ISSN 1977-0952 |
||
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254 |
|
![]() |
||
Izdevums latviešu valodā |
Informācija un paziņojumi |
58. sējums |
Paziņojums Nr. |
Saturs |
Lappuse |
|
IV Paziņojumi |
|
|
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
|
|
Eiropas Savienības Tiesa |
|
2015/C 254/01 |
Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī |
|
V Atzinumi |
|
|
JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
|
|
Tiesa |
|
2015/C 254/02 |
||
2015/C 254/03 |
||
2015/C 254/04 |
||
2015/C 254/05 |
||
2015/C 254/06 |
||
2015/C 254/07 |
||
2015/C 254/08 |
||
2015/C 254/09 |
||
2015/C 254/10 |
||
2015/C 254/11 |
||
2015/C 254/12 |
||
2015/C 254/13 |
Lieta C-244/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. maijā – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika |
|
2015/C 254/14 |
||
2015/C 254/15 |
||
2015/C 254/16 |
||
2015/C 254/17 |
||
2015/C 254/18 |
||
|
Vispārējā tiesa |
|
2015/C 254/19 |
Lieta T-260/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. maijā – Iberdrola/Komisija |
|
2015/C 254/20 |
||
2015/C 254/21 |
Lieta T-264/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. maijā – Gameart/Komisija |
|
2015/C 254/22 |
Lieta T-296/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – Industrias Químicas del Vallés/Komisija |
|
2015/C 254/23 |
Lieta T-299/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Nova/Komisija |
|
2015/C 254/24 |
Lieta T-317/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. jūnijā – Itālija/Komisija |
|
2015/C 254/25 |
||
|
Eiropas Savienības Civildienesta tiesa |
|
2015/C 254/26 |
||
2015/C 254/27 |
||
2015/C 254/28 |
LV |
|
IV Paziņojumi
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI
Eiropas Savienības Tiesa
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/1 |
Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
(2015/C 254/01)
Jaunākā publikācija
Iepriekšējās publikācijas
Šie teksti pieejami
EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu
V Atzinumi
JURIDISKAS PROCEDŪRAS
Tiesa
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/2 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Franz Lesar
(Lieta C-159/15)
(2015/C 254/02)
Tiesvedības valoda – vācu
Iesniedzējtiesa
Verwaltungsgerichtshof
Pamatlietas puses
Prasītājs: Franz Lesar
Atbildētāja: Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt
Prejudiciālie jautājumi
Vai Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru mācekļa gadi un līgumdarba federālajā valdībā laikposmi, par kuriem bija jāmaksā obligātās pensiju apdrošināšanas iemaksas, dienesta pensijas saņemšanas nolūkā:
a) |
tiek ieskaitīti kā laikposmi pirms stāšanās civildienestā, ja tie attiecas uz laiku pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas un federālā valdība šajā gadījumā ir saņēmusi no sociālās apdrošināšanas iestādes atbilstoši tiesiskajai situācijai sociālās apdrošināšanas tiesībās kompensācijas summu par šo laikposmu ieskaitīšanu; |
b) |
kā laikposmi pirms stāšanās civildienestā ieskaitīti tomēr netiek, ja tie attiecas uz laiku pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, un šo laikposmu neieskaitīšanas gadījumā federālajai valdībai kompensācijas summa netiek maksāta un apdrošinātajai personai tiek kompensētas pensiju apdrošināšanas iemaksas, it īpaši ņemot vērā, ka tad, ja šie laikposmi atbilstoši Savienības tiesībām tiktu ieskaitīti a posteriori, sociālās apdrošināšanas iestādei būtu iespēja atgūt no ierēdņa kompensācijas summu, kā arī sociālās apdrošināšanas iestādei a posteriori, iespējams, būtu pienākums maksāt kompensācijas summu federālajai valdībai? |
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/3 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH
(Lieta C-163/15)
(2015/C 254/03)
Tiesvedības valoda – vācu
Iesniedzējtiesa
Oberlandesgericht Düsseldorf
Pamatlietas puses
Prasītājs: Youssef Hassan
Atbildētāja: Breiding Vertriebsgesellschaft mbH
Prejudiciālie jautājumi
1) |
Vai Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 23. panta 1. punkta pirmais teikums nepieļauj, ka prasījumus saistībā ar Kopienas preču zīmes pārkāpumu izvirza licenciāts, kurš nav reģistrēts Kopienas preču zīmju reģistrā? |
2) |
Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 23. panta 1. punkta pirmais teikums nepieļauj valsts tiesisko praksi, atbilstoši kurai licenciāts uz pārstāvības pamata savā vārdā var īstenot preču zīmes īpašnieka tiesības attiecībā pret pārkāpuma izdarītāju? |
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/3 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – TSI GmbH/Hauptzollamt Aachen
(Lieta C-183/15)
(2015/C 254/04)
Tiesvedības valoda – vācu
Iesniedzējtiesa
Finanzgericht Düsseldorf
Pamatlietas puses
Prasītāja: TSI GmbH
Atbildētāja: Hauptzollamt Aachen
Prejudiciālais jautājums
Vai Kombinētā nomenklatūra Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), kas grozīta ar Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulu (EK) Nr. 1031/2008 (2), I pielikumā ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmumā sīkāk aprakstītā aerodinamiskā ultravioleto daļiņu izmēra mērierīce un pārnēsājams daļiņu skaitītājs ir jāklasificē apakšpozīcijā 9027 10 10?
(2) Komisijas 2008. gada 19. septembra Regula (EK) Nr. 1031/2008, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu; OV L 291, 1. lpp.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/4 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. aprīlī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Marjan Kostanjevec/F&S LEASING, G.m.b.H.
(Lieta C-185/15)
(2015/C 254/05)
Tiesvedības valoda – slovēņu
Iesniedzējtiesa
Vrhovno sodišče Republike Slovenije
Pamatlietas puses
Prasītājs: Marjan Kostanjevec
Atbildētājs: F&S LEASING, G.m.b.H.
Prejudiciālie jautājumi
1) |
Vai pretprasības jēdziens Regulas Nr. 44/2001 (1) 6. panta 3. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver arī tādu prasību, kas celta kā pretprasība valsts tiesību izpratnē pēc tam, kad kasācijas tiesvedībā ir ticis atcelts spriedums, kas kļuvis galīgs un izpildāms un kas pasludināts tiesvedībā par atbildētāja pamatprasību, un tā pati lieta nosūtīta atpakaļ pirmās instances tiesai jaunai iztiesāšanai, bet prasītājs savā pretprasībā, kas pamatota uz nepamatotu iedzīvošanos, lūdz atmaksāt summu, kuru viņam bija pienākums samaksāt, pamatojoties uz tiesvedībā par atbildētāja pamatprasību pasludināto un atcelto spriedumu? |
2) |
Vai Regulas Nr. 44/2001 15. panta 1. punktā izmantotais jēdziens “lietas saistībā ar patērētāja noslēgtiem līgumiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver arī situāciju, kad patērētājs ceļ pats savu prasību, kurā viņš izvirza ar nepamatotu iedzīvošanos pamatotu prasījumu, kā pretprasību valsts tiesību izpratnē, kas saistīta ar tādu pamatprasību, kura tomēr attiecas uz patērētāju līgumu atbilstoši iepriekš minētajai Regulas Nr. 44/2001 tiesību normai, un ar kuru prasītājs – patērētājs prasa atmaksāt summu, kas viņam bija jāsamaksā, pamatojoties uz (vēlāk) atceltu spriedumu, kas pasludināts tiesvedībā par atbildētāja pamatprasību, un tādējādi prasa atmaksāt summu, kas izriet no lietas saistībā ar patērētāju līgumiem? |
3) |
Ja iepriekš aprakstītajā gadījumā jurisdikciju nav iespējams pamatot ne ar noteikumiem par jurisdikciju pretprasības gadījumā, ne ar noteikumiem par jurisdikciju attiecībā uz patērētāju līgumiem:
|
(1) Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 19. nod., 4. sēj., 42. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/5 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. aprīlī iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück
(Lieta C-186/15)
(2015/C 254/06)
Tiesvedības valoda – vācu
Iesniedzējtiesa
Finanzgericht Münster
Pamatlietas puses
Prasītāja: Kreissparkasse Wiedenbrück
Atbildētāja: Finanzamt Wiedenbrück
Prejudiciālie jautājumi
1) |
Vai dalībvalstīm ir jāpiemēro Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 175. panta 1. punkts par noapaļošanu, ja atskaitāmā daļa tiek aprēķināta ar īpašām metodēm atbilstoši šīs direktīvas 173. panta 2. punkta a), b), c) vai d) apakšpunktam? |
2) |
Vai dalībvalstīm ir jāpiemēro Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 175. panta 1. punkts par noapaļošanu gadījumā, kad atbilstoši Direktīvas 2006/112 184. un nākamajiem pantiem ir veikta priekšnodokļa korekcija, ja atskaitāmā daļa direktīvas 175. panta 1. punkta izpratnē tiek aprēķināta ar kādu no īpašajām metodēm, kas minētas šīs direktīvas 173. panta 2. punkta a), b), c) vai d) apakšpunktos, vai attiecīgi Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 5. punkta trešās daļas a), b), c) vai d) apakšpunktos? |
3) |
Vai dalībvalstīm ir jāveic priekšnodokļa atskaitījuma korekcija atbilstoši Direktīvas 2006/112/EK 184. un nākamajiem pantiem, piemērojot noapaļošanas noteikumu – 2. jautājums – tādējādi, ka koriģējamā priekšnodokļa summa tiek noapaļota uz augšu vai uz leju līdz pilnam skaitlim par labu nodokļa maksātājam? |
(1) OV L 347, 1. lpp.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/5 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Pierre Mulhaupt kā Société Civile Immobilière Senior Home (SCI) maksātnespējas administrators
(Lieta C-195/15)
(2015/C 254/07)
Tiesvedības valoda – vācu
Iesniedzējtiesa
Bundesgerichtshof
Pamatlietas puses
Sūdzības iesniedzējs: Pierre Mulhaupt kā Société Civile Immobilière Senior Home (SCI) maksātnespējas administrators
Pārējie lietas dalībnieki: |
Gemeinde Wedemark, Hannoversche Volksbank eG |
Prejudiciālais jautājums
Vai lietu tiesības jēdziens Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (1) 5. panta 1. punktā ietver tādu valsts noteikumu, kas iekļauts Grundsteuergesetz [Zemes nodokļa likuma] 12. pantā kopsakarā ar Abgabenordnung [Nodokļu kodeksa] 77. panta 2. punkta pirmo teikumu, saskaņā ar kuru zemes nodokļa samaksas prasījumi uz zemes gabalu gulstas kā publiska nasta un īpašniekam šajā ziņā ir jāpacieš piespiedu izpilde zemes īpašumā?
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/6 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. maijā iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – Korpschef van politie/W. F. de Munk
(Lieta C-209/15)
(2015/C 254/08)
Tiesvedības valoda – holandiešu
Iesniedzējtiesa
Centrale Raad van Beroep
Pamatlietas puses
Prasītājs: Korpschef van politie
Atbildētāja: W. F. de Munk
Prejudiciālie jautājumi
1) |
Vai Direktīvas 2003/88/EK (1) 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo pantu nav saderīga tāda valsts tiesību norma kā Barp [Besluit algemene rechtspositie politie; Lēmuma par policijas vispārīgo juridisko statusu] 19. pants, saskaņā ar kuru nepamatoti atlaists ierēdnis laikposmā no atlaišanas dienas līdz civildienesta tiesisko attiecību atjaunošanas dienai vai attiecīgi līdz likumīgas atlaišanas dienai neuzkrāj atvaļinājuma stundas? |
2) |
Ja no 1. jautājuma izriet, ka strīdā aplūkotajā laikposmā atvaļinājuma stundas tomēr ir tikušas uzkrātas: vai šajā gadījumā Direktīvas 2003/88/EK 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo pantu nav saderīgs Barp 23. pants, saskaņā ar kuru uzkrāšanas gada beigās uz nākamo gadu drīkst pārcelt tikai ierobežotu atvaļinājuma stundu skaitu un atlikušās neizmantotās atvaļinājuma stundas tiek zaudētas? |
(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/7 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Município de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, L.da
(Lieta C-214/15)
(2015/C 254/09)
Tiesvedības valoda – portugāļu
Iesniedzējtiesa
Supremo Tribunal Administrativo
Pamatlietas puses
Prasītāja: Município de Vila Pouca de Aguiar
Atbildētājas: Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, L.da
Prejudiciālais jautājums
Vai saskaņā ar Savienības tiesībām, it īpaši Direktīvas 2004/18/EK (1) 55. pantu, piešķirot publiskā būvdarbu līguma slēgšanas tiesības, ir atļauts nekavējoties noraidīt pretendenta piedāvājumu, kuram tā iesniegšanas brīdī tam nav pievienots dokuments, ar kuru tiktu pamatota tā “nepamatoti zemā cena”, ja specifikācijā ir noteikti šī jēdziena kritēriji [skat. “specifikācijas” 09./C1 punktu]?
(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/7 |
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-378/13 Star Fruit/ITSB 2015. gada 18. maijā iesniedza Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion
(Lieta C-226/15 P)
(2015/C 254/10)
Tiesvedības valoda – franču
Lietas dalībnieki
Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)
Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:
— |
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-378/13, EU:T:2015:186, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība, kas galvenokārt vērsta uz to, lai grozītu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu lietā R 1215/2011-4; |
— |
grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu lietā R 1215/2011-4, nospiežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju šajā Apelācijas padomē iesniegtā apelācijas sūdzība ir pamatota un ka līdz ar to ir jāapmierina apelācijas sūdzības iesniedzēju iebildumi par Kopienas preču zīmes “ENGLISH PINK” reģistrācijas pieteikuma Nr. 8610768 reģistrāciju; |
— |
piespriest ITSB atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju gan apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību, apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza šādus pamatus.
Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka gan Vispārējā tiesa, gan Apelācijas padome, piemērojot Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1), esot pārkāpusi res judicata spēka vispārējo tiesību principu attiecībā uz Kopienas preču zīmju tiesas galīgu nolēmumu par strīdu starp šīm pašām lietas dalībniecēm, kā arī tiesiskās noteiktības, labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības aizsardzības vispārējos tiesību principus.
Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi šīs pašas regulas 65. panta 3. punktu, ITSB lēmumu atstājot spēkā negrozītu.
Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka, tā kā strīds ir stadijā, kurā tas var tikt izspriests, Tiesai jālūdz piemērot Tiesas statūtu 61. panta pirmo daļu.
(1) OV 2009 L 78, p. 1.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/8 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. maijā iesniedza Rechtbank Den Haag (Nīderlande) – Brite Strike Technologies Inc./Brite Strike Technologies SA
(Lieta C-230/15)
(2015/C 254/11)
Tiesvedības valoda – holandiešu
Iesniedzējtiesa
Rechtbank Den Haag
Pamatlietas puses
Prasītāja: Brite Strike Technologies Inc.
Atbildētāja: Brite Strike Technologies SA
Prejudiciālie jautājumi
1) |
Vai [Beniluksa Konvencija par intelektuālo īpašumu (preču zīmes un dizains)] (Gerechtshof Den Haag2013. gada 26. novembra sprieduma 28.–34. punktā uzskaitīto iemeslu dēļ) ir uzskatāma par vēlāku nolīgumu, un tādējādi Konvencijas 4.6 pants nav uzskatāms par konkrētas jomas regulējumu Regulas Nr. 44/2001 (1) 71. panta izpratnē? Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: |
2) |
Vai no Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punkta izriet, ka starptautiskā jurisdikcija izskatīt attiecīgo lietu ir kā Beļģijas, tā arī Nīderlandes un Luksemburgas tiesām? |
3) |
Ja nē, tad kā šādā gadījumā kā pamatlietā, ir jānosaka, vai starptautiskā jurisdikcija ir Beļģijas, Nīderlandes vai Luksemburgas tiesām? Vai šīs (konkrētākās) starptautiskās jurisdikcijas noteikšanas nolūkā (tomēr) var piemērot Konvencijas 4.6 pantu? |
(1) Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/9 |
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. maijā iesniedza tribunal administratif (Luksemburga) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
(Lieta C-238/15)
(2015/C 254/12)
Tiesvedības valoda – franču
Iesniedzējtiesa
Tribunal administratif
Pamatlietas puses
Prasītāji: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga
Atbildētāja: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
Prejudiciālais jautājums
Vai Luksemburgas Lielhercogistē nerezidējošiem studentiem izvirzītais nosacījums, kas minēts 2000. gada 22. jūnija Likuma par valsts finansiālo atbalstu augstākās izglītības iegūšanai 2a. pantā un kas papildināts ar 2013. gada 19. jūlija likumu, (neņemot vērā citus piesaistes kritērijus) par to, ka viņiem ir jābūt tādu darba ņēmēju bērniem, kuri pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdī Luksemburgā ir bijuši nodarbināti vai pašnodarbinātie vismaz piecus gadus bez pārtraukuma, ir pamatots ar Luksemburgas valsts izvirzītajiem izglītības un budžetārās politikas apsvērumiem un ir adekvāts, proti, samērīgs ar norādīto mērķi, t.i., veicināt personu ar augstāko izglītību īpatsvara pieaugumu un vienlaicīgi nodrošināt, lai šīs personas, kuras būs izmantojušas attiecīgās atbalsta sistēmas piedāvāto iespēju finansēt savas studijas vajadzības gadījumā ārvalstīs, atgrieztos Luksemburgā un šīs dalībvalsts ekonomikas attīstībā liktu lietā savas iegūtās zināšanas?
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/10 |
Prasība, kas celta 2015. gada 27. maijā – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
(Lieta C-244/15)
(2015/C 254/13)
Tiesvedības valoda – grieķu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Τriantafyllou un W. Roels)
Atbildētāja: Grieķijas Republika
Prasītājas prasījumi:
— |
atzīt, ka, pieņemot un atstājot spēkā tiesību aktus, kuros paredzēts tāds atbrīvojums no mantošanas nodokļa attiecībā uz pirmo mājokli, kas ir diskriminējošs, jo tiek piemērots tikai attiecībā uz tiem Eiropas Savienības pilsoņiem, kuru dzīvesvieta atrodas Grieķijā, Grieķijas Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. pantā un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 40. pantā noteiktos pienākumus; |
— |
piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
1. |
Diferencētais nodokļu režīms attiecībā uz Grieķijā rezidējošām personām, kurām nepieder nekustamais īpašums (un kuras ir atbrīvotas no mantojuma nodokļa), un personām, kuru dzīvesvieta neatrodas Grieķijā, saistībā ar pirmo nekustamo īpašumu, kas iegūts mantošanas ceļā, ir kapitāla brīvas aprites neattaisnots ierobežojums LESD 63. panta izpratnē (skat. arī LESD 65. pantu). |
2. |
Diferencētais nodokļu režīms attiecībā uz Grieķijā rezidējošām un nerezidējošām personām ir nepamatota atšķirīga attieksme pret salīdzināmām situācijām gan tāpēc, ka nerezidenti var pārcelties uz dzīvi Grieķijā un tādā gadījumā nokļūt tajā pašā situācijā, kurā atrodas Grieķijā jau rezidējošās personas, gan tāpēc, ka šis atbrīvojums nav saistīts ar to, vai mantotā nekustamā īpašuma īpašnieks šo īpašumu apdzīvo, un tāpēc dzīvesvieta nevar būt kritērijs atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanai. Dzīvesvietas nosacījumā ir apslēpts pilsonības kritērijs, jo Grieķijā rezidējošas personas pārsvarā būs Grieķijas pilsoņi, un otrādi. |
3. |
Šī atšķirīgā attieksme, kas nav saistīta ar to, vai īpašumu apdzīvo tā īpašnieks, nevar būt attaisnota nedz ar sociālās politikas apsvērumiem, nedz vajadzību nodrošināt valsts un pašvaldību ieņēmumus. |
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/10 |
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 29. maijā iesniedza Eiropas Komisija
(Lieta C-253/15 P)
(2015/C 254/14)
Tiesvedības valoda – angļu
Lietas dalībnieces
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França)
Pārējās lietas dalībnieces: Chin Haur Indonesia, PT, Eiropas Savienības Padome un Maxcom Ltd
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
— |
atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu, kas paziņots Komisijai 2015. gada 23. martā, lietā T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Eiropas Savienības Padome, noraidīt pirmajā instancē celto prasību un piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; vai, pakārtoti, |
— |
nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē pieņemšanu. |
Pamati un galvenie argumenti
Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība attiecas uz Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-412/13. Šajā spriedumā Vispārējā tiesa Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (1), 1. panta 1. un 3. punktu atcēla daļā attiecībā uz Chin Haur Indonesia, PT.
Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza trīs apelācijas sūdzības pamatus.
Pirmkārt, Komisija apgalvo, ka Vispārējai tiesai nebija likumīga pamata secināt, ka Padome bija pārkāpusi Antidempinga pamatregulas (2) 13. panta 1. punktu, jo šāds secinājums esot balstīts uz nepareizu attiecīgā apstrīdētās regulas preambulas apsvēruma interpretāciju un uz nepareizu Antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta interpretāciju. Otrkārt, Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa esot sniegusi nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu savam secinājumam, pārkāpjot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. pantu. Treškārt, Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Komisijas procesuālās tiesības saskaņā ar Tiesas statūtu 40. pantu.
(2) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/11 |
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 29. maijā iesniedza Eiropas Komisija
(Lieta C-254/15 P)
(2015/C 254/15)
Tiesvedības valoda – angļu
Lietas dalībnieces
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França)
Pārējās lietas dalībnieces: City Cycle Industries, Eiropas Savienības Padome un Maxcom Ltd
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
— |
atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu, kas paziņots Komisijai 2015. gada 23. martā, lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome, noraidīt pirmajā instancē celto prasību un piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; vai, pakārtoti, |
— |
nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē pieņemšanu. |
Pamati un galvenie argumenti
Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība attiecas uz Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13. Šajā spriedumā Vispārējā tiesa Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (1), 1. panta 1. un 3. punktu atcēla daļā attiecībā uz City Cycle Industries.
Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza četrus apelācijas sūdzības pamatus. Pirmkārt, Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi ex officio, vai prasība atcelt tiesību aktu bija pieņemama saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu. Otrkārt, Komisija uzskata, ka Vispārējai tiesai nebija likumīga pamata secināt, ka Padome bija pārkāpusi Antidempinga pamatregulas (2) 13. panta 1. punktu, jo šāds secinājums esot balstīts uz nepareizu attiecīgā apstrīdētās regulas preambulas apsvēruma interpretāciju un uz nepareizu Antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta interpretāciju. Treškārt, Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa neesot sniegusi pietiekamu pamatojumu savam secinājumam, pārkāpjot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. pantu. Ceturtkārt, Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Komisijas procesuālās tiesības saskaņā ar Tiesas statūtu 40. pantu.
(2) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/12 |
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 1. jūnijā iesniedza Eiropas Savienības Padome
(Lieta C-259/15 P)
(2015/C 254/16)
Tiesvedības valoda – angļu
Lietas dalībnieces
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāvis, R. Bierwagen, C. Hipp, Rechtsanwälte)
Pārējās lietas dalībnieces: Chin Haur Indonesia, PT, Eiropas Komisija un Maxcom Ltd
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
— |
atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu, kas paziņots Padomei 2015. gada 23. martā, lietā T-412/13 Chin Haur, PT/Eiropas Savienības Padome; |
— |
noraidīt Chin Haur, PT pirmajā instancē celto prasību atcelt Apstrīdēto regulu (1) un |
— |
piespriest Chin Haur, PT atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Padomei gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā; |
pakārtoti,
— |
nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai, |
— |
atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē pieņemšanu. |
Pamati un galvenie argumenti
Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulas (2) 13. panta 1. punktu, secinot, ka Padomei nebija pietiekamu pierādījumu, lai nolemtu, ka prasītāja bija iesaistīta pārsūtīšanā. Vispārējās tiesas sniegtā to nosacījumu interpretācija, kuriem jāatbilst atsevišķiem uzņēmumiem, lai tie varētu tikt atbrīvoti no attiecinātajiem pasākumiem, esot pretrunā Pamatregulas 13. panta uzbūvei (pirmais apelācijas sūdzības pamats).
Vispārējās tiesas konstatējums, ka no tās rīcībā esošajiem dokumentiem izriet, ka Padomei nebija pierādījumu, kas tai ļautu Apstrīdētajā regulā skaidri secināt, ka prasītāja ir bijusi iesaistīta pārsūtīšanā, neesot pienācīgi pamatots. Vēl jo vairāk, pretēji pārsūdzētajā spriedumā norādītajam, ņemot vērā, ka pārsūtīšana esot tikusi atbilstoši pierādīta valstu līmenī un ka prasītājas pieteikums par atbrīvojumu neesot bijis pamatots, Padome – un tātad arī Vispārējā tiesa – no lietas apstākļiem varēja izdarīt tikai vienu secinājumu, proti, ka prasītāja bija iesaistīta pārsūtīšanā. Nonākot pie citāda secinājuma, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus (otrais apelācijas sūdzības pamats).
(1) Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.).
(2) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/13 |
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 1. jūnijā iesniedza Eiropas Savienības Padome
(Lieta C-260/15 P)
(2015/C 254/17)
Tiesvedības valoda – angļu
Lietas dalībnieces
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāvis, R. Bierwagen, C. Hipp, Rechtsanwälte)
Pārējās lietas dalībnieces: City Cycle Industries, Eiropas Komisija un Maxcom Ltd
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
— |
atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu, kas paziņots Padomei 2015. gada 23. martā, lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome; |
— |
noraidīt City Cycle Industries pirmajā instancē celto prasību atcelt Apstrīdēto regulu (1) un |
— |
piespriest City Cycle Industries atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Padomei gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā; |
pakārtoti,
— |
nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai, |
— |
atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē pieņemšanu. |
Pamati un galvenie argumenti
Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulas (2) 13. panta 1. punktu, secinot, ka Padomei nebija pietiekamu pierādījumu, lai nolemtu, ka prasītāja bija iesaistīta pārsūtīšanā. Vispārējās tiesas sniegtā to nosacījumu interpretācija, kuriem jāatbilst atsevišķiem uzņēmumiem, lai tie varētu tikt atbrīvoti no attiecinātajiem pasākumiem, esot pretrunā Pamatregulas 13. panta uzbūvei (pirmais apelācijas sūdzības pamats).
Vispārējās tiesas konstatējums, ka no tās rīcībā esošajiem dokumentiem izriet, ka Padomei nebija pierādījumu, kas tai ļautu Apstrīdētajā regulā skaidri secināt, ka prasītāja ir bijusi iesaistīta pārsūtīšanā, neesot pienācīgi pamatots. Vēl jo vairāk, pretēji pārsūdzētajā spriedumā norādītajam, ņemot vērā, ka pārsūtīšana esot tikusi atbilstoši pierādīta valstu līmenī un ka prasītājas pieteikums par atbrīvojumu neesot bijis pamatots, Padome – un tātad arī Vispārējā tiesa – no lietas apstākļiem varēja izdarīt tikai vienu secinājumu, proti, ka prasītāja bija iesaistīta pārsūtīšanā. Nonākot pie citāda secinājuma, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus (otrais apelācijas sūdzības pamats).
(1) Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.).
(2) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/14 |
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-538/11 Beļģija/Komisija 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Beļģijas Karaliste
(Lieta C-270/15 P)
(2015/C 254/18)
Tiesvedības valoda – holandiešu
Lietas dalībnieki
Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un J.-C. Halleux, pārstāvji, L. Van Den Hende, advokāts)
Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija
Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
— |
atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu; |
— |
atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 27. jūlija lēmumu par valsts atbalstu transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga liellopiem finansēšanai, kuru īstenojusi Beļģija [valsts atbalsts C 44/08 (ex NN 45/04)]; un |
— |
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Pirmais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz ekonomiskas priekšrocības pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
(a) |
Pirmā daļa: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, uzskatīdama, ka ikreiz, kad iestādes noteiktiem uzņēmumiem uzliek likumīgu vai administratīvu pienākumu, ar pienākumu izpildi saistītās izmaksas automātiski ir jāsedz attiecīgajiem uzņēmumiem, neparedzot iestādēm kaut ko šai ziņā mainīt, neraugoties uz pasākuma mērķi vai valsts varas īstenošanas faktu. Šī nostāja nav pieņemama, bet Vispārējā tiesa nepaskaidro, kādēļ BSE analīžu izmaksas ir uzskatāmas par finansiālu slogu, kas “parasti” ir attiecināms uz uzņēmumu budžetu. Vispārējā tiesa turklāt nav izpildījusi tai Tiesas Statūtu 36. pantā, lasot kopā ar 53. pantu, paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, īpaši, kad tā neņem vērā dažādus prasītājas norādītos argumentus un precedentus vai arī atzīst tos par neatbilstošiem. |
(b) |
Otrā daļa: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka tas, vai pastāv saskaņošanas noteikumi, nav svarīgi valsts atbalsta pastāvēšanas izvērtējumā. Vispārējā tiesa turklāt arī nav izpildījusi tai Tiesas Statūtu 36. pantā, lasot kopā ar 53. pantu, paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, neatbildot uz Beļģijas Karalistes izvirzītajiem argumentiem. |
(c) |
Trešā daļa: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētajā spriedumā uzskatot, ka Beļģijas Karaliste nav norādījusi, kādēļ pārmērīgas kompensācijas esamība vai neesamība ir juridiski nozīmīga saistībā ar ekonomiskas priekšrocības esamību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda, ciktāl no tā iespējams secināt, ka argumentiem nav pietiekamas faktiskās bāzes. |
Otrais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz selektivitātes prasību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vispārīgi pieņemot, ka visi uzņēmumi, kuriem ir pienākums veikt pārbaudes, pirms laist savus produktus tirgū vai pārdot, per definitionem atrodas “līdzīgā faktiskā un juridiskā situācijā”. Katrā ziņā Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, nepaskaidrojot, kādēļ visi šie uzņēmumi atrodas “līdzīgā faktiskā un juridiskā situācijā” no valsts atbalsta aspekta, un neatbildot uz Beļģijas Karalistes paustajiem iebildumiem.
Vispārējā tiesa
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/16 |
Prasība, kas celta 2015. gada 22. maijā – Iberdrola/Komisija
(Lieta T-260/15)
(2015/C 254/19)
Tiesvedības valoda – spāņu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Iberdrola, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji – J. Ruiz Calzado un J. Domínguez Pérez, advokāti)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītājas prasījumi:
— |
atcelt [apstrīdētā lēmuma] 1. pantu; |
— |
atcelt minētā lēmuma 4. panta 1. punktu, ciktāl tajā Spānijas Karalistei uzdots izbeigt šā lēmuma 1. pantā minēto atbalsta shēmu; |
— |
atcelt lēmuma 4. panta 2., 3., 4. un 5. punktu, ciktāl tajos ir noteikts pienākums atgūt summas, kuras Komisija uzskata par valsts atbalstu; |
— |
pakārtoti, ierobežot lēmuma 4. panta 2. punktā noteiktā atgūšanas pienākuma apjomu tāpat, kā tas darīts pirmajā un otrajā lēmumā, un |
— |
piespriest Komisijai atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Šajā tiesvedībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, kas tiek apstrīdēts lietās T-12/15 Banco de Santander un Santusa/Komisija un T-252/15 Ferrovial u.c./Komisija.
Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi minētajās lietā jau izklāstītajiem.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/16 |
Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija
(Lieta T-263/15)
(2015/C 254/20)
Tiesvedības valoda – poļu
Lietas dalībnieki
Prasītāji: Gmina Miasto Gdynia (Gdiņa, Polija), Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdiņa, Polija) (pārstāvji – T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała, M. Le Berre, advokāti)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītāju prasījumi:
— |
atzīt par spēkā neesošu un atcelt kopumā Eiropas Komisijas 2015. gada 26. februāra lēmumu lietā S. A. 35388 (2013/C) (ex 2013/NN un ex 2012/N) Polija “Lidostas Gdynia Kosakowo izveide”; |
— |
piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Prasības pamatošanai prasītāji izvirza tostarp šādus pamatus:
1. |
Ar pirmo pamatu tiek apgalvots:
|
2. |
Ar otro pamatu tiek apgalvots:
|
3. |
Ar trešo pamatu tiek apgalvots:
|
4. |
Ar ceturto pamatu tiek apgalvots:
|
5. |
Ar piekto pamatu tiek apgalvots:
|
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/17 |
Prasība, kas celta 2015. gada 8. maijā – Gameart/Komisija
(Lieta T-264/15)
(2015/C 254/21)
Tiesvedības valoda – poļu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polija) (pārstāvis – P. Hoffman, advokāts)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītājas prasījumi:
— |
atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 18. februāra lēmumu ciktāl ar to ir apstiprināts atteikums izskatīt Polijas Republikas Ārlietu ministrijā iesniegto pieteikumu par piekļuvi šīs ministrijas rīcībā esošajām Polijas Republikas Komisijai adresēto vēstuļu kopijām par Komisijā noritošo procedūru attiecībā uz to, ka Polijas Republika ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības ar 2009. gada 19. novembra azartspēļu likumu; |
— |
ja Vispārējā tiesā ieņems pretēju nostāju prasītājas nostājai, atbilstoši kurai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 5. panta otrā daļa nav interpretējama tādējādi, ka ar to Eiropas Komisija ir pilnvarota pieņemt saistošu lēmumu par dalībvalsts Komisijai pārsūtīto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, ko fiziskās personas vai juridiskās personas ir iesniegušas šīs valsts iestādei, atzīt – atbilstoši LESD 277. pantam, ka šīs regulas 5. panta otrā daļa kā spēkā neesoša nevar tikt piemērota šajā lietā; |
— |
piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.
1. |
Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, ņemot vērā Regulas Nr. 1049/2001 5. panta otro daļu, Komisijai nav kompetences
|
2. |
Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 4. un 5. punkts
|
3. |
Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 296. pants
|
4. |
Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka šis lēmums nav spēkā, ņemot vērā LESD 277. pantu
|
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/19 |
Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – Industrias Químicas del Vallés/Komisija
(Lieta T-296/15)
(2015/C 254/22)
Tiesvedības valoda – spāņu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Industrias Químicas del Vallés, SA (Mollet del Vallès, Spānija) (pārstāvji – C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas un C. Vila Gisbert, advokātes)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītājas prasījumi:
— |
nepiemērot Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulu Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, īpaši tās 24. pantu un II pielikuma 4. punktu; |
— |
atcelt Komisijas 2015. gada 11. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/408 saistībā ar Metalaxil iekļaušanu tās pielikumā noteiktajā aizstājamo vielu sarakstā un |
— |
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.
1. |
Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka īstenošanas regula ir pieņemta, balstoties uz prettiesisku tiesību normu, jo Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū neatbilst Eiropas Savienības tiesībām, jo:
|
2. |
Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar Regulu (ES) Nr. 2015/408 ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo Metalaxil iekļaušana aizstājamo vielu sarakstā nav pamatota, balstoties uz zinātniskiem un tehniskiem kritērijiem un pārkāpj nediskriminācijas principu saistībā ar Metalaxil-M. |
3. |
Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar Regulu (ES) Nr. 2015/408 ir pārkāpts samērīguma princips saistībā ar Eiropas Savienības mērķiem samazināt veselības un vides apdraudējumu. |
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/20 |
Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Nova/Komisija
(Lieta T-299/15)
(2015/C 254/23)
Tiesvedības valoda – itāļu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. coop. (Trani, Itālija) (pārstāvji – M. Astolfi, advokāts, M. Petrucci, advokāts)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītājas prasījumi:
|
Pamatā:
|
|
Pakārtoti:
|
Pamati un galvenie argumenti
Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.
1. |
Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav veikts viss maksājums un ir pārkāpti pienākumi, kuri izriet no Grant Agreement II.15.4. panta.
|
2. |
Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīti pienākumi saistībā ar rezultāta objektīvu novērtējumu sakarā ar Grant Agreement Annex I – LogFrame un saistībā ar atlikušās summas samazināšanas ierobežojumiem Grant Agreement II.17.5. panta izpratnē un II.12. pantā noteiktajām sankciju robežām.
|
3. |
Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildītas līgumsaistības.
|
4. |
Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīti II.14. pantā noteiktie pienākumi.
|
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/21 |
Prasība, kas celta 2015. gada 18. jūnijā – Itālija/Komisija
(Lieta T-317/15)
(2015/C 254/24)
Tiesvedības valoda – itāļu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – P. Gentili, avvocato dello Stato, un G. Palmieri, pārstāvis)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītājas prasījumi:
— |
atcelt paziņojumu par konkursu EPSO/AD/302/15 – Administratori revīzijas jomā (AD 5); |
— |
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-17/15 Itālijas Republika/Komisija (OV C 81, 9.3.2015., 27. lpp.) izvirzītie.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/22 |
Prasība, kas celta 2015. gada 19. jūnijā – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro/Komisija
(Lieta T-320/15)
(2015/C 254/25)
Tiesvedības valoda – itāļu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicenza, Itālija) (pārstāvji – M. Merola, M. Santacroce un M. Toniolo, advokāti)
Atbildētāja: Eiropas Komisija
Prasītājas prasījumi:
— |
pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru Komisija uz diviem gadiem un desmit mēnešiem ir izslēgusi Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA no dalības visās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās un tādu subsīdiju piešķiršanas procedūrās, ko finansē no Eiropas Savienības vispārējā budžeta, tostarp procedūrā Nr. JRC/IPR/2014/C.5/0003 RC, kas publicēta OV 2014/S 034–054569, ar vēlāk izdarītiem labojumiem; |
— |
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
Pamati un galvenie argumenti
Izslēgšanas procedūra tika ierosināta saistībā ar prasītājas dalību slēgtā procedūrā, kuru Kopīgais Pētniecības centrs 2014. gada 18. februārī uzsāka attiecībā uz jaunas ēkas būvdarbiem Ispras struktūrvienībā. Komisija bija uzzinājusi par dažām nelikumībām, kuras bija pieļāvusi prasītāja.
Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza četrus pamatus.
1. |
Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pierādījumu neesamība, faktu sagrozīšana un tādējādi kļūda tiesību piemērošanā, nepiemērojot Finanšu regulas 106. panta 1. punkta pēdējā daļā paredzēto atkāpi.
|
2. |
Ar otro pamatu tiek apgalvota Finanšu regulas 106. panta 1. punkta c) apakšpunkta nepiemērojamība.
|
3. |
Ar trešo pamatu tiek apgalvots sacīkstes principa pārkāpums.
|
4. |
Ar ceturto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, nosakot izslēgšanas laikposmu.
|
Eiropas Savienības Civildienesta tiesa
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/24 |
Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums – EE/Komisija
(Lieta F-55/14) (1)
(Civildienests - Līgumdarbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Prasījumi par atcelšanu - Pagarināšanas procedūra - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Tiesības tikt uzklausītam - Neievērošana - Prasījumi par atlīdzinājumu - Morālais kaitējums)
(2015/C 254/26)
Tiesvedības valoda – franču
Lietas dalībnieki
Prasītāja: EE (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, avocats)
Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un T. S. Bohr)
Priekšmets
Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītājas darba līgumu, kam būtu jābūt noslēgtam uz nenoteiktu laiku
Rezolutīvā daļa:
1) |
atcelt Eiropas Komisijas lēmumu nepagarināt EE līgumdarbinieka darba līgumu, kas paziņots mutvārdos 2013. gada 14. oktobrī, apstiprināts ar 2013. gada 31. oktobra ziņojumu un pamatots ar 2013. gada 13. decembra ziņojumu; |
2) |
Eiropas Komisija samaksā EE EUR 10 000; |
3) |
Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina EE tiesāšanās izdevumus. |
(1) OV C 421, 24.11.2014., 59. lpp.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/24 |
Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 25. jūnija spriedums – Mikulik/Padome
(Lieta F-67/14) (1)
(Civildienests - Ierēdņi - Pārbaudes laiks - Pārbaudes laika pagarināšana - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Prettiesiskos apstākļos nostrādāts pārbaudes laiks)
(2015/C 254/27)
Tiesvedības valoda – franču
Lietas dalībnieki
Prasītājs: Filip Mikulik (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)
Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un M. Veiga)
Priekšmets
Prasība atcelt lēmumu atlaist prasītāju no amata pārbaudes laika beigās un atlīdzināt iespējamo morālo kaitējumu
Rezolutīvā daļa:
1) |
prasību noraidīt; |
2) |
M. Mikulik sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus. |
(1) OV C 380, 27.10.2014., 26. lpp.
3.8.2015 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 254/25 |
Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 22. jūnija rīkojums – van Ourdenaarden/Parlaments
(Lieta F-139/14) (1)
(Civildienests - Ierēdņi - Ikgadējais atvaļinājums - Ierobežota pārcelšana divpadsmit dienu apmērā - Kompensācija - Paziņojums par pensiju - Neapstrīdēšana termiņā - Jaunu un būtisku faktu neesamība - Reglamenta 81. pants - Acīmredzami nepieņemama prasība)
(2015/C 254/28)
Tiesvedības valoda – franču
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Annetje Elisabeth van Ourdenaarden (Grēvenmahera, Luksemburga) (pārstāvis – F. Moyse, avocat)
Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un N. Chemaï)
Priekšmets
Prasība atcelt lēmumu par prasītājas 2012. gadā slimības atvaļinājuma dēļ neizmantotā ikgadējā atvaļinājuma nepārcelšanu uz 2013. gadu un prasība atlīdzināt zaudējumus par iespējami nodarīto mantisko un morālo kaitējumu
Rezolutīvā daļa:
1) |
prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu; |
2) |
A. van Ourdenaarden un Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši. |
(1) OV C 89, 16.3.2015., 46. lpp.