, kas veikti dažādās jomās saistībā ar ārējo darbību, kā arī citām atbilstīgām Eiropas Savienības politikas nostādnēm. |
(7) |
Ar makrofinansiālo palīdzību būtu jāatbalsta Savienības ārpolitika. Visā makrofinansiālās palīdzības sniegšanas darbības laikā Komisijas dienestiem un Eiropas Ārējās darbības dienestam (EĀDD) būtu cieši jāsadarbojas, lai nodrošinātu Savienības ārpolitikas koordināciju un saskaņotību. |
(8) |
Ar makrofinansiālo palīdzību būtu jānodrošina atbalsts tādu vērtību ievērošanai, kas saņēmējiem kopējas ar Eiropas Savienības vērtībām, tostarp demokrātijai, tiesiskumam, labai pārvaldībai, cilvēktiesību ievērošanai, ilgtspējīgai attīstībai un nabadzības samazināšanai, un atvērtas, likumīgas un godīgas tirdzniecības principiem. |
(9) |
Priekšnoteikumam makrofinansiālās palīdzības piešķiršanai vajadzētu būt, ka kritērijiem atbilstošajā valstī tiek ievēroti efektīvi demokrātiskie mehānismi, tostarp daudzpartiju parlamentārā sistēma un tiesiskums, un tiek garantēta cilvēktiesību ievērošana. Komisijai būtu regulāri jāuzrauga atbilstība minētajiem priekšnoteikumiem. |
(10) |
Atsevišķu makrofinansiālās palīdzības lēmumu konkrētajos mērķos būtu jāiekļauj mērķis uzlabot saņēmēju valsts finanšu pārvaldības efektivitāti, pārredzamību un atbildību. Komisijai būtu regulāri jāuzrauga šo mērķu sasniegšana. |
(11) |
Ar makrofinansiālo palīdzību būtu jācenšas sniegt atbalstu ilgtspējīgas ārējās finanšu situācijas atjaunošanai trešās valstīs un teritorijās, kurās ir ārvalstu valūtas trūkums un ar to saistītas ārējā finansējuma problēmas. Ar makrofinansiālo palīdzību nevajadzētu nedz sniegt regulāru finanšu atbalstu, nedz izmantot to, lai galvenokārt atbalstītu saņēmēju ekonomikas un sociālo attīstību. |
(12) |
Makrofinansiālajai palīdzībai būtu jāpapildina Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) un citu daudzpusējo finanšu iestāžu nodrošinātie resursi, un būtu taisnīgi jāsadala pienākumi starp Savienību un citiem līdzekļu devējiem. Ar makrofinansiālo palīdzību būtu jānodrošina Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība. |
(13) |
Lai nodrošinātu, ka Savienības finansiālās intereses saistībā ar makrofinansiālo palīdzību tiek efektīvi aizsargātas, saņēmējiem būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, lai novērstu un apkarotu krāpšanu, korupciju un visus citus pārkāpumus saistībā ar šo palīdzību, un būtu jāparedz noteikums, ka Komisija veic pārbaudes un Revīzijas palāta – revīzijas. |
(14) |
Saprašanās memorandu pieņemšanas procedūra būtu jāizvēlas saskaņā ar Regulā (ES) Nr. 182/2011 izklāstītajiem kritērijiem. Šajā saistībā parasti būtu jāizmanto konsultēšanās procedūra, tomēr, ņemot vērā potenciāli nozīmīgo to darbību ietekmi, kas pārsniedz B daļā norādīto robežvērtību, šādām darbībām ir lietderīgi izmantot pārbaudes procedūru. |
B DAĻA – PRINCIPI
1. Palīdzības mērķis
a) |
Makrofinansiālajai palīdzībai vajadzētu būt finanšu instrumentam, kas izmantojams ārkārtas gadījumos ar mērķi sniegt konkrētam mērķim nepiesaistītu atbalstu maksājumu bilances problēmu novēršanai kritērijiem atbilstošās trešās valstīs un teritorijās. Tās mērķim vajadzētu būt atjaunot ilgtspējīgu ārējo finanšu situāciju kritērijiem atbilstošajās valstīs un teritorijās, kurās ir radušās problēmas saistībā ar ārējo finansējumu. Tai būtu jābalsta tādas politikas programmas īstenošana, kas ietver stingrus korekcijas pasākumus un strukturālas reformas, kuru mērķis ir novērst maksājumu bilances problēmas, jo īpaši programmas periodā, un attiecīgo vienošanos un programmu īstenošana kopīgi ar Savienību. |
b) |
Makrofinansiālo palīdzību vajadzētu piešķirt ar nosacījumu, ka pastāv nozīmīgs atlikušais ārējā finansējuma iztrūkums, ko konstatējusi Komisija sadarbībā ar daudzpusējām finanšu iestādēm un kas pārsniedz SVF un citu daudzpusējo finanšu iestāžu nodrošinātos resursus, neskatoties uz spēcīgu ekonomikas stabilizācijas un reformu programmu īstenošanu attiecīgajā valstī vai teritorijā. |
c) |
Makrofinansiālā palīdzība būtu jāsniedz īslaicīgi, un tās sniegšana būtu jāpārtrauc, tiklīdz tiek atkal panākta ārējo finanšu stāvokļa ilgtspējība. |
2. Kritērijiem atbilstošas valstis un teritorijas
Makrofinansiālās palīdzības saņēmēju kritērijiem atbilstošām trešām valstīm un teritorijām vajadzētu būt:
— |
kandidātvalstīm un potenciālām kandidātvalstīm, |
— |
valstīm un teritorijām, uz kurām attiecas Eiropas kaimiņattiecību politika, |
— |
izņēmuma un pienācīgi pamatotos gadījumos – citām trešām valstīm, kam ir izšķiroša nozīme reģionālās stabilitātes nodrošināšanā un kas ir stratēģiski svarīgas Savienībai, un ir politiski, ekonomiski un ģeogrāfiski saistītas ar Savienību. |
3. Palīdzības veids
a) |
Makrofinansiālā palīdzība galvenokārt būtu jāpiešķir aizdevuma veidā. Tomēr izņēmuma gadījumos palīdzību var sniegt dotācijas vai aizdevuma un dotācijas apvienojuma veidā. Nosakot attiecīgo iespējamā dotācijas elementa daļu, Komisijai priekšlikuma sagatavošanā būtu jāņem vērā saņēmēja ekonomiskās attīstības līmenis, ko nosaka, izvērtējot ienākumu līmeni uz vienu iedzīvotāju un nabadzības rādītājus, kā arī tā spēju atmaksāt aizdevumu, pamatojoties uz parāda atmaksājamības analīzi, vienlaikus nodrošinot, ka tiek ievērots princips par taisnīgu pienākumu sadali starp Savienību un citiem līdzekļu devējiem. Šajā nolūkā Komisijai būtu arī jāņem vērā tas, cik lielā mērā starptautiskās finanšu iestādes un citi līdzekļu devēji attiecīgajai valstij piemēro izdevīgus noteikumus. |
b) |
Gadījumos, kad makrofinansiālo palīdzību nodrošina aizdevuma veidā, Komisijai vajadzētu būt tiesībām Savienības vārdā kapitāla tirgos vai no finanšu iestādēm aizņemties nepieciešamos līdzekļus un aizdot tos saņēmējam. |
c) |
Aizņēmumu un aizdevumu darbības būtu jāveic euro, izmantojot vienu un to pašu valutēšanas datumu, un maksājuma termiņu pārcelšanā vai maiņas kursa vai procentu likmju riskā nebūtu jāiesaista Savienība. |
d) |
Visas Savienības izmaksas, kas ir saistītas ar aizņēmuma vai aizdevuma darbībām, būtu jāsedz saņēmējam. |
e) |
Pēc saņēmēja lūguma un, ja apstākļi ļauj uzlabot aizdevumu procentu likmes, Komisija var nolemt refinansēt visu vai daļu tās sākotnējā aizdevuma vai pārstrukturēt atbilstošos finansiālos nosacījumus. Refinansēšanas un pārstrukturēšanas darbības būtu jāveic saskaņā ar 3. punkta d) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem, un ar tām nevajadzētu noteikt attiecīgā aizņēmuma vidējā termiņa pagarinājumu vai palielināt atmaksājamo kapitāla summu refinansēšanas vai pārstrukturēšanas datumā. |
4. Finanšu noteikumi
a) |
Dotāciju veidā nodrošinātās makrofinansiālās palīdzības summām būtu jāatbilst daudzgadu finanšu shēmā paredzētām budžeta apropriācijām. |
b) |
Aizdevuma veidā piešķirtās makrofinansiālās palīdzības summas būtu jānosaka saskaņā ar regulu, ar ko izveido Garantiju fondu ārējai darbībai. Piešķirtajām summām būtu jāatbilst daudzgadu finanšu shēmā paredzētajām budžeta apropriācijām. |
c) |
Gada apropriācijas būtu jāapstiprina budžeta lēmējinstitūcijai saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu. |
5. Palīdzības summa
a) |
Palīdzības summas noteikšanā būtu jāņem vērā kritērijiem atbilstošās valsts vai teritorijas atlikušās ārējā finansējuma vajadzības un tās iespējas finansēt sevi, izmantojot pašu resursus, un jo īpaši to rīcībā esošās starptautiskās rezerves. Minētās finansējuma vajadzības būtu jānosaka Komisijai, sadarbojoties ar starptautiskām finanšu iestādēm un pamatojoties uz visaptverošu kvantitatīvu novērtējumu un pārredzamiem apliecinošiem dokumentiem. Komisijai jo īpaši būtu jāpamatojas uz jaunākajām SVF prognozēm par attiecīgās valsts vai teritorijas maksājumu bilanci un jāņem vērā daudzpusējo līdzekļu devēju sagaidāmās iemaksas, kā arī citu Savienības ārējās finansēšanas instrumentu līdzšinējā izmantošana minētajā kritērijiem atbilstošajā valstī vai teritorijā. |
b) |
Komisijas dokumentācijā būtu jāiekļauj informācija par paredzamo ārvalstu valūtas rezervju apjomu makrofinansiālās palīdzības nesniegšanas gadījumā, salīdzinot ar līmeni, kas uzskatāms par atbilstīgu un ko nosaka ar attiecīgiem rādītājiem, piemēram, rezervju rādītājs attiecībā pret īstermiņa ārējo parādu un rezervju rādītājs attiecībā pret saņēmējas valsts importu. |
c) |
Nosakot piešķiramo makrofinansiālās palīdzības summu, būtu jāņem vērā arī taisnīga pienākumu sadale starp Savienību un citiem līdzekļu devējiem, kā arī Savienības vispārējās iesaistīšanās pievienotā vērtība. |
d) |
Ja makrofinansiālās palīdzības sniegšanas laikā saņēmēja finansējuma vajadzības būtiski samazinās, salīdzinot ar sākotnējām prognozēm, Komisijai saskaņā ar konsultēšanās procedūru – ja palīdzības summa ir EUR 90 miljoni vai mazāka – vai pārbaudes procedūru – ja palīdzības summa pārsniedz EUR 90 miljonus —, būtu jāsamazina šādas palīdzības summa vai arī jāaptur vai jāatceļ tā. |
6. Nosacījumi
a) |
Priekšnoteikumam makrofinansiālās palīdzības piešķiršanai vajadzētu būt, ka kritērijiem atbilstošā valstī vai teritorijā tiek ievēroti efektīvi demokrātiskie mehānismi, tostarp daudzpartiju parlamentārā sistēma un tiesiskums, un tiek garantēta cilvēktiesību ievērošana. Komisijai būtu jānodrošina publiski pieejams novērtējums (1) par šā priekšnoteikuma ievērošanu un būtu jāuzrauga tā ievērošana visā makrofinansiālās palīdzības darbības ciklā. Šis punkts būtu jāpiemēro saskaņā ar Lēmumu, ar ko nosaka EĀDD organizatorisko struktūru un darbību. |
b) |
Makrofinansiālā palīdzība būtu jāpiešķir, ja starp kritērijiem atbilstošo valsti vai teritoriju un SVF pastāv ar piesardzības pasākumiem nesaistīta vienošanās par kredītu, kas atbilst šādiem nosacījumiem:
|
c) |
Palīdzības izmaksa būtu jāveic ar nosacījumu, ka ilgstoši tiek sekmīgi pildīta SVF atbalstīta politikas programma un ievērots šā punkta a) apakšpunktā paredzētais priekšnoteikums. Tai vajadzētu būt atkarīgai arī no nosacījuma, ka konkrētā laika posmā tiek īstenoti skaidri definēti, uz strukturālām reformām un stabilu valsts finanšu sistēmu vērsti ekonomikas politikas pasākumi, par kuriem vienojas Komisija un saņēmējs un ko nosaka saprašanās memorandā. |
d) |
Lai nodrošinātu Savienības finanšu interešu aizsardzību un uzlabotu saņēmēju pārvaldību, saprašanās memorandā būtu jāietver pasākumi, kuru mērķis ir uzlabot publiskā sektora finanšu pārvaldības sistēmu efektivitāti, pārredzamību un atbildību. |
e) |
Izstrādājot politikas pasākumus, būtu pienācīgi jāņem vērā arī panākumi saistībā ar abpusēju tirgus atvērtību, likumīgas un godprātības tirdzniecības attīstību un citas Savienības ārpolitikas prioritātes. |
f) |
Politikas pasākumiem būtu jāatbilst spēkā esošajiem partnerattiecību nolīgumiem, sadarbības nolīgumiem un asociācijas nolīgumiem, kas ir noslēgti starp Savienību un saņēmēju, kā arī makroekonomikas korekciju un strukturālo reformu programmām, ko saņēmējs īsteno ar SVF atbalstu. |
7. Procedūra
a) |
Valstij vai teritorijai, kas vēlas saņemt Savienības makrofinansiālo palīdzību, būtu jāiesniedz Komisijai rakstisks pieteikums. Komisijai būtu jāpārbauda, vai ir ievēroti 1., 2., 4. un 6. punktā izklāstītie nosacījumi, un attiecīgā gadījumā jāiesniedz lēmuma priekšlikums Eiropas Parlamentam un Padomei. |
b) |
Lēmumā par aizdevuma piešķiršanu būtu jānorāda makrofinansiālās palīdzības summa, maksimālais vidējais termiņš un makrofinansiālās palīdzības maksājumu maksimālais skaits. Ja lēmums ietver dotācijas elementu, tajā būtu jānorāda arī tā summa un maksimālais maksājumu skaits. Lēmumam par dotācijas piešķiršanu būtu jāpievieno pamatojums palīdzības dotācijas (vai dotācijas elementa) piešķiršanai. Abos gadījumos būtu jānosaka laikposms, kurā makrofinansiālā palīdzība ir pieejama. Parasti pieejamības laikposmam nevajadzētu pārsniegt trīs gadus. Iesniedzot priekšlikumu lēmumam par makrofinansiālās palīdzības piešķiršanu, Komisijai būtu jāsniedz 12. punkta c) apakšpunktā minētā informācija. |
c) |
Pēc tam, kad lēmums par makrofinansiālās palīdzības piešķiršanu ir pieņemts, Komisijai saskaņā ar konsultēšanās procedūru – ja palīdzības summa ir EUR 90 miljoni vai mazāka – vai pārbaudes procedūru – ja palīdzības summa pārsniedz EUR 90 miljonus —, saprašanās memorandā ar saņēmēju būtu jāvienojas par 6. punkta c), d), e) un f) apakšpunktā minētajiem politikas pasākumiem. |
d) |
Pēc tam, kad ir pieņemts lēmums par makrofinansiālās palīdzības piešķiršanu, Komisijai ar saņēmēju būtu jāvienojas par detalizētiem makrofinansiālās palīdzības finanšu noteikumiem. Minētie detalizētie finanšu noteikumi būtu jāparedz aizdevuma vai dotāciju nolīgumā. |
e) |
Komisijai būtu jāinformē Eiropas Parlaments un Padome par aktualitātēm saistībā ar konkrētai valstij sniegtu palīdzību, tostarp par tās izmaksu, un savlaicīgi jāsniedz minētajām iestādēm attiecīgie dokumenti. |
8. Īstenošana un finanšu pārvaldība
a) |
Komisijai būtu jāīsteno makrofinansiālā palīdzība saskaņā ar Savienības finanšu noteikumiem. |
b) |
Makrofinansiālā palīdzība būtu jāīsteno saskaņā ar tiešu centralizētu pārvaldību. |
c) |
Budžetā saistības būtu jāuzņemas, pamatojoties uz lēmumiem, kurus Komisija pieņēmusi saskaņā ar šo punktu. Ja makrofinansiālā palīdzība tiek sniegta vairākus finanšu gadus, budžeta saistības šādai palīdzībai var sadalīt gada maksājumu veidā. |
9. Palīdzības izmaksa
a) |
Makrofinansiālā palīdzība būtu jāizmaksā saņēmēja centrālajai bankai. |
b) |
Makrofinansiālā palīdzība būtu jāizmaksā, veicot secīgus maksājumus, ja ir izpildīts 6. punkta a) apakšpunktā minētais priekšnoteikums un 6. punkta b) un c) apakšpunktā minētie nosacījumi. |
c) |
Komisijai būtu regulāri jāpārbauda atbilstība 6. punkta b) un c) apakšpunkta nosacījumiem. |
d) |
Ja 6. punkta a) apakšpunktā minētais priekšnoteikums un 6. punkta b) un c) apakšpunktā minētie nosacījumi netiek izpildīti, Komisijai būtu īslaicīgi jāaptur vai jāatceļ makrofinansiālās palīdzības izmaksa. Šādos gadījumos tai būtu jāinformē Eiropas Parlaments un Padome par apturēšanas vai atcelšanas iemesliem. |
10. Atbalsta pasākumi
Savienības budžeta līdzekļus var izmantot, lai segtu izdevumus, kas nepieciešami makrofinansiālās palīdzības īstenošanai.
11. Savienības finansiālo interešu aizsardzība
a) |
Visos nolīgumos, kas saistīti ar katru attiecībā uz atsevišķu valsti pieņemtu lēmumu, būtu jāiekļauj noteikumi, kas paredz, ka saņēmējiem ir regulāri jākontrolē no Eiropas Savienības budžeta piešķirtā finansējuma pienācīgs izlietojums, jāveic atbilstīgi pasākumi, lai novērstu pārkāpumus un krāpšanu, un vajadzības gadījumā jāuzsāk tiesvedība, lai atgūtu jebkādus neatbilstīgi izlietotus līdzekļus, kas ir piešķirti saskaņā ar katru attiecībā uz atsevišķu valsti pieņemtu lēmumu. |
b) |
Jebkurā nolīgumā, kas saistīts ar attiecībā uz atsevišķu valsti pieņemtu lēmumu, būtu jāietver noteikumi, ar kuriem nodrošina Savienības finansiālo interešu aizsardzību, jo īpaši attiecībā uz krāpšanu, korupciju un citiem pārkāpumiem, saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem. |
c) |
Šā dokumenta 6. punkta c) apakšpunktā minētajā saprašanās memorandā būtu nepārprotami jāparedz tiesības Komisijai un Revīzijas palātai makrofinansiālās palīdzības pieejamības laikposmā un pēc tā veikt revīzijas, tostarp dokumentu revīzijas un pārbaudes uz vietas, piemēram, operatīvos novērtējumus. Memorandā būtu arī nepārprotami jāpilnvaro Komisija vai tās pārstāvji veikt pārbaudes un inspekcijas uz vietas. |
d) |
Makrofinansiālās palīdzības programmas īstenošanas laikā Komisijai, veicot operatīvos novērtējumus, būtu jāraugās, lai ar šādu palīdzību saistītā saņēmēja finanšu pasākumu, administratīvo procedūru un iekšējās un ārējas kontroles mehānismu darbība būtu pareiza. |
e) |
Jebkurā nolīgumā, kas saistīts ar attiecībā uz atsevišķu valsti pieņemtu lēmumu, būtu jāiekļauj noteikumi, kas nodrošina, ka Savienība ir tiesīga saņemt dotācijas atmaksu pilnā apmērā un/vai aizdevuma atmaksu pirms termiņa, ja tiek konstatēts, ka saistībā ar makrofinansiālās palīdzības pārvaldību saņēmējs ir iesaistījies krāpnieciskā vai koruptīvā darbībā, vai citā prettiesiskā darbībā, kas rada kaitējumu Savienības finanšu interesēm. |
12. Gada pārskats
a) |
Komisijai būtu jāpārbauda makrofinansiālās palīdzības īstenošanā panāktais progress un katru gadu līdz 30. jūnijam jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada pārskats. |
b) |
Gada pārskatā būtu jāizvērtē saņēmēju ekonomiskā situācija un prognozes, kā arī 6. punkta c) apakšpunktā norādīto politikas pasākumu īstenošanā panāktais progress. |
c) |
Tajā būtu arī jāsniedz atjaunināta informācija par pieejamajiem budžeta līdzekļiem aizdevumu un dotāciju veidā, ņemot vērā darbības, kas tiek plānotas. |
13. Novērtējums
a) |
Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ex-post novērtējuma ziņojumi par jaunāko īstenoto makrofinansiālās palīdzības darbību rezultātiem un efektivitāti un par to, cik kādā mērā tās ir veicinājušas palīdzības sniegšanas mērķu īstenošanu. |
b) |
Komisijai būtu regulāri un vismaz ik pēc četriem gadiem jānovērtē makrofinansiālās palīdzības sniegšana un jāsniedz Eiropas Parlamentam un Padomei sīki izstrādāts pārskats par makrofinansiālo palīdzību. Šāda novērtējuma mērķim vajadzētu būt pārliecināties, vai ir sasniegti mērķi saistībā ar makrofinansiālo palīdzību un vai joprojām tiek ievēroti makrofinansiālās palīdzības nosacījumi, tostarp 7. punkta c) apakšpunktā minētā robežvērtība, kā arī ļaut Komisija sniegt ieteikumus turpmāko darbību uzlabošanai. Komisijai tās veiktajā novērtējumā būtu arī jāizvērtē sadarbība ar Eiropas vai daudzpusējām finanšu iestādēm makrofinansiālās palīdzības sniegšanā. |
(1) Šis novērtējums būs balstīts uz gada ziņojumu par cilvēktiesībām un demokrātiju pasaulē, kas paredzēts ES Stratēģiskajā satvarā un rīcības plānā par cilvēktiesībām un demokrātiju (Padomes 2012. gada 25. jūnija sanāksmes secinājumi par cilvēktiesībām un demokrātiju).
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/331 |
P7_TA(2013)0321
Uzbrukumi informācijas sistēmām ***I
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par uzbrukumiem informācijas sistēmām, un ar ko atceļ Padomes Pamatlēmumu 2005/222/TI (COM(2010)0517 – C7-0293/2010 – 2010/0273(COD))
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
(2016/C 075/48)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2010)0517), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 83. panta 1. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0293/2010), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 4. maija atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2013. gada 21. jūnija vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu un Ārlietu komitejas un Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas atzinumus (A7-0224/2013), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 218, 23.7.2011., 130. lpp.
P7_TC1-COD(2010)0273
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 4. jūlijā, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/…/ES par uzbrukumiem informācijas sistēmām, un ar kuru aizstāj Padomes Pamatlēmumu 2005/222/TI
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2013/40/ES.)
26.2.2016 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 75/332 |
P7_TA(2013)0330
Budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projekts – izdevumi saistībā ar Horvātijas pievienošanos Eiropas Savienībai
Eiropas Parlamenta 2013. gada 4. jūlija rezolūcija par Padomes nostāju attiecībā uz Eiropas Savienības 2013. finanšu gada budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu, III iedaļa – Komisija (11607/2013 – C7-0199/2013 – 2013/2054(BUD))
(2016/C 075/49)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 314. pantu un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 106.a pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (1); |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības 2013. finanšu gada vispārējo budžetu, ko galīgajā variantā pieņēma 2012. gada 12. decembrī (2), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (3) (turpmāk “Iestāžu 2006. gada 17. maija nolīgums”) un jo īpaši tā 29. punktu, |
— |
ņemot vērā priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam, ar ko attiecībā uz daudzgadu finanšu shēmu groza 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību, lai ņemtu vērā izdevumu vajadzības, ko rada Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai (COM(2013)0157), |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības 2013. finanšu gada budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu, ko Komisija pieņēma 2013. gada 18. martā (COM(2013)0156), |
— |
ņemot vērā Padomes 2013. gada 26. jūnijā pieņemto nostāju attiecībā uz Eiropas Savienības vispārējā budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu (11607/2013 – C7-0199/2013), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 75.b un 75.e pantu, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7-0246/2013), |
A. |
tā kā budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projekts ir izstrādāts, lai 2013. gada budžetā iekļautu saistību un maksājumu apropriācijas, kas vajadzīgas to izdevumu segšanai, kuri saistīti ar Horvātijas pievienošanos Savienībai 2013. gada 1. jūlijā; |
B. |
tā kā vienlaikus Komisija saskaņā ar Iestāžu 2006. gada 17. maija nolīguma 29. punktu iesniedza priekšlikumu daudzgadu finanšu shēmas pielāgošanai, lai ņemtu vērā šīs izmaiņas; |
C. |
tā kā ierosinātais palielinājums – EUR 655,1 miljoni saistību apropriācijās un EUR 374 miljoni maksājumu apropriācijās – atspoguļo 2011. gada 30. jūnija Pievienošanās konferencē saskaņoto finansējuma apmēru, izņemot 5. izdevumu kategoriju, jo ar Horvātijas pievienošanos saistītie administratīvie izdevumi jau ir iekļauti 2013. gada budžetā, |
1. |
pieņem zināšanai Komisijas iesniegto budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu un Padomes nostāju attiecībā uz to; |
2. |
uzsver, ka šis budžeta grozījums ir tikai tehnisks un vienkārši izriet no vienprātīgas vienošanās attiecībā uz Līgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai, kļūstot par Savienības 28. dalībvalsti; uzsver, ka minētā iemesla dēļ šis budžeta grozījums netika saistīts ar notiekošajām politiskajām iestāžu debatēm par to, kā atrisināt jautājumu par maksājumiem, kas no 2012. gada palikuši nenomaksāti, un sarunām par budžeta grozījuma Nr. 2/2013 projektu; |
3. |
atgādina, ka saskaņā ar Iestāžu 2006. gada 17. maija nolīguma 29. punktu līdzekļi šā budžeta grozījuma finansēšanai ir jārod, pielāgojot finanšu shēmu, proti, pārskatot 2013. gada saistību un maksājumu apropriāciju maksimālos apjomus; |
4. |
atkārtoti pauž savu nostāju, ka Līgumā par Eiropas Savienības darbību paredzētais astoņu nedēļu laikposms valstu parlamentu informēšanai par jebkādu tiesību akta projektu neattiecas uz budžeta jautājumiem; tādēļ pauž nožēlu par to, ka, neskatoties uz ļoti saspringto grafiku, kas jāievēro, lai šis budžeta grozījums varētu stāties spēkā, Padome tomēr novilcināja savas nostājas pieņemšanu, tādējādi vēl vairāk samazinot Līgumā paredzēto laiku, kas Parlamentam pieejams pieņemšanai; |
5. |
turklāt pauž nožēlu par grūtībām, ar kādām pat pēc tam, kad bija beidzies astoņu nedēļu termiņš, Padome panāca vienošanos par šo pārskatīšanu, un kā rezultātā finansējums, kas Horvātijai pienākas no 2013. gada 1. jūlija, būs pieejams ar nokavēšanos; brīdina, ka minētais nedrīkst kļūt par precedentu turpmākajām paplašināšanās kārtām; |
6. |
atzinīgi vērtē to, ka Padome beidzot spēja vienoties par 2013. gada maksājumu maksimālo apjomu pārskatīšanu vajadzīgo EUR 374 miljonu apmērā, neveicot nekādu kompensēšanu; uzskata, ka, ņemot vērā šo ierobežoto summu un to, ka šobrīd 2013. gada budžetā trūkst maksājumu apropriāciju, tas ir pareizais veids, kā pildīt pienākumu, ko dalībvalstis uzņēmās, kad tās parakstīja Pievienošanās līgumu, un kā ievērot 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 29. punkta noteikumus; |
7. |
tomēr pauž nožēlu par to, ka attiecībā uz saistību pārskatīšanu Padome nolēma neņemt vērā to, cik politiski svarīgi ir pieņemt Komisijas priekšlikumu kā tādu, un tā vietā izvēlējās vajadzīgās apropriācijas nodrošināt ar kompensēšanu; uzskata, ka minētā nostāja ir pretrunā tā vienbalsīgā lēmuma garam, kas tika pieņemts, parakstot Pievienošanās līgumu, kā arī 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma garam; uzsver, ka minētais lēmums raida nepareizu politisku signālu ne tikai Horvātijai, bet arī pārējām kandidātvalstīm; uzsver, ka minētais lēmums tiek akceptēts tikai tāpēc, ka tas attiecas uz pašreizējās DFS (2007–2013) pēdējiem 6 mēnešiem; norāda, ka minētajam nevajadzētu kļūt par precedentu turpmākajām paplašināšanās kārtām, kas varētu notikt nākamās DFS (2014–2020) laikā; |
8. |
pauž nožēlu par to, ka 5. izdevumu kategorija ir noteikta par galveno saistību kompensēšanas avotu, jo tā rezultātā varētu nepietikt līdzekļu, kas vajadzīgi, lai segtu apstrīdētos algas pielāgojumus gadījumā, ja Tiesas nolēmums tiktu pieņemts vēl 2013. gadā; |
9. |
tomēr, tā kā no politiskā viedokļa ir svarīgi un no juridiskā viedokļa ir steidzami nepieciešams nodrošināt Horvātijai finansējumu, nolemj bez grozījumiem apstiprināt Padomes nostāju attiecībā uz budžeta grozījuma Nr. 1/2013 projektu; |
10. |
uzdod priekšsēdētājam paziņot, ka budžeta grozījums Nr. 1/2013 ir pieņemts galīgajā variantā, kā arī nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
11. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.
(3) OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.