ISSN 1977-0952 doi:10.3000/19770952.CE2013.353.lav |
||
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
C 353E |
|
![]() |
||
Izdevums latviešu valodā |
Informācija un paziņojumi |
56. sējums |
Paziņojums Nr. |
Saturs |
Lappuse |
|
I Rezolūcijas, ieteikumi un atzinumi |
|
|
REZOLŪCIJAS |
|
|
Eiropas Parlaments |
|
|
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris |
|
2013/C 353E/01 |
||
2013/C 353E/02 |
||
2013/C 353E/03 |
||
2013/C 353E/04 |
||
2013/C 353E/05 |
||
2013/C 353E/06 |
||
2013/C 353E/07 |
||
2013/C 353E/08 |
||
|
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris |
|
2013/C 353E/09 |
||
2013/C 353E/10 |
||
2013/C 353E/11 |
||
2013/C 353E/12 |
||
2013/C 353E/13 |
||
|
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris |
|
2013/C 353E/14 |
||
2013/C 353E/15 |
||
2013/C 353E/16 |
Stāvoklis Sīrijā |
|
2013/C 353E/17 |
||
2013/C 353E/18 |
||
2013/C 353E/19 |
||
2013/C 353E/20 |
||
2013/C 353E/21 |
||
2013/C 353E/22 |
||
|
II Informācija |
|
|
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
|
|
Eiropas Parlaments |
|
|
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris |
|
2013/C 353E/23 |
||
2013/C 353E/24 |
||
|
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris |
|
2013/C 353E/25 |
||
|
III Sagatavošanā esoši tiesību akti |
|
|
EIROPAS PARLAMENTS |
|
|
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris |
|
2013/C 353E/26 |
||
2013/C 353E/27 |
||
2013/C 353E/28 |
||
2013/C 353E/29 |
||
2013/C 353E/30 |
||
2013/C 353E/31 |
||
2013/C 353E/32 |
||
2013/C 353E/33 |
||
2013/C 353E/34 |
||
2013/C 353E/35 |
||
2013/C 353E/36 |
||
|
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris |
|
2013/C 353E/37 |
||
2013/C 353E/38 |
||
2013/C 353E/39 |
||
2013/C 353E/40 |
||
2013/C 353E/41 |
||
2013/C 353E/42 |
||
2013/C 353E/43 |
||
|
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris |
|
2013/C 353E/44 |
||
2013/C 353E/45 |
||
2013/C 353E/46 |
||
2013/C 353E/47 |
||
2013/C 353E/48 |
||
2013/C 353E/49 |
||
2013/C 353E/50 |
||
2013/C 353E/51 |
||
2013/C 353E/52 |
||
2013/C 353E/53 |
||
2013/C 353E/54 |
||
Izmantoto simbolu saraksts
(Procedūras veids ir noteikts saskaņā ar Komisijas piedāvāto juridisko pamatu.) Politiski grozījumi: jaunais vai grozītais teksts ir norādīts treknā slīprakstā; svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ▐. Dienestu izdarīti tehniski labojumi un pielāgojumi: jaunais vai grozītais teksts ir norādīts parastā slīprakstā; svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ║. |
LV |
|
I Rezolūcijas, ieteikumi un atzinumi
REZOLŪCIJAS
Eiropas Parlaments 2012.–2013. GADA SESIJA 2012. gada 11.–13. septembra plenārsēdes Šīs sesijas sēžu protokoli ir publicēti OV C 370 E, 30.11.2012. PIEŅEMTIE TEKSTI
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/1 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Iespējamā CIP gūstekņu nogādāšana un nelikumīga turēšana apcietinājumā Eiropas valstīs
P7_TA(2012)0309
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par iespējamo CIP gūstekņu nogādāšanu un nelikumīgu turēšanu apcietinājumā Eiropas valstīs — saistībā ar EP TDIP komitejas ziņojumu veiktie pasākumi (2012/2033(INI))
2013/C 353 E/01
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību (LES), jo īpaši tā 2., 3., 4., 6., 7. un 21. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, jo īpaši tās 1., 2., 3., 4., 18. un 19. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvenciju un tās protokolus, |
— |
ņemot vērā attiecīgos ANO cilvēktiesību instrumentus, jo īpaši 1966. gada 16. decembra Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, 1984. gada 10. decembra Konvenciju pret spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu pazemojošiem apiešanās un sodīšanas veidiem un tās attiecīgos protokolus un 2006. gada 20. decembra Starptautisko konvenciju par visu personu aizsardzību pret piespiedu pazušanu, |
— |
ņemot vērā 1949. gada Ziemeļatlantijas līguma 5. pantu, |
— |
ņemot vērā 2005. gada 27. jūnija Padomes Regulu (EK) Nr. 1236/2005 par tādu preču tirdzniecību, ko varētu izmantot nāvessoda izpildei, spīdzināšanai vai citādai nežēlīgai, necilvēcīgai vai pazemojošai rīcībai vai sodīšanai (1), |
— |
ņemot vērā Stokholmas programmu „Atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā” (2) un Komisijas 2010. gada 20. aprīļa paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas nodrošināšana Eiropas pilsoņiem. Stokholmas programmas īstenošanas rīcības plāns” (COM(2010)0171), |
— |
ņemot vērā ES politiskās pamatnostādnes attiecībā uz trešām valstīm par spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu pazemojošiem apiešanās un sodīšanas veidiem un ES pamatnostādnes par nāvessodu, |
— |
ņemot vērā 2010. gada 1. oktobra Briseles deklarāciju, ko pieņēma Eiropas Savienības dalībvalstu izlūkošanas un drošības dienestu uzraudzības parlamentāro komiteju 6. konferencē, |
— |
ņemot vērā ANO kopīgo pētījumu par pasaulē izmantoto praksi attiecībā uz slepenu turēšanu apcietinājumā saistībā ar cīņu pret terorismu, ko sagatavoja Martin Scheinin — īpašais referents jautājumos par cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību un veicināšanu, apkarojot terorismu, Manfred Nowak — īpašais referents jautājumos par spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai pazemojošiem izturēšanās vai sodīšanas veidiem, darba grupa patvaļīgas aizturēšanas jautājumos, kuru pārstāv tās priekšsēdētāja vietnieks Shaheen Sardar Ali, un darba grupa vardarbīgas vai piespiedu pazušanas jautājumos, kuru pārstāv tās priekšsēdētājs Jeremy Sarkin (3), |
— |
ņemot vērā ANO Cilvēktiesību padomes ziņojumu, ko sagatavojis īpašais referents jautājumos par spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu pazemojošiem apiešanās vai sodīšanas veidiem, kurā, reaģējot uz spīdzināšanas vai citu nežēlīgas izturēšanās formu metodēm vai praksi, uzsvars likts uz izmeklēšanas komisiju darbu (4), |
— |
ņemot vērā īpašā referenta jautājumos par cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību un veicināšanu, apkarojot terorismu, Martin Scheinin ziņojumu „Labas prakses apkopojums par tiesisko un institucionālo sistēmu un pasākumiem, lai nodrošinātu, ka izlūkošanas iestādes, apkarojot terorismu, ievēro cilvēktiesības, tostarp par izlūkošanas iestāžu uzraudzību” (5), |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes devumu, jo īpaši bijušā cilvēktiesību komisāra Thomas Hammarberg darbu, un Eiropas Komitejas spīdzināšanas novēršanai (CPT) ieguldījumu, kā arī Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas attiecīgās rezolūcijas, jo īpaši rezolūciju „Iespējamā personu slepena turēšana apcietinājumā un aizturēto nelikumīga pārvietošana pāri robežām, kurā iesaistītas Eiropas Padomes dalībvalstis” (6) un rezolūciju „Personu slepena turēšana apcietinājumā un aizturēto nelikumīga pārvietošana, kurā iesaistītas Eiropas Padomes dalībvalstis, — otrais ziņojums” (7), un Parlamentārās asamblejas Ārlietu un cilvēktiesību komitejas ziņojumu „Aizbildināšanās ar valsts noslēpumu un valsts drošību — šķēršļi parlamentārai un tiesas kontrolei cilvēktiesību pārkāpumu jomā” (8), |
— |
ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību tiesā iesniegtās prasības lietā Al-Nashiri pret Poliju un lietā Abu Zubaydah pret Lietuvu, Abu Zubaydah pret Poliju un El-Masri pret bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, kuras Lielā palāta izskatīja 2012. gada 16. maijā, |
— |
ņemot vērā tā 2009. gada 25. novembra rezolūciju par Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei „Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa pilsoņu interesēs — Stokholmas programma” (9), |
— |
ņemot vērā 2007. gada 14. februāra rezolūciju (10) un 2009. gada 19. februāra rezolūciju (11) par iespējamo CIP veikto Eiropas valstu izmantošanu, lai pārvadātu un nelikumīgi turētu apcietinājumā gūstekņus, |
— |
ņemot vērā rezolūcijas par Gvantanamo, jo īpaši 2011. gada 9. jūnija rezolūciju „Gvantanamo — lēmums par gaidāmo nāves soda izpildi” (12), 2009. gada 4. februāra rezolūciju par Gvantanamo ieslodzījuma vietas gūstekņu atpakaļnosūtīšanu un pārmitināšanu (13) un 2006. gada 13. jūnija rezolūciju par Gvantanamo ieslodzīto stāvokli (14), kā arī tā 2004. gada 10. marta ieteikumu Padomei par Gvantanamo ieslodzīto tiesībām uz taisnīgu tiesu (15), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 15. decembra rezolūciju par pamattiesību stāvokli Eiropas Savienībā 2009. gadā un to efektīvu īstenošanu pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā (16), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 14. decembra rezolūciju par ES pretterorisma politiku — galvenie sasniegumi un nākotnes uzdevumi (17), |
— |
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieka Jacques Barrot runu 2008. gada 17. septembrī Strasbūrā (18), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumus par to, ka attiecīgajām dalībvalstīm jāveic izmeklēšana saistībā ar to iespējamo dalību CIP pārsūtīšanas un slepenas apcietināšanas programmā, un ņemot vērā dokumentus, tostarp laikposmā no 2007. līdz 2010. gadam nosūtītās vēstules, par kurām Komisija ir informējusi referenti, proti, četras Polijai nosūtītās vēstules, četras Rumānijai nosūtītās vēstules un divas Lietuvai nosūtītās vēstules, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2003. gada 15. oktobra paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par Līguma par Eiropas Savienību 7. pantu — Savienības pamatvērtību ievērošana un veicināšana (COM(2003)0606), |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības prezidentūras 2005. gada 29. novembra vēstuli ASV valsts sekretārei Kondolīzai Raisai, kurā ASV pieprasīts „sniegt paskaidrojumus par minētajiem ziņojumiem [par aizdomās turēto teroristu iespējamu turēšanu apcietinājumā un pārvešanu Eiropas Savienības dalībvalstīs vai caur tām], cerot, ka šie paskaidrojumi kliedēs parlamentāriešu un sabiedrības bažas”, |
— |
ņemot vērā Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2748/2749 sanāksmi 2006. gada 15. septembrī, kuras laikā notika debates par jautājumu „Cīņa pret terorismu — slepenie aizturēšanas centri”, |
— |
ņemot vērā ES 2011. gada 7. marta paziņojumu Cilvēktiesību padomes 16. sesijā, kas attiecās uz iepriekš minēto ANO kopīgo pētījumu par slepenu turēšanu apcietinājumā, |
— |
ņemot vērā Villy Sovndal, Gilles de Kerchove un Ben Emmerson rakstu „Terorisma apkarošana un cilvēktiesības”(„Counter-terrorism and human rights”), kas publicēts izdevuma „European Voice”2012. gada 19. marta numurā, |
— |
ņemot vērā ASV valsts sekretāres Kondolīzas Raisas 2005. gada 5. decembra atbildi uz Eiropas Savienības prezidentūras 2005. gada 29. novembra vēstuli, kurā bija norādīts, ka „[…] pārsūtīšana ir būtisks pasākums cīņā pret terorismu. To izmanto ne tikai Amerikas Savienotās Valstis vai to pašreizējā administrācija”, un kurā noliegti apgalvojumi par ASV tiešu iesaistīšanos spīdzināšanā, uzsverot, ka pārsūtīšanas mērķis nebija nodrošināt pārsūtīto personu spīdzināšanu, kā arī ņemot vērā ASV valsts sekretāres paziņojumus, kuros apstiprināts, ka „mēs [ASV] respektējam mūsu partneru suverenitāti” (19), |
— |
ņemot vērā to, ka bijušais ASV prezidents Džordžs Bušs savā runā Baltā nama Austrumu kabinetā 2006. gada 6. septembrī atzina, ka tiek īstenota CIP vadīta pārsūtīšanas un slepenas apcietināšanas programma, tostarp ārvalstu operācijas; |
— |
ņemot vērā 2010. gada 9. novembrī publicētos Džordža Buša memuārus, |
— |
ņemot vērā CIP ģenerālinspektora John Helgerson 2004. gada ziņojuma par Dž. Buša prezidentūras laikā veiktajām CIP izmeklēšanas operācijām 2009. gada augustā publicēto atslepenoto versiju, |
— |
ņemot vērā 2009. gadā publicēto Sarkanā Krusta Starptautiskās Komitejas 2007. gada ziņojumu par izturēšanos pret 14 svarīgiem aizturētajiem CIP ieslodzījumā, |
— |
ņemot vērā dažādas valstu līmeņa iniciatīvas par dalībvalstu līdzdalību CIP pārsūtīšanas un slepenas apcietināšanas programmā, tostarp pašreizējās izmeklēšanas Dānijā un agrākās izmeklēšanas Zviedrijā, vēl nepabeigtas kriminālizmeklēšanas Polijā un Apvienotajā Karalistē, agrākos kriminālprocesus Itālijā, Vācijā, Lietuvā, Portugālē un Spānijā, visu partiju grupas parlamentāro izmeklēšanu Apvienotajā Karalistē un agrāko parlamentāro izmeklēšanu Vācijā, Lietuvā, Polijā un Rumānijā, |
— |
ņemot vērā divus gadus ilgušo izmeklēšanu Portugālē, ko pēkšņi izbeidza 2009. gadā, |
— |
ņemot vērā dažās dalībvalstīs jau veikto izmeklēšanu rezultātus, |
— |
ņemot vērā neskaitāmus plašsaziņas līdzekļu ziņojumus un pētnieciskās žurnālistikas publikācijas, jo īpaši, bet ne tikai kanāla ABC News 2005. (20) un 2009. (21) gada ziņojumus un izdevuma Washington Post 2005. gada ziņojumus (22), jo, ja nebūtu šo publikāciju, pārsūtīšanas un apcietināšanas gadījumi joprojām nebūtu atklāti, |
— |
ņemot vērā izpēti, izmeklēšanu un ziņojumus, ko kopš 2005. gada veica un sagatavoja neatkarīgie pētnieki, pilsoniskās sabiedrības organizācijas, vietējas un starptautiskas nevalstiskās organizācijas, jo īpaši Human Rights Watch, Amnesty International un Reprieve (23), |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas (LIBE) rīkoto uzklausīšanu 2012. gada 27. martā un tās Cilvēktiesību apakškomitejas rīkoto uzklausīšanu 2012. gada 12. aprīlī, kā arī LIBE delegācijas vizīti Lietuvā 2012. gada 25.–27. aprīlī, referentes vizīti Polijā 2012. gada 16. maijā un visus referentei iesniegtos rakstiskos dokumentus un sniegtos mutiskos komentārus, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas priekšsēdētāja un referentes 2012. gada 16. aprīļa kopīgu pieprasījumu Eirokontroles direktoram iesniegt lidojumu datus un ņemot vērā Eirokontroles 2012. gada 26. aprīlī sniegto visaptverošo atbildi, |
— |
ņemot vērā Iekšpolitikas ģenerāldirektorāta piezīmi „Izmeklēšanas rezultāti par CIP ārkārtas pārsūtīšanas un slepenas apcietināšanas programmu un slepenajām ieslodzījuma vietām Eiropas valstīs, ņemot vērā jauno tiesisko regulējumu, ko pieņēma pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā”, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. un 50. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu un Ārlietu komitejas atzinumu (A7–0266/2012), |
A. |
tā kā Parlaments ir nosodījis ASV vadīto CIP pārsūtīšanas un slepenas apcietināšanas programmu, kuras īstenošanas laikā pieļauti neskaitāmi cilvēktiesību pārkāpumi, tostarp nelikumīga un patvaļīga turēšana apcietinājumā, spīdzināšana un cita veida nežēlīga apiešanās, nerepatriēšanas principa pārkāpumi un piespiedu pazušana; tā kā Parlamenta pagaidu komiteja saistībā ar iespējamo CIP veikto Eiropas valstu izmantošanu, lai pārvadātu un nelikumīgi turētu apcietinājumā gūstekņus (Pagaidu komiteja), ir dokumentāri apstiprinājusi Eiropas gaisa telpas un teritorijas izmantošanu CIP vajadzībām un tā kā Parlaments kopš tā laika ir vairākkārt pieprasījis veikt pilnīgu izmeklēšanu saistībā ar dalībvalstu valdību un iestāžu sadarbību, īstenojot CIP programmu; |
B. |
tā kā Parlaments ir vairākkārt aicinājis cīņā pret terorismu pilnībā ievērot cilvēka cieņu, cilvēktiesības un pamatbrīvības, tostarp saistībā ar starptautisko sadarbību šajā jomā, un balstīties uz Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, ES Pamattiesību hartu un valstu konstitūcijām un pamattiesību aktiem, un nesen atkārtoja šo aicinājumu savā ziņojumā par ES pretterorisma politiku, turklāt arī norādot, ka cilvēktiesību ievērošana ir šīs politikas efektivitātes priekšnoteikums; |
C. |
tā kā Parlaments vairākkārtīgi un stingri nosodījis nelikumīgu praksi, tostarp ārkārtas pārsūtīšanu, nolaupīšanu un turēšanu ieslodzījumā bez tiesas sprieduma, pazušanu, turēšanu slepenos cietumos un spīdzināšanu, un ir pieprasījis pilnībā izmeklēt dažu dalībvalstu iespējamu sadarbību ar ASV iestādēm, jo īpaši ar CIP, tostarp izmeklēt ES teritorijas izmantošanu; |
D. |
tā kā šīs rezolūcijas mērķis ir „politiski sekot līdzi Pagaidu komitejas darbam un notikumu attīstībai un it īpaši gadījumā, ja Padome un/vai Komisija atbilstoši nerīkojas, noteikt, vai pastāv risks nopietni pārkāpt ES principus un vērtības, un vajadzības gadījumā ieteikt rezolūciju, par pamatu ņemot Līguma par Eiropas Savienību 6. un 7. pantu, kas var būt piemērots šajā situācijā” (24); |
E. |
tā kā ES pamatā ir saistības ievērot demokrātiju, tiesiskumu, cilvēktiesības un pamatbrīvības, kā arī cilvēka cieņu un starptautiskās tiesības, turklāt ne tikai iekšpolitikā, bet arī ārējās darbībās; tā kā ES saistībām cilvēktiesību ievērošanas jomā, ko pastiprina ES Pamattiesību hartas stāšanās spēkā un pievienošanās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai (ECHR), jābūt atspoguļotām visās politikas jomās, lai padarītu ES cilvēktiesību politiku efektīvu un uzticamu; |
F. |
tā kā atbilstīgam atbildības noteikšanas procesam ir būtiska nozīme, lai saglabātu pilsoņu uzticēšanos ES demokrātiskajām iestādēm, lai efektīvi aizsargātu un veicinātu cilvēktiesības ES iekšpolitikā un ārpolitikā un lai nodrošinātu likumīgu un efektīvu drošības politiku, kas balstīta uz tiesiskumu; |
G. |
tā kā neviena dalībvalsts līdz šim nav pilnībā izpildījusi savas saistības aizsargāt, nodrošināt un ievērot starptautiskās cilvēktiesības un nepieļaut to pārkāpumus; |
H. |
tā kā instrumenti, ar ko reglamentē ES kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP), ir Vispārējā cilvēktiesību deklarācija, Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un divi tā fakultatīvie protokoli, Konvencija pret spīdzināšanu (CAT) un tās fakultatīvais protokols, kā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencija, Eiropas Savienības Pamattiesību harta un Eiropas Konvencija par spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas rīcības vai soda novēršanu, kas visi kopā ne tikai pilnīgi aizliedz spīdzināšanu, bet arī paredz pozitīvu pienākumu izmeklēt apgalvojumus par iespējamu spīdzināšanu un nodrošināt tiesisko aizsardzību un kompensāciju; tā kā ES pamatnostādnes par spīdzināšanu ir pamats ES centieniem „novērst un izskaust spīdzināšanu un nežēlīgu izturēšanos visās pasaules daļās”; |
I. |
tā kā starptautisko tiesību aktu un cilvēktiesību ievērošanas veicināšanai visos asociācijas, tirdzniecības un sadarbības nolīgumos ir iekļautas cilvēktiesību klauzulas, un tā kā ES arī politisko dialogu ar trešām valstīm veido saskaņā ar pamatnostādnēm cilvēktiesību jomā, kas paredz apkarot nāvessodu un spīdzināšanu; tā kā saskaņā ar Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu (EIDHR) ES atbalsta pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kas cīnās pret spīdzināšanu un sniedz atbalstu spīdzināšanā cietušo rehabilitācijai; |
J. |
tā kā slepena turēšana apcietinājumā, kas uzskatāma par personas piespiedu pazušanas formu, var kļūt par noziegumu pret cilvēci, ja tā tiek plaši vai sistemātiski izmantota; tā kā ārkārtas situācijas un cīņa pret terorismu rada vidi, kas veicina slepenu turēšanu apcietinājumā; |
K. |
tā kā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1236/2005, ar ko aizliedz tādu preču importu vai eksportu, kurām nav cita praktiska pielietojuma, kā vien nāvessoda izpilde, spīdzināšana un citāda nežēlīga, necilvēcīga vai pazemojoša rīcība vai sodīšana (25) (jaunākie grozījumi tajā izdarīti 2011. gada decembrī (26)), ES ir apliecinājusi savu apņemšanos nepieļaut iespējamas slepenas vienošanās par spīdzināšanu, tomēr vēl arvien ir jāiegulda lielākas pūles, lai nodrošinātu tās visaptverošu piemērošanu; |
L. |
tā kā ar pilnīgu spīdzināšanas aizliegumu starptautiskajos tiesību aktos, Eiropas un ES tiesību aktos, kā arī valstu konstitūcijas un dalībvalstu tiesību aktos (27) nav savienojama paļaušanās tikai uz diplomātiskām garantijām vien gadījumos, kad jāatļauj personas izdošana vai deportācija uz kādu valsti, un ir pamatots iemesls uzskatīt, ka šai personai draud spīdzināšana vai nežēlīga izturēšanās; |
M. |
tā kā Padome 2006. gada 15. septembrī atzina, ka „slepenu aizturēšanas centru darbība, kuros aizturētās personas tiek turētas tiesiskā vakuumā, ir pretrunā starptautiskajiem tiesību aktiem cilvēktiesību jomā un starptautiskajām krimināltiesībām”, taču līdz šim nav atzinusi un nosodījusi dalībvalstu līdzdalību CIP programmā, neskatoties uz to, ka dalībvalstu politiskās un tiesu iestādes ir atzinušas, ka Eiropas gaisa telpa un teritorija tika izmantota CIP vajadzībām; |
N. |
tā kā, īstenojot CIP programmu, pastāvīgi tiek pieļauti cilvēktiesību pārkāpumi, un par to jo īpaši liecina tas, ka Abu Zubaydah un Abd al-Rahim al-Nashiri, kuri atzīti par cietušajiem Polijā veiktā kriminālizmeklēšanā saistībā ar CIP slepenajām ieslodzījuma vietām, vēl arvien tiek turēti apcietinājumā Gvantanamo ieslodzījuma vietā; |
O. |
tā kā ANO, Eiropas Padomes, valstu un starptautisko plašsaziņas līdzekļu, pētniecisko žurnālistu un pilsoniskās sabiedrības pētījumi ir snieguši jaunu konkrētu informāciju par CIP slepeno aizturēšanas centru atrašanos vietu Eiropā, par personu pārsūtīšanas lidojumiem Eiropas gaisa telpā un par pārvestajām vai apcietinājumā turētajām personām; |
P. |
tā kā nelikumīgu darbību veikšana ES teritorijā varēja būt saistīta ar NATO ietvaros slēgtiem daudzpusējiem vai divpusējiem nolīgumiem; |
Q. |
tā kā valsts izmeklēšanas un starptautiskie pētījumi liecina, ka Ziemeļatlantijas līguma organizācijas (NATO) dalībvalstis piekrita iesaistīties cīņā pret terorismu, īstenojot pasākumus, kas pieļauj slepenu gaisa satiksmi un kas CIP pārsūtīšanas programmas ietvaros ļauj izmantot ES dalībvalstu teritoriju, norādot, ka par šo programmu ir informētas tās ES dalībvalstis, kas ir arī NATO dalībvalstis; |
R. |
tā kā ANO kopīgajā pētījumā par pasaulē izmantoto praksi attiecībā uz slepenu turēšanu apcietinājumā saistībā ar cīņu pret terorismu (A/HRC/13/42), ko sagatavoja īpašais referents jautājumos par cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību un veicināšanu, apkarojot terorismu, īpašais referents jautājumos par spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai pazemojošiem izturēšanās vai sodīšanas veidiem, darba grupa patvaļīgas aizturēšanas jautājumos un darba grupa vardarbīgas vai piespiedu pazušanas jautājumos, ir sīki izklāstīta slepenu aizturēšanas nometņu izmantošana ES dalībvalstu teritorijā CIP programmas ietvaros, un tā kā dalībvalstīm tika nosūtīti rakstiski atgādinājumi, pieprasot papildu informāciju, kā norādīts īpašo procedūru informatīvajos ziņojumos, tostarp 2012. gada 23. februāra ziņojumā (28); |
S. |
tā kā Eiropas Padomes 2011. gada ziņojumā teikts, ka no Polijas iestādēm 2009. un 2010. gadā iegūtā informācija „sniedz pārliecinošus pierādījumus” tam, ka Polijā ir nolaidušies septiņi ar CIP saistīti gaisa kuģi, un tā kā Polijas plašsaziņas līdzekļi ziņoja par apsūdzībām, kas izvirzītas bijušajiem Polijas izlūkošanas dienestu vadītājiem, un sniedza informāciju par iespējamiem kontaktiem starp izlūkošanas iestāžu darbiniekiem un Polijas valdību par CIP aizturēšanas centra izmantošanu Polijas teritorijā; tā kā, pamatojoties uz informāciju, ko sniedza bijušie CIP darbinieki, rumāņu pētnieciskie žurnālisti 2011. gadā centās iegūt informāciju par nelegālo aizturēšanas vietu no Rumānijas klasificētās informācijas valsts reģistra biroja (29); tā kā Rumānijas iestādes noliedza, ka šāda vieta pastāvējusi, un to neapliecināja arī Rumānijas parlamenta veiktā izmeklēšana; tā kā bijušie Lībijas disidenti ir uzsākuši tiesvedību pret Apvienoto Karalisti par izlūkdienesta MI6 tiešu iesaistīšanos viņu un viņu ģimenes locekļu pārsūtīšanā, slepenā turēšanā apcietinājumā un spīdzināšanā; |
T. |
tā kā Lietuvas iestādes ir centušās atklāt patiesību par Lietuvas dalību CIP programmā, veicot parlamentāru un tiesas izmeklēšanu; tā kā parlamentārās izmeklēšanas laikā, ko veic Seima Nacionālās drošības un aizsardzības komiteja par iespējamo CIP veikto gūstekņu pārvadāšanu un nelikumīgu turēšanu apcietinājumā Lietuvas teritorijā, tika konstatēts, ka laikposmā no 2003. līdz 2005. gadam Lietuvā bija nolaidušās piecas ar CIP saistītas lidmašīnas un ka Lietuvā pēc CIP pieprasījuma tika sagatavoti divi centri, kas bija piemēroti gūstekņu turēšanai (projekts Nr. 1 un projekts Nr. 2); tā kā LIBE delegācija pateicas Lietuvas valsts iestādēm par Eiropas Parlamenta deputātu uzņemšanu Viļņā 2012. gada aprīlī un par atļauju LIBE delegācijai iekļūt projektā Nr. 2; tā kā ēku izkārtojums un aprīkojums šķiet piemērots gūstekņu turēšanai apcietinājumā; tā kā, neskatoties uz 2010. gadā veikto un 2011. gadā pabeigto tiesas izmeklēšanu, joprojām nav rastas atbildes uz daudziem jautājumiem saistībā ar CIP operācijām Lietuvā; tā kā Lietuvas valsts iestādes ir paudušas gatavību atsākt izmeklēšanu, ja atklātos cita jauna informācija, un tā kā šīs valsts prokuratūra piedāvāja sniegt papildu informāciju par kriminālizmeklēšanu saskaņā ar Parlamenta rakstveida pieprasījumu; |
U. |
tā kā Portugāles iestādes vēl arvien nav sniegušas paskaidrojumus par daudzām, tostarp Pagaidu komitejas atklātajām norādēm, ka veikti daudzi lidojumi, lai veiktu pārvadāšanu starp Bagram, Diego Garcia, slepeniem cietumiem un Gvantanamo; |
V. |
tā kā izpēte un tiesas secinājumi par šo nelikumīgo darbību slēpšanas loģistiku, tostarp par fiktīviem lidojumu plāniem, civilo un militāro lidmašīnu lidojumu klasificēšanu par valsts lidojumiem un privātu lidsabiedrību izmantošanu, lai veiktu pārsūtīšanu CIP vajadzībām, vēl vairāk atklāj Eiropas dalības CIP programmā sistemātiskumu un apmēru; tā kā Eirokontroles sniegto jauno datu analīze jo īpaši pamato apgalvojumu, ka, lai neatklātu gūstekņu pārlidojumu sākuma un galamērķa vietu, izpildītāji, kas vadīja pārsūtīšanas misijas, pārlidojuma vidū mainīja lidmašīnas; |
W. |
tā kā ES ir izstrādājusi iekšējās drošības un terorisma apkarošanas politiku, kuras pamatā ir policijas un tiesu iestāžu sadarbība un izlūkošanā iegūtās informācijas apmaiņas veicināšana; tā kā šai politikai jābūt balstītai uz pamattiesību ievērošanu un tiesiskumu un izlūkošanas dienestu efektīvu un demokrātisku parlamentāro pārraudzību; |
X. |
tā kā CPT norādīja, ka ar izmeklēšanas metodēm CIP ārvalstu ieslodzījuma vietās noteikti tika pārkāpts aizliegums spīdzināt un izmantot necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību (30); |
Y. |
tā kā ES un ASV attiecību pamatā ir cieša partnerība un sadarbība daudzās jomās saskaņā ar kopīgām vērtībām, tostarp demokrātiju, tiesiskumu un pamattiesībām; tā kā ES un ASV aktīvāk iesaistījās cīņā pret terorismu pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukumiem, jo īpaši saskaņā ar 2010. gada 3. jūnija kopīgo deklarāciju terorisma apkarošanas jomā, bet tā kā ir nepieciešams pasludinātās saistības ievērot praksē un pārvarēt pretrunas starp ES un ASV politiku terorisma apkarošanas jomā; |
Z. |
tā kā ASV valdība 2011. gada decembrī pieņēma likumu par valsts aizsardzības budžetu un izdevumiem (National Defence Authorisation Act (NDAA)), ar kuru likuma formā kodificēta to personu neierobežota turēšana apcietinājumā, kuras tiek turētas aizdomās par līdzdalību terorismā ASV teritorijā, un kas apdraud tiesības uz pienācīgu lietas izskatīšanu un taisnīgu tiesu; tā kā NDAA darbības joma tiek apstrīdēta juridiski; |
AA. |
tā kā 2009. gada 22. janvārī prezidents B. Obama parakstīja trīs izpildrīkojumus, ar ko aizliedz spīdzināšanu pratināšanas laikā, izveido starpiestāžu darba grupu nolūkā sistemātiski pārskatīt apcietinājumā turēšanas politiku un procedūras un pārskatīt katru atsevišķo gadījumu, kā arī paredz Gvantanamo ieslodzījuma vietas slēgšanu; |
AB. |
tā kā Gvantanamo ieslodzījuma vieta tomēr vēl arvien nav slēgta, jo pret to stingri iebilst ASV Kongress; tā kā ASV vērsās pie ES dalībvalstīm ar lūgumu pieņemt Gvantanamo gūstekņus, lai paātrinātu šīs ieslodzījuma vietas slēgšanu; tā kā ANO augstā komisāre cilvēktiesību jautājumos pauda dziļu nožēlu par kavēšanos ar Gvantanamo ieslodzījuma vietas slēgšanu un to, ka tiek nostiprināta patvaļīgās aizturēšanas sistēma; |
AC. |
tā kā Gvantanamo aizturētos vēl arvien var tiesāt militārie tribunāli, jo īpaši saskaņā ASV prezidenta 2011. gada 7. marta lēmumu parakstīt izpildrīkojumu, ar ko atceļ divu gadu moratoriju attiecībā uz jaunām militārām tiesas prāvām un 2012. gada 7. janvārī pieņemto tiesību aktu, kas aizliedz Gvantanamo aizturēto pārvešanu tiesāšanai uz ASV, |
Vispārīgi apsvērumi
1. |
atgādina, ka terorisma apkarošanas stratēģijas būs veiksmīgas tikai tad, ja tās īstenos, stingri ievērojot cilvēktiesības un jo īpaši — tiesības uz pienācīgu juridisku procedūru ievērošanu; |
2. |
atkārto, ka efektīvi pasākumi terorisma apkarošanas un cilvēktiesību ievērošanas jomā nav pretrunīgi, bet tie viens otru papildina un pastiprina; norāda, ka pamattiesību ievērošana ir ļoti būtisks pretterorisma politikas aspekts; |
3. |
uzsver, ka pretterorisma politika ir īpaši delikāts jautājums; uzskata, ka slepenību var attaisnot tikai ar ļoti svarīgiem valsts drošības apsvērumiem; tomēr atgādina, ka nekādos apstākļos valsts drošība nav pārāka par neatņemamām pamattiesībām, un tāpēc argumenti par valsts noslēpumu nav izmantojami, lai ierobežotu valstu tiesisko pienākumu izmeklēt nopietnus cilvēktiesību pārkāpumus; uzskata, ka slepenas informācijas un valsts noslēpuma definīcijas nedrīkst būt pārāk plašas un ka valsts noslēpuma un valsts drošības apsvērumu ļaunprātīga izmantošana ir nopietns šķērslis demokrātiskajai kontrolei; |
4. |
uzsver, ka īpašās procedūras nedrīkst attiecināt uz cilvēkiem, kas turēti aizdomās par terorismu; norāda, ka ikvienam ir jāsniedz iespējas izmantot visas garantijas, ko paredz taisnīgas tiesas princips, kā noteikts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantā; |
5. |
atkārtoti pauž nosodījumu par ārkārtas pārsūtīšanu, turēšanu slepenos cietumos un spīdzināšanu, kas ir aizliegti saskaņā ar valstu un starptautiskiem tiesību aktiem par cilvēktiesību ievērošanu, un kas cita starpā pārkāpj tiesības uz brīvību, drošību un humānu attieksmi, kā arī tiesības netikt pakļautam spīdzināšanai, nevainīguma prezumpciju, tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, tiesības izmantot juridisko palīdzību un tiesības uz vienlīdzīgu aizsardzību saskaņā ar likumu; |
6. |
uzsver vajadzību garantēt, lai turpmāk, īstenojot pretterorisma politiku, nepieļautu nekādus pamattiesību pārkāpumus; |
7. |
uzskata, ka dalībvalstis līdz šim nav pienācīgi pildījušas savu skaidri noteikto pienākumu saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem izmeklēt nopietnus cilvēktiesību pārkāpumus, kas saistīti ar CIP programmu, un šajā saistībā pauž nožēlu par to, ka šis jautājums tiek skatīts novēloti, un tas kavē iespēju pēc iespējas ātri nodrošināt upuriem pilnīgu piekļuvi tiesiskās aizsardzības līdzekļiem; |
8. |
uzskata, ka dalībvalstu grūtības veikt izmeklēšanu traucē pilnā apjomā ievērot to starptautiskās saistības, un tas apdraud savstarpēju uzticību pamattiesību aizsardzības jomā un tādējādi kļūst par ES kopumā atbildību; |
9. |
atkārto, ka dalībvalstu un ES apņemšanās izmeklēt Eiropas līdzdalību CIP programmā atbilst patiesas un lojālas sadarbības principam, kas paredzēts LES 4. panta 3. punktā; |
Atbildības noteikšanas process dalībvalstīs
10. |
pauž bažas par šķēršļiem, ar kuriem saskārušās valstis, veicot parlamentāro un tiesu izmeklēšanu par dažu dalībvalstu līdzdalību CIP programmā, un kuri sīki izklāstīti Eiropas Padomes 2011. gada ziņojumā par aizbildināšanos ar valsts noslēpumu un nacionālo drošību, tostarp pārredzamības trūkumu, dokumentu klasifikāciju, valsts un politisko interešu pārsvaru, vāju atbalstu izmeklēšanas darbībām, upuru tiesību ierobežojumu aktīvas līdzdalības un aizstāvības jomā, stingru izmeklēšanas metožu trūkumu un izmeklēšanas iestāžu sadarbības trūkumu visā ES; aicina dalībvalstis tajās notiekošajās kriminālizmeklēšanās izvairīties no tāda juridiskā pamatojuma izmantošanas, kurš ļauj pārtraukt kriminālprocesu un sekmē šādu pārtraukšanu, atsaucoties uz noilguma noteikumiem, un izraisa nesodāmību, kā arī ievērot starptautisko paražu tiesību principu, kas paredz, ka noilgumu nedrīkst piemērot nopietnu cilvēktiesību pārkāpumu gadījumos; |
11. |
mudina tās dalībvalstis, kuras nav izpildījušas savu pozitīvo pienākumu, tagad veikt neatkarīgu un efektīvu izmeklēšanu par notikušajiem cilvēktiesību pārkāpumiem, ņemot vērā visus jaunos pierādījumus; jo īpaši aicina dalībvalstis izmeklēt to, vai attiecīgās valsts teritorijā ir slepenas ieslodzījuma vietas un vai ir bijuši gadījumi, kad cilvēki ir turēti ieslodzījumā CIP programmas ietvaros; |
12. |
norāda, ka, parlamentārajā izmeklēšanā Rumānijā netika atrasti pierādījumi tam, ka tās teritorijā ir slepena CIP ieslodzījuma vieta; aicina tiesu iestādes veikt neatkarīgu izmeklēšanu par iespējamām slepenām CIP ieslodzījuma vietām Rumānijā, jo īpaši ņemot vērā jaunos pierādījumus par lidojumiem starp Rumāniju un Lietuvu; |
13. |
mudina Poliju turpināt kriminālizmeklēšanu par personu slepenu turēšanu apcietinājumā, bet pauž neapmierinātību par nepietiekamu oficiālo saziņu attiecībā uz izmeklēšanas apjomu, gaitu un rezultātiem; aicina Polijas iestādes veikt izmeklēšanu rūpīgi, nodrošinot pienācīgu pārredzamību un upuru un viņu advokātu efektīvu līdzdalību; |
14. |
norāda, ka no 2009. līdz 2011. gadam Lietuvā notikušo parlamentāro un tiesas izmeklēšanu gaitā netika pierādīts, ka personas turētas slepenās ieslodzījuma vietās šajā valstī; aicina Lietuvas iestādes pildīt savu pienākumu atsākt kriminālizmeklēšanu par Lietuvas līdzdalību CIP programmā, ja tiks iegūta jauna informācija, ņemot vērā jaunos pierādījumus, ko sniedza Eirokontroles dati, un kas apliecināja, ka lidmašīna N787WH, ar ko, iespējams, transportēja Abu Zubaydah, 2005. gada 18. februārī nosēdās Marokā pa ceļam uz Rumāniju un Lietuvu; norāda, ka, analizējot Eirokontroles datus, tika iegūta arī jauna informācija par plānu 2005. gada 5. oktobra lidojumam starp Rumāniju un Lietuvu, nomainot lidaparātu Tirānā, Albānijā, un par 2006. gada 26. marta lidojumu no Lietuvas uz Afganistānu, nolaižoties Kairā, Ēģiptē; uzskata, ka ir būtiski, lai jaunā izmeklēšanas procesā tiktu izskatīts ne tikai jautājums par valsts amatpersonu varas ļaunprātīgu izmantošanu, bet arī par, iespējams, nelikumīgu aizturēšanu un nežēlīgu izturēšanos pret personām Lietuvas teritorijā; aicina Ģenerālprokuratūru ar dokumentiem pamatot LIBE delegācijas vizītes laikā izteiktos apgalvojumus, ka tiesas izmeklēšanas laikā izdarīti „kategoriski” konstatējumi par to, ka „projekta Nr. 1 un Nr. 2 centros Lietuvā gūstekņi nav turēti”; |
15. |
norāda uz Apvienotajā Karalistē uzsākto kriminālizmeklēšanu par personu pārsūtīšanu uz Lībiju un atzinīgi vērtē lēmumu turpināt plašāku izmeklēšanu par Apvienotās Karalistes atbildību saistībā ar CIP programmu pēc tam, kad tiks pabeigta patlaban veiktā izmeklēšana; aicina Apvienoto Karalisti veikt izmeklēšanu, nodrošinot pienācīgu pārredzamību un upuru un pilsoniskās sabiedrības efektīvu līdzdalību; |
16. |
atzīst, ka dalībvalstu veikto izmeklēšanu pamatā ir jābūt pienācīgiem juridiskiem pierādījumiem un valstu tiesību sistēmu un ES tiesību aktu ievērošanai, nevis tikai plašsaziņas līdzekļu un sabiedriskās domas spekulācijām; |
17. |
aicina tādas dalībvalstis kā Somiju, Dāniju, Portugāli, Itāliju, Apvienoto Karalisti, Vāciju, Spāniju, Īriju, Grieķiju, Kipru, Rumāniju un Poliju, kuras bija minētas Pagaidu komitejas ziņojumā, atklāt visu nepieciešamo informāciju par visiem aizdomīgiem gaisa kuģiem, kuri, iespējams, saistīti ar CIP darbību to teritorijā; aicina visas dalībvalstis ievērot tiesības uz informācijas brīvību un atbilstoši atbildēt uz pieprasījumiem par piekļuvi informācijai; šajā sakarībā pauž bažas, ka vairums dalībvalstu, izņemot Dāniju, Somiju, Vāciju, Īriju un Lietuvu, nav pienācīgi atbildējušas uz organizāciju Reprieve un Access Info Europe lūgumiem piekļūt informācijai saistībā ar to veikto izmeklēšanu par ārkārtas pārsūtīšanas gadījumiem; |
18. |
aicina dalībvalstis pārskatīt jebkādus noteikumus vai to interpretācijas, kas pieļauj spīdzināšanu, piemēram, Michael Wood juridisko atzinumu (minēts Eiropas Parlamenta 2007. gada 14. februāra rezolūcijā), kurā pretrunā starptautiskai tiesu praksei ir minēts, ka ir likumīgi saņemt un lietot spīdzināšanas gaitā iegūtu informāciju, ja neviens par to nav tieši atbildīgs (kas veicina un attaisno trešo personu iesaistīšanu spīdzināšanā); |
19. |
aicina visas dalībvalstis parakstīt un ratificēt Starptautisko konvenciju par visu personu aizsardzību pret piespiedu pazušanu; |
20. |
ņemot vērā pastiprināto sadarbību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstu izlūkošanas un drošības aģentūrām, aicina dalībvalstis nodrošināt šo aģentūru un to darbību pilnīgu demokrātisko kontroli, veicot iekšēju, izpildvaras, tiesas un neatkarīgu parlamentāro uzraudzību, ieteicams, veidojot īpašas parlamentārās komitejas, nodrošinot tām spēcīgu atbalstu un pilnvaras, tostarp pilnvaras pieprasīt informāciju, un pietiekamus izmeklēšanas un pētniecības resursus, lai tās varētu izmeklēt ne tikai tos jautājumus, kas ir saistīti ar politiku, pārvaldi un finansēm, bet arī tos, kuri ir saistīti ar šo aģentūru operatīvo darbu; |
Eiropas Savienības iestāžu reakcija
21. |
uzskata, ka ES ir svarīgi nosodīt jebkādas pretlikumīgas darbības saistībā ar cīņu pret terorismu, tostarp jebkādas tās teritorijā veiktās darbības, jo tikai tā ES var gan pati ievērot savas vērtības, gan tās pārliecinoši aizstāvēt ārējās partnerattiecībās; |
22. |
atgādina, ka Padome nekad nav oficiāli atvainojusies par to, ka tā pārkāpa līgumos noteikto principu par Savienības iestāžu lojālu sadarbību, kad tā nepatiesi mēģināja pārliecināt Parlamentu iesniegt ar nodomu saīsinātus Padomes Starptautisko publisko tiesību jautājumu darba grupas (COJUR) un Padomes Transatlantisko attiecību jautājumu darba grupas (CONTRA) pārstāvju un augstu ASV amatpersonu sanāksmju protokolus; sagaida šādu atvainošanos no Padomes; |
23. |
sagaida, ka Padome beidzot pieņems deklarāciju, atzīstot dalībvalstu iesaistīšanos CIP programmā un grūtības, ar ko dalībvalstis saskārās saistībā ar izmeklēšanu; |
24. |
aicina Padomi pilnībā atbalstīt patiesības noskaidrošanas un atbildības noteikšanas procesus dalībvalstīs, oficiāli risinot šo jautājumu Tieslietu un iekšlietu padomes sanāksmēs, apmainoties ar informāciju, nodrošinot palīdzību izmeklēšanā un it īpaši atbalstot pieprasījumus nodrošināt piekļuvi dokumentiem; |
25. |
aicina Padomi organizēt uzklausīšanas ar attiecīgo ES drošības iestāžu, it īpaši Eiropola, Eirojusta un Eiropas Savienības terorisma apkarošanas koordinatora, piedalīšanos, lai noskaidrotu, kas tiem zināms par dalībvalstu līdzdalību CIP programmā un ES reakciju; aicina Padomi ierosināt aizsardzības pasākumus, lai nodrošinātu cilvēktiesību ievērošanu, apmainoties ar izlūkošanas laikā iegūto informāciju, un stingri nošķirt izlūkošanas un tiesībaizsardzības darbības, lai izlūkošanas aģentūrām nepiešķirtu pilnvaras arestēt un turēt apcietinājumā, kā arī viena gada laikā iesniegt ziņojumu Parlamentam; |
26. |
aicina Padomi mudināt dalībvalstis apmainīties ar labākās prakses piemēriem par izlūkošanas dienestu parlamentāru un tiesas uzraudzību, šajos centienos iesaistot valstu parlamentus un Eiropas Parlamentu; |
27. |
atkārtoti aicina Padomi un dalībvalstis nepieļaut, ka nekontrolējamas diplomātiskas garantijas tiek pieņemtas par pamatu to personu izdošanai vai deportācijai, kuras tiek uzskatītas par draudiem valsts drošībai, ja ir pamatots iemesls uzskatīt, ka šiem cilvēkiem draud spīdzināšana vai nežēlīga izturēšanās vai arī viņus tiesās, izmantojot šādā ceļā iegūtus pierādījumus; |
28. |
aicina attiecīgās iestādes neizmantot valsts noslēpumu attiecībā uz starptautisko izlūkdienestu sadarbību, lai tādējādi izvairītos no atbildības noteikšanas un nepieļautu tiesisko aizsardzību, un uzstāj, ka tikai ar patiesām valsts drošības interesēm var attaisnot slepenību, taču jebkurā gadījumā par to svarīgāks ir pienākums ievērot saistošas prasības attiecībā uz pamattiesībām, piemēram, pilnīgu spīdzināšanas aizliegumu; |
29. |
mudina attiecīgās iestādes nodrošināt, ka tiek stingri nodalītas izlūkdienestu un drošības dienestu darbības, no vienas puses, un tiesībsargājošo iestāžu darbības, no otras puses, lai garantētu vispārējā principa nemo iudex in sua causa ievērošanu; |
30. |
uzsver, ka Pagaidu komiteja, veicot izmeklēšanu, kas ir Parlamenta 2007. gada 14. februāra un 2009. gada 19. februāra rezolūciju pamatā, atklāja būtiskas nepilnības atļauju izdošanas un kontroles procedūrās attiecībā uz civilajiem gaisa kuģiem, kuri pārlido dalībvalsts teritoriju vai nolaižas to teritorijā, tādējādi ne tikai pieļaujot, ka CIP varēja šīs procedūras ļaunprātīgi izmantot ārkārtas pārsūtīšanās, bet no tam varēja izvairīties arī jebkurš organizētās noziedzības grupējums, tostarp teroristu tīkli; atgādina arī par Savienības kompetenci transporta aizsardzības un drošības jomā un Parlamenta ieteikumiem Komisijai regulēt un pārraudzīt ES gaisa telpas, lidostu un nekomerciālās aviācijas pārvaldību; tāpēc aicina ES un dalībvalstis nekavējoties rūpīgi izvērtēt, kā tiek īstenota Konvencija par starptautisko civilo aviāciju (Čikāgas konvencija) par atļaujām un to civilo gaisa kuģu pārbaudēm, kas pārlido dalībvalstu gaisa telpu vai nolaižas to teritorijā, lai pastiprinātu drošību un sistemātiski veiktu pārbaudes, kuras paredz identificēt pasažierus un apkalpi, un nodrošināt to, lai visiem lidojumiem, kas ir klasificēti kā „valsts lidojumi” (uz kuriem neattiecas minētās konvencijas nosacījumi), tiktu piešķirta iepriekšēja un pienācīga atļauja; atgādina arī par Parlamenta ieteikumiem dalībvalstīm efektīvi īstenot Tokijas konvenciju par noziegumiem un dažām citām nelikumīgām darbībām, kas izdarītas gaisa kuģos; |
31. |
atzīmē Komisijas iniciatīvas, atbildot uz Parlamenta ieteikumiem; tomēr pauž nožēlu, ka Komisijas iniciatīvas nav kļuvušas par daļu no plašākas programmas un stratēģijas, lai nodrošinātu atbildību par cilvēktiesību pārkāpumiem, kas pieļauti saistībā ar CIP programmu, un lai upuriem nodrošinātu tiesisko aizsardzību un kompensāciju; |
32. |
aicina Komisiju izmeklēt, vai, sadarbojoties saistībā ar CIP programmu, nav pārkāpti ES noteikumi, it īpaši par patvērumu un tiesu iestāžu sadarbību; |
33. |
aicina Komisiju veicināt un atbalstīt cilvēktiesībām atbilstošu savstarpējo tiesisko palīdzību un tiesu iestāžu sadarbību starp izmeklēšanas iestādēm un sadarbību starp advokātiem, kas iesaistīti atbildības noteikšanas darbā dalībvalstīs, un jo īpaši nodrošināt to, ka notiek svarīgas informācijas apmaiņa un tiek veicināta visu pieejamo ES instrumentu un resursu efektīva izmantošana; |
34. |
aicina Komisiju viena gada laikā pieņemt pamatnoteikumus atbildības noteikšanas procesu uzraudzībai un atbalstīšanai, tostarp ziņojumu sniegšanas prasības dalībvalstīm, kā arī pamatnostādnes par cilvēktiesībām atbilstošu izmeklēšanas procesu, pamatojoties uz Eiropas Padomes un ANO izstrādātājiem standartiem; |
35. |
ņemot vērā institucionālos trūkumus, kas atklāti saistībā ar CIP programmu, aicina Komisiju pieņemt pasākumus, lai uzlabotu ES spēju Savienības līmenī novērst cilvēktiesību pārkāpumus un nodrošināt tiesisko aizsardzību to gadījumā, kā arī palielināt Parlamenta lomu; |
36. |
aicina Komisiju apsvērt iespēju ierosināt pasākumus pastāvīgas sadarbības un informācijas apmaiņas jomā starp Parlamentu un ES dalībvalstu izlūkošanas un drošības dienestu uzraudzības parlamentārajām komitejām gadījumos, kad ES teritorijā ir veiktas dalībvalstu izlūkošanas un drošības dienestu kopīgas darbības; |
37. |
aicina Komisiju ierosināt priekšlikumus par pasākumiem, kas nodrošinātu demokrātisku pārraudzību pār izlūkošanas dienestu pārrobežu darbību ES terorisma apkarošanas politikas jomā; plāno pilnīgi izmantot savas parlamentārās pilnvaras, lai pārbaudītu pretterorisma politiku atbilstoši Eiropas Parlamenta izpētes departamenta ierosinājumiem (PE453.207); |
38. |
aicina Eiropas Ombudu izmeklēt gadījumus, kad Komisija, Padome un ES drošības aģentūras, jo īpaši Eiropols un Eirojusts nav ievērojuši pamattiesības, labas pārvaldības principus un lojālas sadarbības principu attiecībā uz TDIP ieteikumiem; |
39. |
aicina ES pilnīgi ievērot starptautiskās saistības un pilnībā izmantot ES politikas un ārpolitikas instrumentus, piemēram, pamatnostādnes par spīdzināšanu un cilvēktiesību dialogus, lai varētu pārliecinošāk prasīt precīzi īstenot visu ES parakstīto starptautisko nolīgumu cilvēktiesību klauzulas un lai mudināt galvenos sabiedrotos, piemēram, ASV, ievērot valsts un starptautiskos tiesību aktus; |
40. |
vēlreiz apstiprina, ka starptautiskajai cīņai pret terorismu un divpusējai vai daudzpusējai starptautiskai sadarbībai šajā jomā, tostarp NATO ietvaros vai starp izlūkdienestiem un drošības dienestiem, ir jānotiek tikai pilnīgi ievērojot cilvēktiesības un pamatbrīvības un nodrošinot atbilstošu demokrātisku un tiesisku uzraudzību; aicina ES dalībvalstis, Komisiju, Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD) un Padomi nodrošināt šo principu ievērošanu ārējās attiecībās un pieprasa pirms jebkādu nolīgumu parakstīšanas, jo īpaši pirms nolīgumu par izlūkdienestu sadarbību un nolīgumu par informācijas apmaiņu parakstīšanas, kārtīgi novērtēt sadarbības partneru paveikto cilvēktiesību ievērošanas jomā, pārskatīt spēkā esošos nolīgumus, ja šie partneri neievēro cilvēktiesības, un informēt Parlamentu par novērtējumos un pārskatos izdarītajiem secinājumiem; |
41. |
prasa, lai ārvalstu specdienesti turpmāk neiejauktos ES suverēno dalībvalstu lietās un, cīnoties pret terorismu, pilnīgi ievērotu cilvēktiesības, pamatbrīvības, demokrātiju un tiesiskumu; |
42. |
atgādina, ka CAT fakultatīvajā protokolā tiek prasīts izveidot uzraudzības sistēmas, kas attiektos uz visiem brīvības atņemšanas gadījumiem, un uzsver, ka šī starptautiskā instrumenta ievērošana veido papildu aizsardzības līmeni; stingri aicina ES partnervalstis ratificēt fakultatīvo protokolu un izveidot neatkarīgus valsts mēroga novēršanas mehānismus, kas atbilst Parīzes principiem, kā arī ratificēt Starptautisko Konvenciju par visu personu aizsardzību pret piespiedu pazušanu; |
43. |
vēlreiz aicina visas tās valstis, attiecībā uz kurām izteikti pamatoti apgalvojumi, atbilstoši starptautiskiem tiesību aktiem un jo īpaši CAT 12. pantam darīt visu iespējamo un sniegt nepieciešamos paskaidrojumus un, ja ir atbilstošas norādes, pilnīgi izmeklēt visus iespējamos gadījumus, kas saistīti ar ārkārtas pārsūtīšanu, turēšanu slepenos cietumos, spīdzināšanu un citiem nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem, lai noskaidrotu patiesību un, ja vajadzīgs, noteiktu vainīgos, pieprasītu atbildību un novērstu nesodāmību, tostarp saucot pie atbildības konkrētas personas, ja ir pierādījumi par viņu krimināli sodāmiem nodarījumiem; šajā sakarībā aicina priekšsēdētāja vietnieci / Savienības augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos un ES dalībvalstis veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstošas turpmākās darbības, atsaucoties uz ANO kopīgo pētījumu par pasaulē izmantoto praksi attiecībā uz slepenu turēšanu apcietinājumā saistībā ar cīņu pret terorismu, jo īpaši ņemot vērā rakstisko atgādinājumu, ko īpašo procedūru mandātu turētāji 2011. gada 21. oktobrī nosūtīja 59 valstīm, aicinot to valdības sniegt jaunāko informāciju par pētījumā sniegto ieteikumu īstenošanu; |
44. |
aicina ES nodrošināt, ka ES dalībvalstis, asociētās valstis un partnervalstis (jo īpaši tās, uz kurām attiecas Kotonū nolīgums), kuras ir piekritušas uzņemt bijušos Gvantanamo aizturētos, patiešām sniegtu viņiem pilnīgu atbalstu attiecībā uz dzīves apstākļiem un integrāciju sabiedrībā, ārstēšanu, tostarp psiholoģisko atveseļošanos, piekļuvi personu apliecinošiem un ceļošanas dokumentiem, sekmētu viņu tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos un nodrošinātu visas citas pamattiesības, kādas ir cilvēkiem, kam piešķirts politiskais patvērums; |
45. |
pauž īpašas bažas par ASV militārās komisijas īstenoto procedūru Abd al-Rahim al-Nashiri lietā, kuram notiesāšanas gadījumā var piespriest nāves sodu; aicina ASV iestādes nepieļaut iespēju piespriest nāvessodu Rahim al-Nashiri un atgādina par savu ilgstošo nostāju pret nāvessodu visos gadījumos un jebkuros apstākļos; atzīmē, ka kopš 2011. gada 6. maijaRahim al-Nashiri lietu izskata Eiropas Cilvēktiesību tiesa; aicina ikvienu valsti, kurā Rahim al-Nashiri tika turēts, izmantot visus pieejamos līdzekļus, lai nodrošinātu, ka viņam netiek piespriests nāvessods; mudina priekšsēdētāja vietnieci / Savienības augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos sarunās ar ASV Rahim al-Nashiri lietu uzskatīt par prioritāti, tādējādi īstenojot ES pamatnostādnes par nāvessodu; |
46. |
atkārtoti uzsver, ka nolīgumu ar trešām valstīm cilvēktiesību klauzulas pilnīga piemērošana ir būtiska attiecībās starp ES un tās dalībvalstīm un šīm valstīm, un uzskata, ka ir piemērots brīdis pārskatīt to, kā cīņas pret terorismu vārdā Eiropas valstu valdības ir sadarbojušās ar diktatorisku režīmu represīvo aparātu; šajā sakarībā uzskata, ka ar nesen pārskatīto Eiropas Kaimiņattiecību politiku pārliecinoši jāatbalsta drošības nozares reforma, kurai it īpaši jānodrošina izlūkošanas un tiesībaizsardzības funkciju skaidra nodalīšana; aicina EĀDD, Padomi un Komisiju pastiprināt sadarbību ar CPT un citiem attiecīgiem Eiropas Padomes mehānismiem, plānojot un īstenojot pretterorisma palīdzības projektus un piedaloties visu veidu pretterorisma dialogos ar trešām valstīm; |
47. |
aicina bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas (BDMR) valdību atzīt Khaled el-Masri nolaupīšanu, kas noveda pie viņa nelikumīgas aizturēšanas un iespējamas spīdzināšanas, un noteikt, kurš atbildīgs par šo nolaupīšanu, kas it kā esot notikusi kļūdaini noteiktas identitātes dēļ; pauž nožēlu, ka Skopjes prokuratūra nepietiekami aktīvi rīkojas saistībā ar kriminālizmeklēšanu Khaled el-Masri lietā; norāda, ka Eiropas Cilvēktiesību tiesa ir pieņēmusi šo lietu izskatīšanai un Lielās palātas pirmā sēde notika 2012. gada 16. maijā; uzskata, ka BDMR valdības rīcība šajā lietā neatbilst ES pamattiesību un tiesiskuma pamatprincipiem un Komisijai tā pienācīgi jāizskata saistībā ar šīs valsts kandidatūru dalībai ES; |
48. |
aicina NATO un ASV iestādes veikt savu izmeklēšanu par šiem jautājumiem, cieši sadarbojoties ar izmeklēšanu, ko veic ES un dalībvalstu parlamentārās vai tiesu iestādes (31), tostarp vajadzības gadījumā arī nekavējoties atbildot uz savstarpējās juridiskās palīdzības lūgumiem, atklāt informāciju par ārkārtas pārsūtīšanas programmām un citām darbībām, kas pārkāpj cilvēktiesības un pamatbrīvības, kā arī nodrošināt aizdomās turamo likumīgos pārstāvjus ar visu nepieciešamo informāciju, lai viņi varētu aizstāvēt savus klientus; prasa apstiprināt, ka visos NATO nolīgumos un NATO un ES un citos transatlantiskos nolīgumos pilnībā ievērotas pamattiesības; |
49. |
atzinīgi vērtē ASV pilsoniskās sabiedrības ierosmes, kas paredzēja 2010. gadā izveidot neatkarīgu divpusēju darba grupu, kas izvērtē ASV valdības politiku un darbības saistībā ar iespējamo teroristu notveršanu, aizturēšanu un saukšanu pie atbildības, kā arī turēšanu ieslodzījumā ASV prezidentu B. Klintona, Dž. Buša un B. Obamas administrāciju laikā; |
50. |
ņemot vērā transatlantiskās partnerības svarīgo nozīmi un Amerikas Savienoto Valstu vadošo lomu šajā jomā, aicina ASV pilnībā izmeklēt un nodrošināt atbildību par visiem pārkāpumiem, kurus tā pieļāvusi, nodrošināt, ka attiecīgos valstu un starptautiskos tiesību aktus piemēro pilnībā, lai nepieļautu, ka turpina pastāvēt jomas, uz kurām likumi neattiecas, pārtraukt militārās tiesas prāvas, pilnīgi attiecināt krimināllikumu uz terorismā aizdomās turētām personām, atsākt pārskatīt lēmumus par aizturēšanu pārskatīšanu un habeas corpus piemērošanu, nodrošināt pienācīgu procedūru, ievērot tiesības netikt pakļautam spīdzināšanai un nediskriminēt ārvalstu un ASV pilsoņus; |
51. |
aicina prezidentu B. Obamu turēt solījumu, ko viņš deva 2009. gada janvārī un kas paredz slēgt Gvantanamo ieslodzījuma vietu, ļaujot visiem aizturētajiem, kuriem nav izvirzīta apsūdzība, pēc iespējas drīzāk atgriezties dzimtenē vai citā drošā valstī, un tos Gvantanamo aizturētos, pret kuriem ir pietiekami pierādījumi, bez vilcināšanās tiesāt taisnīgā un atklātā izskatīšanā, nodrošinot, ka tiesa ir neatkarīga un objektīva, kā arī panākt, ka notiesāšanas gadījumā viņus tur ieslodzījumā ASV saskaņā ar attiecīgiem starptautiskiem standartiem un principiem; tāpat aicina veikt izmeklēšanu par cilvēktiesību pārkāpumiem Gvantanamo ieslodzījuma vietā un noteikt atbildību; |
52. |
aicina visiem aizturētajiem, kuriem nav izvirzīta apsūdzība, bet ko nevar repatriēt tādēļ, ka izcelsmes valstī viņiem patiešām draud spīdzināšana vai vajāšana, dot iespēju apmesties ASV, nodrošinot viņiem humanitāro aizsardzību un pienācīgu kompensāciju (32), un mudina arī dalībvalstis brīvprātīgi uzņemt bijušos Gvantanamo aizturētos; |
53. |
aicina ASV iestādes anulēt pilnvaras, kas saskaņā ar NDAA ļauj nenoteiktu laiku turēt personu apcietinājumā bez apsūdzības uzrādīšanas vai tiesas; |
54. |
aicina Delegāciju priekšsēdētāju konferenci nodrošināt, ka tiek uzsākti parlamentāri dialogi par pamattiesību aizsardzību terorisma apkarošanā, pamatojoties uz ANO kopīgo pētījumu par pasaulē izmantoto praksi attiecībā uz slepenu turēšanu apcietinājumā saistībā ar cīņu pret terorismu un ar to saistītām turpmākām darbībām, kā arī pamatojoties uz ANO Labas prakses apkopojumu par tiesisko un institucionālo sistēmu un pasākumiem, lai nodrošinātu, ka izlūkdienesti, apkarojot terorismu, ievēro cilvēktiesības, tostarp veicot to uzraudzību; |
55. |
apņemas nākamo kopīgo parlamentāro sanāksmi ar dalībvalstu parlamentiem veltīt tam, lai pārskatītu parlamentu nozīmi atbildības nodrošināšanā par cilvēktiesību pārkāpumiem saistībā ar CIP programmu un lai veicinātu ciešāku sadarbību un regulāru informācijas apmaiņu starp dalībvalstu uzraudzības iestādēm, kuras atbildīgas par izlūkošanas dienestu kontroli, klātesot atbildīgajām valstu iestādēm, ES iestādēm un aģentūrām; |
56. |
apņemas turpināt veikt uzdevumus, ko tam saskaņā ar LES 2., 6. un 7. pantu uzticējusi Pagaidu komiteja; uzdod Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejai kopā ar Cilvēktiesību apakškomiteju ziņot par šo jautājumu Parlamentam plenārsēdē vienu gadu pēc šīs rezolūcijas pieņemšanas; uzskata, ka ir ļoti svarīgi novērtēt, cik lielā mērā ir ievēroti Parlamenta pieņemtie ieteikumi, un, ja tie nav ievēroti, analizēt iemeslus; |
57. |
prasa Padomei un Komisijai, Eiropas ombudam, dalībvalstu, kandidātvalstu un asociēto valstu valdībām un parlamentiem, kā arī Eiropas Padomei, NATO, ANO, Amerikas Savienoto Valstu valdībai un Kongresa abām palātām informēt Eiropas Parlamentu par visām izmaiņām jomās, uz kurām attiecas šis ziņojums; |
*
* *
58. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, Eiropas ombudam, dalībvalstu, kandidātvalstu un asociēto valstu valdībām un parlamentiem, kā arī Eiropas Padomei, NATO, ANO, Amerikas Savienoto Valstu valdībai un Kongresa abām palātām. |
(1) OV L 200, 30.7.2005., 1. lpp.
(2) OV C 115, 4.5.2010., 1. lpp.
(3) A/HRC/13/42, 19.2.2010.
(4) A/HRC/19/61, 18.1.2012.
(5) A/HRC/14/46, 17.5.2010.
(6) Rezolūcija Nr. 1507 (2006).
(7) Rezolūcija Nr. 1562 (2007).
(8) Dok. 12714, 16.9.2011.
(9) OV C 285 E, 21.10.2010., 12. lpp.
(10) OV C 287 E, 29.11.2007., 309. lpp.
(11) OV C 76 E, 25.3.2010., 51. lpp.
(12) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0271.
(13) OV C 67 E, 18.3.2010., 91. lpp.
(14) OV C 300 E, 9.12.2006., 136. lpp.
(15) OV C 102 E, 28.4.2004., 640. lpp.
(16) OV C 169 E, 15.6.2012., 49. lpp.
(17) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0577.
(18) Publikācija SPEECH/08/716, „Une politique visant à assurer l’effectivité des droits fondamentaux sur le terrain”.
(19) Publikācija „Remarks en route to Germany”, preses konference ar K. Raisu Berlīnē, 2005. gada 5. decembrī un „Press Availability at the Meeting of the North Atlantic Council”, Briselē, 2005. gada 8. decembrī.
(20) „ABC News atklāj to Al Qaeda līderu vārdus, kuri ir apcietinājumā slepenās CIP ieslodzījuma vietās”, ABC News, 5.12.2005.
(21) „Lietuvā darbojās slepens CIP cietums”, ABC News, 20.8.2009.
(22) „CIP par terorismu aizdomās turētās personas tur apcietinājumā slepenās ieslodzījuma vietās”, 2.11.2005. un „Eiropā izmeklē slepenus CIP lidojumus”, Washington Post, 17.11.2005.
(23) Cita starpā: Human Rights Watch paziņojums par ASV slepenām apcietinājuma vietām Eiropā, 6.11.2005; Amnesty International Europe ziņojums „Open secret: Mounting evidence of Europe’s complicity in rendition and secret detention”, 15.11.2010; organizācijas Reprieve ziņojums „Rendition on Record: Using the Right of Access to Information to Unveil the Paths of Illegal Prisoner Transfer Flights”, 15.12.2011.
(24) Minētās Parlamenta 2007. gada 14. februāra rezolūcijas 232. punkts.
(25) OJ L 200, 30.7.2005., 1. lpp.
(26) OV L 338, 21.12.2011., 31. lpp.
(27) Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 5. pants, Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 7. pants, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECHR) 3. pants un ar to saistītā judikatūra, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants.
(28) A/HRC/19/44.
(29) „Rumānijas slepenajos CIP cietumos”, The Independent, 9.12.2011.
(30) CPT2011. gada 19. maija ziņojums par vizīti Lietuvā 2010. gada 14.-18. jūnijā.
(31) Cita starpā skatīt minēto Parlamenta 2011. gada 9. jūnija rezolūciju.
(32) Skatīt minētās Parlamenta 2009. gada 4. februāra rezolūcijas 3. punktu.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/16 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Stiprināta ES iekšējā solidaritāte patvēruma jomā
P7_TA(2012)0310
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par stiprinātu ES iekšējo solidaritāti patvēruma jomā (2012/2032(INI))
2013/C 353 E/02
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 67. panta 2. punktu, 78. pantu un 80. pantu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 2. decembra paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par stiprinātu ES iekšējo solidaritāti patvēruma jomā: ES programma labākai atbildības sadalei un savstarpējās uzticēšanās vairošanai (COM(2011)0835), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2009. gada 25. novembra rezolūciju par Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei — brīvības, drošības un tiesiskuma telpa pilsoņu interesēs — Stokholmas programma (1), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2005. gada 6. aprīļa paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par pamatprogrammas izveidi solidaritātei un migrācijas plūsmu pārvaldībai laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam (COM(2005)0123), |
— |
ņemot vērā Tieslietu un iekšlietu padomes 2012. gada 8. marta secinājumus, ko tā pieņēma savas 3151. sanāksmes laikā, par kopēju sistēmu patiesai un praktiskai solidaritātei ar tām dalībvalstīm, kuru patvēruma sistēmas ir īpaši noslogotas, tostarp jauktās migrācijas plūsmu dēļ, |
— |
ņemot vērā starptautiskos un Eiropas cilvēktiesību instrumentus, tostarp jo īpaši ANO Konvenciju par bēgļu statusu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (ECPAK) un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu (Hartu), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 6. jūnija Zaļo grāmatu par topošo kopējo Eiropas patvēruma sistēmu (COM(2007)0301), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2008. gada 17. jūnija Patvēruma politikas plānu — integrēta pieeja aizsardzībai visā ES teritorijā (COM(2008)0360), |
— |
ņemot vērā Padomes 2001. gada 20. jūlija Direktīvu 2001/55/EK par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas (2), |
— |
ņemot vērā Padomes 2011. gada 17. jūnija 18 mēnešu programmu, ko sagatavojušas prezidentvalstis Polija, Dānija un Kipra, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 15. novembra priekšlikumu regulai, ar ko izveido Patvēruma un migrācijas fondu (COM(2011)0751), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu (A7-0248/2012), |
A. |
tā kā Eiropas Savienība ir apņēmusies pabeigt kopējās Eiropas patvēruma sistēmas (CEAS) izveidošanu 2012. gadā; |
B. |
tā kā solidaritāte jau pašā sākumā tika uzskatīta par būtisku CEAS elementu un tās vadošo principu un tā ir arī viens no galvenajiem ES tiesību aktu principiem, saskaņā ar kuru dalībvalstīm būtu vienlīdzīgi un taisnīgi jāsadala gan priekšrocības, gan apgrūtinājumi; |
C. |
tā kā solidaritātei ir jāiet roku rokā ar atbildību un dalībvalstīm ir jānodrošina, lai to patvēruma sistēmas atbilstu standartiem, kas paredzēti starptautiskajās tiesībās un Eiropas tiesībās, jo īpaši 1951. gada Ženēvas Bēgļu konvencijai un tās 1967. gada papildu protokolam, Eiropas Cilvēktiesību konvencijai un ES Pamattiesību hartai; |
D. |
tā kā atbalsta sniegšana patvēruma procedūru īstenošanā patiesas solidaritātes un taisnīgas atbildības sadales garā jāuztver kā līdzeklis, kas palīdz dalībvalstīm izpildīt to saistības nodrošināt aizsardzību personām, kurām ir nepieciešama starptautiskā aizsardzība, un atbalstu trešām valstīm, kuras uzņem lielu bēgļu skaitu, lai stiprinātu kopējo aizsardzības telpu kopumā; |
E. |
tā kā, neskatoties uz pienākumu izskatīt atsevišķi katru patvēruma pieteikumu, ja kopīga izskatīšana noved pie kopīgiem lēmumiem, ir jāpiešķir pietiekama uzmanība ES kopējiem drošas izcelsmes valsts un drošu trešo valstu jēdzieniem, ievērojot noteikumus un ņemot vērā aizsardzības noteikumus, kas ietverti par Parlamenta 2011. gada 6. aprīļa nostājā pirmajā lasījumā attiecībā uz Komisijas priekšlikumu pārskatīt Patvēruma piešķiršanas procedūru direktīvu; |
Ievads
1. |
atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par ES iekšējās solidaritātes pastiprināšanu patvēruma jomā, kurā pausts aicinājums īstenot solidaritāti un atbildības sadali konkrētos pasākumos un dalībvalstīm īstenot pienākumu nodrošināt, ka to patvēruma sistēmas atbilst gan starptautiskajiem, gan Eiropas standartiem; |
2. |
uzsver solidaritātes un atbildības sadales galveno lomu un horizontālo ietekmi CEAS izveidē; atkārtoti uzsver nepieciešamību nodrošināt Savienības acquis patvēruma jomā efektīvu un vienveidīgu piemērošanu un tiesību aktu īstenošanu, lai nodrošinātu augstu aizsardzības līmeni; |
3. |
atgādina, ka tiesības uz starptautisko aizsardzību ir pamattiesības, kas ietvertas starptautiskajos un Savienības tiesību aktos līdz ar vairākām citām tiesībām un principiem, piemēram, neizraidīšanas principu, tiesībām uz cieņu, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegumu, sieviešu aizsardzību pret vardarbību un visu veidu diskrimināciju, tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību un tiesībām uz privāto un ģimenes dzīvi; |
4. |
uzsver, ka solidaritātes un atbildības sadales princips ir noteikts Līgumos un ka efektīva solidaritātes sistēma paredz pienākumu ES iestādēm un dalībvalstīm vismaz sadarboties, lai atrastu paņēmienus, kā panākt, lai šis princips stātos spēkā; apgalvo, ka solidaritāte neaprobežojas ar dalībvalstu savstarpējām attiecībām, bet tā ir jānodrošina arī attiecībā uz patvēruma meklētājiem un starptautiskās aizsardzības saņēmējiem; |
5. |
uzsver faktu — lai gan 2011. gadā ES patvēruma meklētāju skaits ir palielinājies, pēdējās desmitgades laikā ir vērojams būtisks patvēruma meklētāju pieteikumu skaita samazinājums; uzsver, ka dažas dalībvalstis dažādu faktoru, tostarp to ģeogrāfiskās atrašanās, dēļ saņem nesamērīgi daudz patvēruma piešķiršanas pieteikumu salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm, un uzsver patvēruma pieteikumu nevienmērīgo izplatību ES; atgādina, ka 2011. gadā vairāk kā 90 % patvēruma pieteikumu attiecās uz desmit dalībvalstīm, ka līdz pat 2011. gada vasarai ES teritorijā no Maltas uz sešām citām dalībvalstīm tika pārvietoti tikai 227 starptautiskās aizsardzības saņēmēji un ka 2011. gadā uz ES tika pārvietoti tikai 4 125 bēgļi — un tikai uz 10 dalībvalstīm, kas pārstāv apmēram 6,6 % no visām šajā gadā uz ES pārvietotajām personām; uzsver, ka ir ārkārtīgi svarīgi identificēt šo nevienlīdzību, cita starpā, salīdzinot absolūtos skaitļus un uzņemšanas spēju rādītājus, un ka dalībvalstīm, kas saņem visvairāk patvēruma piešķiršanas pieteikumu būtu no ES jāsaņem vairāk atbalsta gan administratīvā, gan finansiālā veidā; |
6. |
uzsver, ka nevar panākt augsta līmeņa aizsardzību attiecībā uz patvēruma pieteikumu iesniedzējiem un starptautiskās aizsardzības saņēmējiem, ja netiek samazināts patvēruma pieteikumu iesniedzēju kopējais skaits un netiek mainīts patvēruma pieteikumu skaita un tehnisko un administratīvo spēju atšķirīgais samērs dažādās dalībvalstīs, un ja dalībvalstīs īstenotie atbalsta pasākumi ir neatbilstīgi pielāgoti reaģēšanai uz mainīgu patvēruma meklētāju plūsmu; |
7. |
atgādina, ka dalībvalstīm būtu jānodrošina taisnīgu un efektīvu patvēruma sistēmu ieviešana, lai reaģētu uz mainīgu patvēruma meklētāju plūsmu; uzskata, ka, neraugoties uz patvēruma pieteikumu mainīgo skaitu, ir pierādījumi par īpaši intensīvu plūsmu noteiktās iebraukšanas vietās pie ES ārējām robežām un ir iespējams loģiski paredzēt, ka varētu tikt iesniegts liels skaits patvēruma pieteikumu; kā praktiskās solidaritātes zīmi aicina veikt pasākumus, lai uzlabotu to dalībvalstu patvēruma sistēmu gatavību, kuras atrodas pie galvenajām ES ieceļošanas vietām; |
8. |
uzsver, ka visām dalībvalstīm ir pienākums pilnībā īstenot un piemērot gan ES tiesību aktus, gan to starptautiskās saistības patvēruma jomā; norāda, ka atbilstoši CEAS dalībvalstīm, kas atrodas pie Savienības ārējām robežām, jārisina atšķirīgas problēmas nekā tām dalībvalstīm, kurām nav ārējo robežu, un tādēļ tām arī nepieciešams atšķirīgs atbalsts attiecīgo uzdevumu pienācīgai veikšanai; vērš uzmanību uz to, ka saskaņā ar LESD 80. pantu ir jāaktivizē pašreizējie pasākumi, kā arī jāizstrādā jauni, lai vajadzības gadījumā atbalstītu minētās dalībvalstis; |
9. |
prasa optimizēt pašreizējo pasākumu izmantošanu, kā arī izstrādāt jaunus mērķpasākumus un līdzekļus, lai reaģētu uz pastāvīgi mainīgajiem uzdevumiem elastīgā un efektīvā veidā; šāda optimizēšana ir īpaši aktuāla akūtās finanšu krīzes laikā, kura skar ES un rada papildu slogu dalībvalstu pasākumiem efektīvi nodrošināt patvēruma procedūras, jo īpaši gadījumos, kad ierodas neproporcionāli liels skaits patvēruma meklētāju; |
10. |
norāda, ka, ņemot vērā pieaugošās vajadzības attiecībā uz bēgļiem pasaules līmenī, sadarbība ar trešām valstīm vides un attīstības politikas jomā var būt ļoti būtiska uz solidaritāti balstītu partnerattiecību veidošanā; |
11. |
uzsver, cik svarīgi ir vākt un analizēt uzticamus, precīzus, visaptverošus, salīdzināmus un aktuālus statistikas datus un sniegt priekšstatu par tiem, lai pārraudzītu un novērtētu pasākumus un gūtu skaidru izpratni par jautājumiem, kas saistīti ar patvērumu; tādēļ dalībvalstis tiek mudinātas sniegt EASO un Komisijai attiecīgus datus par patvēruma jautājumiem papildus datiem, kas paredzēti regulā par statistiku migrācijas jomā un regulā par EASO; ja iespējams, visi statistikas dati būtu jāsadala pa dzimumiem; |
12. |
pauž nožēlu par pieaugošo ksenofobiju un rasismu, un negatīviem un maldinošiem pieņēmumiem par patvēruma meklētājiem un bēgļiem, kas papildina sociālo un ekonomisko nedrošību ES; iesaka dalībvalstīm veikt kampaņas izpratnes veidošanai par patvēruma meklētāju un starptautiskās aizsardzības saņēmēju pašreizējo situāciju; |
Praktiska sadarbība un tehniskā palīdzība
13. |
uzsver, ka Eiropas Patvēruma atbalsta biroja (EASO) izveidošana var veicināt ciešāku praktisko sadarbību starp dalībvalstīm, lai palīdzētu mazināt ievērojamās atšķirības attiecībā uz praksi patvēruma jomā, izveidojot labākas un taisnīgākas patvēruma sistēmas ES; uzskata, ka šādai aktīvai un praktiskai sadarbībai būtu jānotiek vienlaikus ar tiesību aktu saskaņošanu Eiropas patvēruma politikas jomā; |
14. |
atgādina, ka EASO sadarbībā ar pilsonisko sabiedrību un Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos biroju ir jāsniedz tehniskais atbalsts un specifiskas zināšanas dalībvalstīm, kas īsteno tiesību aktus patvēruma jomā; uzsver, ka Komisijai būtu jāizmanto EASO apkopotā informācija, lai noteiktu iespējamās nepilnības dalībvalstu patvēruma sistēmās; šāda informācija, ko EASO apkopo saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 439/2010, ir arī piemērojama saskaņā ar agrās brīdināšanas, gatavības un krīzes pārvaldības mehānismu, kas tiks iekļauts grozītajā Dublinas regulā; uzsver regulāras ziņojumu iesniegšanas un rīcības plānu izstrādes nozīmību, lai veicinātu mērķtiecīgus risinājumus un ieteikumus CEAS pilnveidošanai un iespējamo nepilnību novēršanai; īpaši uzsver biroja lomu kopējās darbības koordinēšanā un atbalstīšanā, lai palīdzētu tām dalībvalstīm, kuru patvēruma sistēmas un uzņemšanas struktūras ir pakļautas īpašam spiedienam, ar pasākumiem amatpersonu norīkošanai attiecīgajās dalībvalstīs un patvēruma ekspertu grupu, sociālo darbinieku un tulku izvietošanu, kuri var tikt mobilizēti krīzes situācijās; atgādina, ka EASO ietekme ir atkarīga no dalībvalstu gatavības pilnībā izmantot tā iespējas; |
15. |
aicina EASO, ņemot vērā tā pienākumus, kā arī ierobežoto budžetu, resursus un pieredzi, optimizēt savus pieejamos resursus, iesaistoties ciešā dialogā un sadarbībā ar starptautiskajām organizācijām un pilsonisko sabiedrību, lai apmainītos ar informāciju un apkopotu zināšanas patvēruma jomā, vāktu datus, apmainītos ar labāko praksi, izstrādājot visaptverošas pamatnostādnes dzimuma jautājumos saistībā ar patvērumu, izstrādātu apmācību un izveidotu ekspertu, atbildīgo darbinieku un tulku rezervi, kuru varētu īsā laikā mobilizēt, lai sniegtu palīdzību; turklāt iesaka EASO nodrošināt to organizāciju plašu pārstāvību, kuras piedalās konsultatīvajā forumā; |
16. |
uzsver, ka EASO savā darbībā ir jāpievēršas gan ilgtermiņa preventīviem mērķiem, gan īstermiņa reaģēšanas pasākumiem, lai varētu atbilstīgi reaģēt dažādās situācijās; tādēļ uzskata — lai gan EASO ir jāatbalsta spēju veidošanas pasākumi mazattīstītās vai slikti funkcionējošās patvēruma sistēmās, prioritāte būtu jāpiešķir ārkārtas situācijām un dalībvalstīm, uz kurām tiek izdarīts īpaši liels vai nesamērīgs spiediens; tādēļ uzsver, ka patvēruma ekspertu grupām ir būtiska loma palīdzības sniegšanā gadījumos, kuros ir samilzis neizskatīto lietu apjoms un skaits, nodrošinot apmācību, uzņemoties projektu pārvaldību, konsultējot un iesakot konkrētus pasākumus, kā arī uzraugot un īstenojot papildu pasākumus; |
17. |
pieņem zināšanai Grieķijas patvēruma sistēmas atbalstam un patvēruma meklētāju un starptautiskās aizsardzības saņēmēju stāvokļa uzlabošanai Grieķijā ieviesto rīcības plānu; uzsver — lai gan ir panākts zināms progress, gan ES, gan Grieķijas iestādēm jāiegulda papildu darbs patvēruma sistēmas uzlabošanā un patvēruma meklētāju tiesību pilnīgā ievērošanā; atgādina, ka pasākumi budžeta deficīta mazināšanai neļauj piešķirt valsts līdzekļus, lai pieņemtu darbā lielāku skaitu amatpersonu, un iesaka šo problēmu risināt, jo Grieķijai ir nepieciešama labi funkcionējoša patvēruma iestāde, lai tā varētu izpildīt savas starptautiskajos un ES tiesību aktos noteiktās saistības; |
18. |
pieņem zināšanai Komisijas un Padomes ieteikumu par EASO un Frontex sadarbību un uzsver, ka Frontex pamattiesību stratēģijas pilnīga un ātra īstenošana, tostarp cilvēktiesību amatpersonas iecelšana, konsultatīva foruma ar pilsonisko sabiedrību izveide un starptautisko organizāciju mudināšana piedalīties tā darbībās kā cilvēktiesību novērotājiem, ir priekšnoteikums jebkurai šādai sadarbībai starptautiskās aizsardzības jomā; uzsver, ka jebkāda sadarbība būtu jāvērtē saistībā ar starptautiskajos un ES tiesību aktos noteikto standartu izpildi, tādējādi praktiski uzlabojot patvēruma meklētājiem nodrošinātās aizsardzības kvalitāti; tādēļ aicina EASO atbalstīt Frontex attiecībā uz tās pienākumiem starptautiskās aizsardzības pieejamības jomā, jo īpaši neizraidīšanas principu; uzsver, ka pasākumi uz robežām būtu jāpiemēro pret aizsardzību jutīgā veidā; |
19. |
atzīst nepieciešamību regulāri pārskatīt EASO pilnvaras, lai nodrošinātu pietiekamu reaģēšanas spēju dažādās situācijās, ar kādām saskaras patvēruma sistēmas; paturot prātā, ka visu EASO pasākumu īstenošana ir atkarīga no dalībvalstu labās gribas, ierosina apsvērt iespēju EASO pilnvaru ietvaros ieviest strukturālos aizsargmehānismus, lai vajadzības gadījumā tiktu nodrošināta praktiskā sadarbība un tehniskā palīdzība; |
Solidaritāte finanšu jomā
20. |
aicina dalībvalstis pilnībā izmantot iespējas, ko tām piešķir Eiropas Bēgļu fonds (EBF), īstenojot mērķtiecīgas darbības to patvēruma sistēmu uzlabošanai; iesaka dalībvalstīm veikt pasākumus, lai atrisinātu tādus jautājumus kā apgrūtinošas birokrātiskās procedūras, absorbcijas kavēšana un likviditātes problēmas, lai nodrošinātu efektīvu un ātru līdzekļu sadali; |
21. |
atgādina, ka dalībvalstīm ir jādara viss iespējamais, lai pilnībā izmantotu iespējas, ko piedāvā Eiropas Bēgļu fonds, un nodrošinātu, ka visi piešķīrumi tiek izmaksāti, lai projektu virzītājiem neradītu grūtības īstenot finansētos projektus; |
22. |
atzinīgi vērtē 2014. gadā paredzēto vienkāršāka un elastīgāka Patvēruma un migrācijas fonda (PMF) izveidošanu, kurš aizstās Eiropas Bēgļu fondu, Eiropas Fondu trešo valstu valstspiederīgo integrācijai un Eiropas Atgriešanās fondu, un uzsver nepieciešamību piešķirt līdzekļus pietiekamā daudzumā, lai atbalstītu starptautiskās aizsardzības saņēmēju un patvēruma meklētāju aizsardzību; šajā sakarībā uzsver, cik svarīgi ir iekļaut aizsardzības pasākumus PMF, lai novērstu līdzekļu pārmērīgu piešķiršanu tikai vienai politikas jomai uz CEAS rēķina kopumā; uzskata, ka pārskatot līdzekļu piešķiršanu iekšlietu jomai daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam, jāpiešķir pietiekami līdzekļi arī pārrobežu aizsardzībai nolūkā uzlabot solidaritāti šajā jomā; atgādina, ka dalībvalstīm vienmēr jānodrošina pietiekami līdzekļi starptautiskās aizsardzības un solidaritātes pasākumu finansēšanai; |
23. |
uzsver, ka Patvēruma un migrācijas fondam jābūt pietiekami elastīgam un viegli mobilizējamam, kā arī tam jānodrošina ātra piekļuve, lai patvēruma jomā būtu iespējams ātri un atbilstoši reaģēt uz negaidītu spiedienu un ārkārtas situācijās, kas rodas vienā vai vairākās dalībvalstīs; tādēļ attiecīgi ierosina rezervēt noteiktu procentuālo daļu PMF līdzekļu, kas paredzēti starpposma pārskatā tādu pasākumu starpposma pārskatīšanai, kuru mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm pilnībā īstenot un piemērot pašreizējo ES acquis patvēruma jomā un izpildīt visas šajā jomā noteiktās starptautiskās saistības; |
24. |
atzinīgi vērtē iekšlietu politikas dialogus, kas pirms daudzgadu plānošanas notiek ar atsevišķām dalībvalstīm par to, kā tās izmantos līdzekļus; uzsver līdzdalības nozīmi, lai panāktu optimālus rezultātus, un ierosina pastiprināt partnerības principu, ietverot pilsonisko sabiedrību, starptautiskās organizācijas un vietējās un reģionālās iestādes, kā arī attiecīgās iesaistītās personas, jo pieredze ir svarīga, nosakot reāli izpildāmas prioritātes un izstrādājot ilgtspējīgas programmas; tādēļ to ieguldījums mērķu un programmu noteikšanā, īstenošanā, uzraudzībā un novērtēšanā ir būtisks un būtu jāņem vērā dalībvalstīm; |
25. |
uzsver finansiālās atbildības sadales nozīmi patvēruma jomā un iesaka izveidot ar resursiem labi apgādātu mehānismu liela skaita patvēruma meklētāju un starptautiskās aizsardzības saņēmēju uzņemšanai, vai nu ar absolūtiem, vai arī proporcionāliem nosacījumiem, un lai palīdzētu dalībvalstīm ar vājāk attīstītām patvēruma sistēmām; uzskata, ka ir vajadzīgi turpmāki pētījumi, lai noteiktu un aprēķinātu uzņemšanas un patvēruma pieteikumu apstrādāšanas reālās izmaksas; tādēļ aicina Komisiju veikt pētījumu, lai novērtētu katrai dalībvalstij piešķiramo līdzekļu apjomu atbilstoši atbildībai, kādu tā uzņemas, pamatojoties uz tādiem rādītājiem kā pirmo patvēruma pieteikumu skaits, pozitīvo lēmumu skaits, ar kuriem tiek garantēts bēgļa statuss vai alternatīvā aizsardzība, uz ES un tās iekšienē pārvietoto bēgļu skaits, atgriešanas lēmumu un operāciju skaits un aptuvenais nelegālo migrantu skaits; |
26. |
iesaka dalībvalstīm izmantot finansiālos stimulus, kas tām ir pieejami pārvietošanas darbībām PMF paredzēto līdzekļu ietvaros, atzīstot fonda finansiālās palīdzības un EASO tehniskās palīdzības nozīmību; ierosina ieviest prioritārās jomas steidzamo situāciju risināšanā un piešķirt lielāku finansiālo palīdzību dalībvalstīm, kuras vēlas piedalīties pārvietošanas iniciatīvās, lai mazinātu ar to saistīto finanšu izmaksu radīto ietekmi; |
27. |
uzskata, ka skaidrākas un efektīvākas finansiālu stimulu sistēmas izveidošana to dalībvalstu vajadzībām, kas piedalās pārvietošanas darbībās un proaktīvās stratēģijās ar mērķi uzlabot valsts patvēruma sistēmas, ilgtermiņā pozitīvi ietekmēs konverģences standartus ES un CEAS kvalitāti; |
28. |
atzinīgi vērtē iespēju palielināt Komisijas maksājumu līdz 90 % apmēram no kopējiem attiecināmiem izdevumiem projektos, kurus citādi nebūtu iespējams īstenot; uzskata, ka projektiem, kurus finansē Komisija, jārada pārliecinoša pievienotā vērtība; uzsver, ka ES finansējumam nekādā gadījumā nebūtu jāaizstāj valsts budžeta līdzekļi, kas piešķirti patvēruma politikas vajadzībām; |
29. |
uzsver pašreizējās ar darbību finansēšanu saistītās problēmas, kas attiecas uz apgrūtinātu piekļuvi precīzai informācijai un finansējumam, reālu un pielāgotu mērķu noteikšanu un efektīvu turpmāku pasākumu īstenošanu; ierosina ieviest kontroles mehānismus, lai novērstu dublēšanos, neskaidru finansējuma sadali un īstenoto pasākumu pievienotās vērtības un sasniegto rezultātu pamatīgu pārbaudi; |
30. |
uzsver, cik svarīgi ir stingri uzraudzīt līdzekļu izmantošanu un pārvaldību, balstoties uz kvantitatīviem un kvalitatīviem rādītājiem un īpašiem kritērijiem, lai novērstu cilvēkresursu un finanšu resursu nepareizu sadali un garantētu noteikto mērķu sasniegšanu; šajā sakarībā atzinīgi vērtē kopējas novērtēšanas un uzraudzības sistēmas izveidi; |
31. |
mudina dalībvalstis ar Komisijas atbalstu nodrošināt, lai pilnībā tiktu izmantota citu pieejamo instrumentu, piemēram, Eiropas Sociālā fonda un citu struktūrfondu, savstarpējā papildināmība, tādējādi ievērojot holistisku pieeju ar patvērumu saistīto politikas virzienu finansēšanā; |
Atbildības jomu sadalījums
32. |
atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos veikt Dublinas sistēmas vispusīgu novērtējumu 2014. gadā, pārskatot tās juridisko, saimniecisko un sociālo ietekmi, kā arī ietekmi uz cilvēktiesībām, tostarp ietekmi uz stāvokli sieviešu — patvēruma meklētāju tiesību jomā; uzskata, ka papildus jāapsver taisnīga atbildības sadales mehānisma izveide, lai noteiktu, kurai dalībvalstij būtu jāuzņemas atbildība par patvēruma pieteikumu apstrādi, kas ļautu ātri un efektīvi sniegt praktisku atbalstu dalībvalstīm, kuras nonākušas ārkārtas situācijā un saskaras ar nesamērīgu slogu; |
33. |
uzskata, ka Dublinas regula, ar ko nosaka atbildības dalīšanu par patvēruma pieteikumiem, uzliek nesamērīgu slogu tām dalībvalstīm, kuras ir ieceļošanas vietas ES, un neparedz dalībvalstu starpā vienlīdzīgi sadalīt atbildību par patvēruma pieteikumiem; norāda, ka, ņemot vērā ļoti atšķirīgās valstu patvēruma sistēmas un acquis patvēruma jomā nepietiekamo īstenošanu, Dublinas sistēmas līdzšinējā piemērošana ir veicinājusi nevienlīdzīgu attieksmi pret patvēruma meklētājiem, kā arī negatīvu ietekmi uz ģimenes atkalapvienošanos un integrāciju; turklāt uzsver tās nepilnības lietderīguma un izmaksu efektivitātes ziņā, jo vairāk nekā puse no norunātajām pārsūtīšanām tā arī netiek veikta un joprojām ir ļoti daudz atkārtotu pieteikumu; aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, lai pret patvēruma meklētājiem, kas nosūtīti atpakaļ uz dalībvalsti, pamatojoties uz Dublinas II regulu, netiktu diskriminēti tikai tāpēc, ka viņi ir “Dublinas II atgrieztās personas”; |
34. |
uzsver, ka attiecīgā judikatūra jau vājina Dublinas sistēmas loģisko pamatu; uzskata, ka, sniedzot atbildi individuālos gadījumos, judikatūra nav pārvarējusi nepilnības acquis patvēruma jomā īstenošanā; atzīstot nepieciešamību dalībvalstīm nodrošināt, ka to patvēruma sistēmas atbilst ES starptautiskajām normām, atzinīgi vērtē centienus iekļaut papildu kritērijus Dublinas II regulā, lai mazinātu sistēmas nevēlamo negatīvo ietekmi; uzskata, ka diskusijās par atbildīgās dalībvalsts noteikšanu jāņem vērā, ka dažām dalībvalstīm jau ir uzlikts nesamērīgs slogs un dažas patvēruma sistēmas ir daļēji vai pilnībā nefunkcionējošas; |
Patvēruma pieteikumu kopīga apstrāde
35. |
uzskata par nepieciešamu iesaistīties turpmākā dialogā par atbildības sadali attiecībā uz patvēruma meklētājiem un starptautiskās aizsardzības saņēmējiem, tostarp par tādu līdzekļu izmantošanu kā patvēruma pieteikumu kopīga apstrāde (turpmāk „kopīga apstrāde”) un pārvietošanas shēmas; |
36. |
uzskata, ka kopīga apstrāde varētu būt vērtīgs instruments, kas veicinātu solidaritāti un atbildības sadali dažādos gadījumos, īpaši, ja dalībvalstīs notiek būtisks vai straujš patvēruma meklētāju pieplūdums, vai ir liels neizskatīto pieteikumu skaits, kas kavē un vājina patvēruma procedūru, kā rezultātā cieš patvēruma pieteikumu iesniedzēji; kopīga apstrāde varētu novērst vai labot ar uzņemšanas spējām saistītās problēmas, mazināt ar patvēruma pieteikumu apstrādi saistītos šķēršļus un izmaksas, paātrināt prasību apstrādes laiku un nodrošināt taisnīgāku atbildības sadali attiecībā uz patvēruma pieteikumu apstrādi; uzsver, ka kopīgai apstrādei vajadzīgs skaidri noteikts pienākumu sadalījums iesaistīto dalībvalstu starpā, lai izvairītos no atbildības nodošanas, un ka par lēmumu pieņemšanu joprojām būt jāatbild dalībvalstīm; norāda, ka tā būtu jāpapildina ar sistēmu, kas nodrošina taisnīgāku atbildības sadali, tiklīdz pieteikumi ir izskatīti; |
37. |
atzinīgi vērtē Komisijas uzsākto priekšizpēti par patvēruma pieteikumu kopīgas apstrādes juridisko un praktisko ietekmi Savienības teritorijā, jo ir jānoskaidro vairāki jautājumi; |
38. |
norāda, ka kopīgai apstrādei nav obligāti jāietver kopējs lēmums, taču tā varētu ietvert atbalstu un kopīgu apstrādi attiecībā uz citiem patvēruma procedūras aspektiem, piemēram, identificēšanu, primāro procedūru, interviju sagatavošanu vai izcelsmes valsts politiskās situācijas novērtēšanu; |
39. |
uzsver, ka kopīga apstrāde pievienotu vērtību lēmumu pieņemšanas procesa kvalitātes ziņā, nodrošinot un veicinot taisnīgas, efektīvas un ātras procedūras; norāda, ka patvēruma procedūru uzlabošana jau pašā sākumā (sākotnējs ieguldījums) var samazināt procedūras ilgumu un izmaksas, tādējādi sniedzot labumu gan patvēruma meklētājiem, gan dalībvalstīm; |
40. |
uzsver, ka kopīgās apstrādes shēmā būtu pilnībā jāņem vērā pieteikumu iesniedzēju tiesības un šim nolūkam jāparedz stingras garantijas; uzstāj, ka kopīgu apstrādi nekādā gadījumā nedrīkst izmantot, lai paātrinātu patvēruma procedūru uz tās kvalitātes rēķina; uzskata, ka kopīgas apstrādes rezultātā varētu veidoties efektīvākas patvēruma procedūras, kas būtu izdevīgas arī individuāliem patvēruma meklētājam, jo lielākas administratīvās spējas ļautu ātrāk noteikt patvēruma meklētājam nepieciešamo aizsardzību; |
41. |
uzskata, ka EASO varētu sniegt vērtīgu ieguldījumu, lai izveidotu, apmācītu un koordinētu patvēruma atbalsta grupas, kas sniegtu atbalstu, konsultācijas un ieteikumus attiecībā uz primārajām procedūrām; |
42. |
iesaka paredzētajās shēmās attiecībā uz kopīgu apstrādi par prioritāti noteikt iespējas, kas saistītas ar attiecīgu iestāžu izveidi un sadarbību, nevis patvēruma meklētāju pārvietošanu; |
43. |
prasa EASO veicināt, atvieglot un koordinēt informācijas apmaiņu un citus pasākumus saistībā ar kopīgu apstrādi; |
Starptautiskās aizsardzības saņēmēju un patvēruma meklētāju pārvietošana
44. |
uzsver, ka ES pārcelšanas un ES iekšējās pārvietošanas shēmas ir papildinoši pasākumi, kuru mērķis ir patvēruma meklētāju un starptautiskās aizsardzības saņēmēju aizsardzības pastiprināšana, vienlaikus apliecinot ES iekšējo solidaritāti un solidaritāti ārpus ES; |
45. |
uzsver, ka noteiktos apstākļos starptautiskās aizsardzības saņēmēju un patvēruma meklētāju fiziska pārvietošana ir viena no konkrētākajām solidaritātes izpausmēm un var būtiski sekmēt taisnīgāku CEAS izveidošanu; uzsver — lai gan tas arī liecina par stingru apņemšanos attiecībā uz starptautisko aizsardzību un cilvēktiesību veicināšanu, līdz šim pārvietošanas iniciatīvās ir iesaistījušās tikai dažas dalībvalstis; |
46. |
uzsver tādu projektu nozīmi kā Eiropas Savienības Pārvietošanas projekts Maltai (Eurema) un tā paplašinājums, saskaņā ar kuru starptautiskās aizsardzības saņēmēji ir vai tiek pārvietoti no Maltas uz citām dalībvalstīm, un atbalsta vairāku šāda veida iniciatīvu izstrādāšanu; pauž nožēlu, ka šis projekts nav bijis tik sekmīgs kā cerēts, jo dalībvalstis bija atturīgas attiecībā uz dalību tajā; aicina dalībvalstis aktīvāk piedalīties Eurema projektā solidaritātes un pienākumu sadales garā; atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos vispusīgi novērtēt Eurema projektu un iesniegt priekšlikumu par pastāvīgas ES pārvietošanas mehānisma izveidošanu; |
47. |
aicina Komisiju tās tiesību akta priekšlikumā attiecībā uz pastāvīgu un efektīvu ES iekšējās pārvietošanas shēmu, ņemt vērā ES sadales principu starptautiskās aizsardzības saņēmēju un pārvietošanai, balstoties uz atbilstīgiem rādītājiem saistībā ar dalībvalstī uzņemšanas un integrācijas spējām, piemēram, IKP, iedzīvotāju skaitu un saņēmēju interešu nodrošināšanas un integrācijas perspektīvām; šo ES sadales principu varētu ņemt vērā dalībvalstis, kas saskaras ar īpašu un nesamērīgu spiedienu uz savām patvēruma sistēmām vai ar ārkārtas situācijām; uzsver, ka pārvietošana vienmēr būs atkarīga no starptautiskās aizsardzības saņēmēju piekrišanas un ka ES sadales principa ieviešanai nevajadzētu skart katras dalībvalsts pienākumu pilnībā īstenot un piemērot spēkā esošo Eiropas patvēruma acquis attiecībā uz kvalificēšanos aizsardzībai, uzņemšanas nosacījumiem un procesuālām garantijām un stingri ievērot visas starptautiskās saistības šajā jomā; |
48. |
aicina Komisiju iekļaut stingras procesuālās garantijas un skaidrus kritērijus savā priekšlikumā par pastāvīgas ES pārvietošanas shēmas izveidošanu, lai nodrošinātu iespējamo patvēruma saņēmēju interešu aizsardzību un lai atvieglotu migrācijas spiedienu uz tām dalībvalstīm, kuras īpaši ietekmē migrācijas plūsmas. ierosina jau no paša sākuma iesaistīt uzņēmējas valsts kopienu, pilsonisko sabiedrību un vietējās iestādes pārvietošanas iniciatīvās; |
49. |
uzsver — neraugoties uz to, ka ar pārvietošanu var nodrošināt gan ilgstošus risinājumus starptautiskās aizsardzības saņēmējiem, gan atvieglot dalībvalstu patvēruma sistēmu stāvokli, pārvietošana nedrīkst veicināt atbildības pārnešanu; uzstāj, ka attiecībā uz pārvietošanu tām dalībvalstīm, kas to izmanto savā labā, būtu stingri jāapņemas efektīvi novērst aizsardzības trūkumus savās patvēruma sistēmās un garantēt augsta līmeņa aizsardzību uzņemšanas nosacījumu, patvēruma procedūru un integrācijas ziņā personām, kuras palikušas nosūtītājā dalībvalstī; |
50. |
atzinīgi vērtē PMF piedāvātās finansējuma iespējas patvēruma meklētāju pārvietošanai un aicina dalībvalstis iesaistīties brīvprātīgās iniciatīvās, tajā pašā laikā pilnībā ņemot vērā patvēruma meklētāju tiesības un nepieciešamību saņemt viņu piekrišanu; aicina Komisiju izskatīt iespēju izveidot ES sistēmu patvēruma meklētāju pārvietošanai, tostarp pārbaudot, vai ir iespējams to balstīt uz ES sadales principu, kurā tiktu ņemti vērā objektīvi pārbaudāmi kritēriji, piemēram, dalībvalstu IKP, iedzīvotāju skaits, teritorijas lielums un patvēruma meklētāju intereses un integrācijas perspektīvas; šādu programmu varētu piemērot kā solidaritātes pasākumu situācijās, kad patvēruma meklētāju skaits ir nesamērīgi liels salīdzinājumā ar dalībvalsts patvēruma sistēmas spēju, vai ārkārtas gadījumā; |
51. |
atgādina par EASO pilnvarām attiecībā uz starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārvietošanas veicināšanu dalībvalstu starpā un aicina aģentūru attīstīt tās veiktspēju, lai aktīvi atbalstītu pārvietošanas programmas un pasākumus ciešā sadarbībā ar ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos biroju, apmainoties ar informāciju un paraugpraksi un veicot koordinācijas un sadarbības pasākumus; |
52. |
atzīmē, ka Komisija ir norādījusi, ka tā vienmēr ņems vērā iespēju aktivizēt Pagaidu aizsardzības direktīvas mehānismu, ja ir izpildīti atbilstīgi nosacījumi, it īpaši tādu pārvietoto personu masveida pieplūduma vai nenovēršama masveida pieplūduma gadījumā, kas nevar, pamatojoties uz drošiem un ilgtspējīgiem nosacījumiem, atgriezties savā izcelsmes valstī; aicina Komisiju nodrošināt iespēju aktivizēt direktīvas mehānismu pat tajā gadījumā, ja attiecīgais pieplūdums ir masveida pieplūdums vismaz vienā dalībvalstī, nevis tikai tajā gadījumā, kad tas ir šāds pieplūdums visā ES kopumā; |
Atjaunotās pārvaldības sistēmas pamatelements — savstarpēja uzticēšanās
53. |
uzsver, ka savstarpējas uzticēšanās pamatā ir jābūt kopīgai izpratnei par pienākumiem; uzsver, ka atbilstība ES tiesību aktiem ir obligāts dalībvalstu savstarpējās uzticēšanās elements; |
54. |
uzsver, ka tad, ja dalībvalstis izpilda savas tiesiskās saistības un pienākumu ievērot pamattiesības, tiks palielināta gan uzticēšanās, gan solidaritāte; |
55. |
uzsver, ka ir svarīgi izveidot stingrus pamatus savstarpējai uzticībai starp dalībvalstīm, jo tā ir būtiski saistīta ar CEAS attīstību un patiesu un praktisku solidaritāti; |
56. |
atzīst — lai gan starptautisko saistību aizsardzības jomā izpilde vairo savstarpējo uzticēšanos, tas obligāti nenozīmē noteikumu vienotu piemērošanu, jo, kā skaidri apliecina nesenā Eiropas Cilvēktiesību tiesas un EST tiesu prakse saistībā ar Dublinas regulu, starptautisko un ES tiesību aktu patvēruma jomā interpretēšana un piemērošana dalībvalstīs joprojām ievērojami atšķiras; uzsver, ka Komisijai un tiesām ir pienākums uzraudzīt un izvērtēt patvēruma noteikumus saskaņā ar starptautiskajiem un ES tiesību aktiem; |
57. |
uzskata, ka agrīnās brīdināšanas mehānismi, kas ieviesti, lai konstatētu un risinātu radušās problēmas pirms tās ir izraisījušas krīzi, var būt vērtīgs instruments; tomēr uzskata, ka būtu arī jāparedz papildu risinājumi, lai nepieļautu pamattiesību pārkāpumus un nodrošinātu patvēruma sistēmu pienācīgu darbību; |
58. |
uzsver — lai gan pārkāpuma procedūras būtu vairāk jāizmanto, lai pievērstu uzmanību dalībvalstu pienākumiem un gadījumiem, kad tās neievēro spēkā esošo patvēruma acquis, tās būtu jāapvieno ar preventīviem pasākumiem, darbības plāniem un pārraudzības mehānismiem, lai iegūtu rezultātus; uzsver, ka regulāriem novērtējumiem, konstruktīvam dialogam un apmaiņai ar paraugpraksi ir nozīme kā izšķirīgiem elementiem, kas visticamāk sekmēs to patvēruma sistēmu pilnveidošanu, kurās konstatētas nepilnības; līdz ar to var paredzēt dažādus finanšu un praktiskās palīdzības veidus, lai pilnībā un pareizi īstenotu Eiropas tiesību aktus patvēruma jomā; |
59. |
norāda, ka Dublinas sistēmas pamatā ir savstarpēja uzticēšanās un ka tās ieviešana nozīmē lēmumu par noraidījumu savstarpēju atzīšanu starp dalībvalstīm, jo patvēruma meklētāja pieteikumu ES var izskatīt tikai vienreiz; aicina Komisiju atbilstīgi rīcības plānam, ar ko īsteno Stokholmas programmu, līdz 2014. gadam iesniegt paziņojumu par sistēmu starptautiski aizsargātu personu aizsardzības nodošanai un lēmumu par patvērumu savstarpējai atzīšanai; |
60. |
uzsver, ka migrācijas pārvaldība var vairot savstarpējo uzticēšanos un veicināt solidaritātes pasākumus tikai tad, ja tās īstenošanā tiek ievērota pret aizsardzību jutīga pieeja, saskaņā ar kuru pārrobežu pasākumi tiek veikti, neskarot bēgļu un personu, kas lūdz starptautisku aizsardzību, tiesības; |
61. |
uzsver, ka vīzu režīms nosaka daudzu ieceļošanas un izceļošanas atļauju izsniegšanu un ka šādi ieceļošanas un izceļošanas noteikumi nekādā veidā neierobežo juridiskās saistības attiecībā uz patvēruma pieejamības nodrošināšanu; |
62. |
atgādina par Komisijas apņemšanos veicināt personu, kurām vajadzīga aizsardzība, organizētu ierašanos ES, un aicina Komisiju izmantot jaunās pieejas attiecībā uz piekļuvi patvēruma procedūrām; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos līdz 2013. gadam pieņemt „Paziņojumu par jaunām pieejām attiecībā uz piekļuvi patvēruma procedūrām, kas paredzētas galvenajām tranzīta valstīm”; |
*
* *
63. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu parlamentiem un Eiropas Padomei. |
(1) OV C 285 E, 21.10.2010., 12. lpp.
(2) OV L 212, 7.8.2001., 12. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/25 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Komisijas darba programmas izstrāde 2013. gadam
P7_TA(2012)0319
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par Komisijas darba programmu 2013. gadam (2012/2688(RSP))
2013/C 353 E/03
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā gaidāmo Komisijas paziņojumu par Komisijas darba programmu 2013. gadam, |
— |
ņemot vērā spēkā esošo pamatnolīgumu par attiecībām starp Eiropas Parlamentu un Eiropas Komisiju, jo īpaši tā 4. pielikumu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2012. gada 4. jūlija rezolūciju par Eiropadomes 2012. gada jūnija sanāksmi (1), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 35. panta 3. punktu, |
A. |
tā kā valstu parādu un finanšu ekonomikas krīzes apmērs un īpatnības ir līdz šim nepiedzīvots pārbaudījums Eiropas Savienības pārvaldībai; |
B. |
tā kā ES ir sasniegusi kritisku brīdi un krīzi nebūs iespējams pārvarēt, ja netiks ievērojami padziļināta Eiropas integrācija, īpaši eiro zonā, attiecīgi pastiprinot demokrātisko kontroli un pārskatatbildību; |
C. |
tā kā Eiropas Komisijas uzdevums ir veicināt Savienības vispārējo interešu ievērošanu un nākt klajā ar attiecīgām iniciatīvām, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti Līgumi, pārraudzīt Savienības tiesību aktu īstenošanu, veikt koordinācijas, izpildvaras un pārvaldības funkcijas un ierosināt tiesību aktus, |
1. daļa
1. |
mudina Komisiju izmantot visas savas pilnvaras un nodrošināt politisko vadību, kas vajadzīga, lai atrisinātu daudzās krīzes radītās problēmas, vienlaikus cenšoties sasniegt finansiālu stabilitāti un panākt ekonomikas atveseļošanos, balstoties uz aizvien pieaugošu konkurētspēju un ilgtspējīgu, efektīvu un sociāli taisnīgu krīzes pārvarēšanas programmu; |
2. |
atgādina par savu 2012. gada 4. jūlija prasību Komisijai līdz septembrim iesniegt tiesību aktu priekšlikumu paketi, kurā ievērota Kopienas metode un kas balstās uz četriem galvenajiem moduļiem, kuri iekļauti ziņojumā „Ceļā uz patiesu ekonomisko un monetāro savienību”; |
3. |
uzstāj uz to, ka Komisijai ir pilnībā jāiesaistās ziņojumu sagatavošanā 2012. gada oktobra un decembra Eiropadomes sanāksmēm, kuros ir jāiekļauj skaidra programma un grafiks ekonomikas un monetārās savienības konsolidācijai, tostarp integrētai finansiālās, fiskālās un ekonomikas politikas sistēmai, un kurai ar laiku vajadzētu novest pie spēcīgākas politiskās savienības, īpaši lielākas demokrātiskās pārskatabildības un leģitimitātes, kas balstītos uz Līguma grozīšanu; |
4. |
norāda uz Parlamenta nostāju attiecībā uz tiesību aktu paketi, kura sastāv no diviem aktiem un kas nostiprinās budžeta uzraudzību, kā arī pastiprinās budžeta politiku euro zonā un ietvers sevī noteikumus, kas ļaus izmantot dažādotu pieeju budžeta konsolidācijai nopietnas ekonomikas jelupslīdes gadījumā; |
5. |
mudina Komisiju nākt klajā ar priekšlikumiem, lai izpildītu Izaugsmes un nodarbinātības paktā iekļautās saistības, proti, lai stimulētu ilgtspējīgas un uz izaugsmi orientētas investīcijas, palielinātu Eiropas ekonomikas konkurētspēju, orientējoties uz stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu izpildi, īpaši to mērķu izpildi, kas ir saistīti ar resursu efektīvu izmantošanu un ilgtspēju, kā arī padziļinātu vienoto tirgu; aicina Komisiju izmantot darba programmu 2013. gadam, lai izstrādātu detalizētu izaugsmes plānu, kurā galvenā uzmanība pievērsta uzņēmumu un uzņēmēju stimulēšanai veidot tādas ražošanas nozares un pakalpojumus, kas nodrošinās stabilas darbavietas un labklājību; šajā sakarā uzsver, ka ir svarīgi ievērojami palielināt Eiropas projektu obligācijas, balstoties uz saikni starp ES budžetu un Eiropas Investīciju banku; |
6. |
turklāt norāda, ka ir nepieciešama ilgstoša un simetriska pārlieku lielā makroekonomikas līdzsvara trūkuma samazināšana, un aicina veikt konkrētas izmaiņas ES nodokļu jomas tiesību aktos, lai novērstu visu to problēmu aspektus, kas saistītas ar nodokļu paradīzēm un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; |
7. |
aicina Komisiju darīt visu iespējamo, lai veicinātu ātru daudzgadu finanšu shēmas (DFS) un attiecīgo daudzgadu likumdošanas programmu pieņemšanu, pilnībā iesaistot šajā procesā Parlamentu un respektējot tā koplēmuma tiesības; stingri atbalsta apņemšanos padarīt ES budžetu par izaugsmes un darbavietu radīšanas katalizatoru visā Eiropā; līdz ar to aicina Komisiju aizstāvēt savu priekšlikumu, lai nodrošinātu, ka Savienības budžets tiešākā veidā atspoguļo tās vajadzības un politiskos mērķus; |
8. |
tomēr uzstāj uz to, ka ir vajadzīga pašu resursu sistēmas reforma un ka cita starpā ir vajadzīgi jauni pašu resursu veidi, kas ir būtiski svarīgs elements, bez kura tikpat kā nav izredžu vienoties par jauno DFS; aicina Komisiju atbalstīt vairāku dalībvalstu prasību pēc ciešākas sadarbības šajā jomā; uzsver, ka tomēr būtu vēlams panākt vispārēju vienošanos līdz šā gada beigām; |
9. |
mudina Komisiju pilnveidot tās likumdošanas programmas vienotību, uzlabot likumdošanas priekšlikumu sagatavošanas kvalitāti, pastiprināt ietekmes novērtējumu nozīmi likumprojektos, attiecīgos gadījumos ierosināt atbilstības tabulu izmantošanu ES tiesību aktu labākai transponēšanai un atbalstīt Parlamentu sarunās ar Padomi par deleģēto un īstenošanas aktu izmantošanu; atgādina par to, ka Parlaments vairākkārt ir aicinājis pārskatīt 2003. gada Iestāžu nolīgumu par tiesību aktu labāku izstrādi; |
10. |
aicina Komisiju pienācīgi ņemt vērā Parlamenta nostāju, kas attiecas uz nozarēm un ir iekļauta 2. daļā turpmāk; |
2. daļa
Īstenošana
11. |
uzsver, cik būtiski ir atbilstīgi un laikus īstenot ES tiesību aktus dalībvalstu tiesību aktos, un mudina Komisiju izmantot tās izpildvaru un vajadzības gadījumā sākt pienākumu neizpildes procedūras, lai nodrošinātu atbilstīgu transponēšanu un efektīvu izpildi; |
12. |
mudina Komisiju iesniegt priekšlikumu, ar kuru tiktu paredzētas obligātas valsts pārvaldības deklarācijas, kuras parakstītu pienācīgā politiskā līmenī un kas attiektos uz ES līdzekļiem, kuri pakļauti dalītai pārvaldībai; mudina turpināt darbu pie ES programmu vienkāršošanas, īpaši pētniecības un attīstības jomā; aicina Komisiju cieši uzraudzīt finansēšanas vadības instrumentu (FVI) izmantošanu; prasa veikt sistemātiskus, regulārus un neatkarīgus novērtējumus, lai nodrošinātu, ka ar jebkādiem izdevumiem tiek pienākts vēlamais rezultāts izmaksu ziņā lietderīgā veidā; |
13. |
sagaida, ka Komisija laikus iesniegs budžeta projekta grozījumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu, ka maksājumu līmeņi atbilst pasākumiem, par kuriem panākta vienošanās 2012. gada jūnija Eiropadomes sanāksmē un kuru mērķis ir stimulēt izaugsmi, lai tādējādi pienācīgi varētu izpildīt nesamaksātās saistības; |
Vienotais tirgus
14. |
aicina Komisiju arī turpmāk orientēties uz vienotā tirgus pārvaldības uzlabošanu, atjaunot darbības administratīvās vienkāršošanas īstenošanai, pienācīgi apsvērt iespēju attiecīgos gadījumos iesniegt regulu, nevis direktīvu projektus, lai nodrošinātu ierosināto pasākumu proporcionalitāti, un uzraudzīt īstenošanas progresu, lai pilnībā tiktu piemērots vienotā tirgus acquis, īpaši pakalpojumu nozarē, cita starpā paredzot iespēju izmantot paātrinātas pārkāpumu procedūras; uzsver, ka pienācīgi jāņem vērā vienotā tirgus ekonomiskās, sociālās un vides dimensijas; |
15. |
sagaida, ka Komisija izstrādās Vienotā tirgus II aktu ar priekšlikumiem par prioritāriem pasākumiem, lai sekmētu izaugsmi, nodarbinātību un uzticēšanos vienotajam tirgum; mudina tur, kur tas ir piemēroti un vajadzīgi, izmantot pastiprinātu sadarbību; |
16. |
aicina Komisiju sistemātiskāk novērtēt savu priekšlikumu ietekmi uz MVU, jo no šiem uzņēmumiem ir atkarīga ļoti daudzu jaunu darbavietu radīšana Eiropā; tādēļ mudina Komisiju aktīvi atturēt dalībvalstis no pārcentīgas ES tiesību aktu piemērošanas, kas kropļo līdzvērtīgus konkurences apstākļus iekšējā tirgū; prasa turpināt samazināt birokrātijas slogu; |
17. |
apliecina savu atbalstu tam, ka Komisija liek uzsvaru uz Digitālo programmu; mudina priekšlikumos paredzēt vairāk patērētājiem pieejamu pārrobežu pakalpojumu visā ES; |
18. |
atgādina, ka ir pamatīgi jāpārskata Vispārējā produktu drošības direktīva (2001/95/EK (2)), kas garantē patērētāju veselības un drošības aizsardzību un arī atvieglo preču tirdzniecību, īpaši MVU; aicina Komisiju ierosināt transversālu regulu par visu produktu tirgus uzraudzību; turklāt aicina izveidot efektīvus tiesiskās aizsardzības līdzekļus finanšu pakalpojumu mazumtirdzniecības jomā un ieņemt kopēju, horizontālu un koordinētu nostāju šajā jautājumā, lai aizsargātu patērētājus; |
19. |
mudina Komisiju uzlabot savu regulatīvo attieksmi pret MVU un mikrouzņēmumiem, pieskaņojot tiesību aktus MVU vajadzībām un turpinot ieviest piemērotus atbrīvojumus; |
20. |
mudina Komisiju īstenot autortiesību reformu, lai autortiesību regulējums būtu piemērots interneta videi un balstītos uz sociālu leģitimitāti, pienācīgi ievērojot pamattiesības, kā arī pabeigt industriālā īpašuma tiesību reformu, lai veicinātu izaugsmi un darbavietu radīšanu Eiropā; aicina Komisiju, gatavojot priekšlikumu par ES preču zīmju tiesību aktu pārskatīšanu, ņemt vērā juridiskās problēmas, kas atklājās saistībā ar pretrunīgo viltošanas novēršanas tirdzniecības nolīgumu (ACTA); |
Klimats, vide, enerģija un transports
21. |
uzstāj uz to, ka ir jāīsteno Ceļvedis par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā, lai radītu stimulus veidot videi nekaitīgu ekonomiku, veicināt bioloģisko daudzveidību un cīnīties pret klimata pārmaiņām, citu starpā izmantojot resursu efektīvas izmantošanas pasākumu integrāciju, kā paredzēts stratēģijā „Eiropa 2020”; |
22. |
uzskata, ka Eiropas pusgadam ir jāsniedz iespēja katrai dalībvalstij atskaitīties par to, kā tā ir īstenojusi savas saistības, ko paredz stratēģija „Eiropa 2020”, pakts „Euro plus”, Vienotā tirgus akts un citi svarīgi ES mērķi; |
23. |
aicina Komisiju nekavējoties iesniegt priekšlikumus, lai risinātu emisijas kvotu pašreizējās tirdzniecības sistēmas trūkumus sistēmas sabrukšanas novēršanai; |
24. |
aicina Komisiju iesniegt detalizētu rīcības plānu ar pasākumiem, kas paredzēti, lai panāktu pilnībā integrētu un savstarpēji saistītu vienotā enerģijas tirgus izveidi, un uzsver, ka liela nozīme ir mūsdienīgas tīklu infrastruktūras izveidei Eiropā; |
25. |
aicina Komisiju īstenot Ceļvedi virzībai uz konkurētspējīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni 2050. gadam, tostarp izpildīt tajā paredzētos vidēja termiņa mērķus; |
26. |
prasa Komisijai izveidot stratēģiju, ar kuru tiktu risināta problēma, kas saistīta ar pieaugošo enerģijas cenu ietekmi uz sabiedrības locekļiem; |
27. |
uzskata, ka krīze būtu jāizmanto kā iespēja pārveidot sabiedrības attīstības modeli, nodrošinot virzību uz ļoti energoefektīvu ekonomiku, kas pamatojas uz atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu un spēj elastīgi piemēroties klimata pārmaiņām; uzsver, ka Komisijai ir jānāk klajā ar priekšlikumiem 2030. gada enerģijas un klimata paketei, kas balstītos uz pašreizējiem trim pīlāriem — siltumnīcefektu izraisošas gāzes emisiju samazināšana, atjaunojamā enerģija un energoefektivitāte; |
28. |
atbalsta Komisijas likto uzsvaru uz nepieciešamību modernizēt Eiropas multimodālo transporta tīklu, kas ir būtiski svarīgs sekmīgai iekšējā tirgus darbībai; aicina Komisiju neatkāpties no apņemšanās saistībā ar dzelzceļiem un paplašināt Eiropas Dzelzceļa aģentūras pilnvaras, kas saistītas ar drošības sertifikāciju un ritošā sastāva saskaņošanu; |
29. |
pauž nožēlu par to, ka nav izdevies pilnībā īstenot Eiropas vienotās gaisa telpas iniciatīvu, un aicina Komisiju pārskatīt savu darbību šajā jomā; |
Sabiedrības kohēzija un integrācija – Pilsoņu Eiropa
30. |
ļoti atzinīgi vērtē Komisijas likto uzsvaru uz jauniešu nodarbinātību un priekšlikumus palielināt Eiropas iespējas sekmēt izglītību un apmācību; sagaida, ka saistībā ar „jumta paziņojumu” par nodarbinātības paketi tiks nosprausti skaidri mērķi, izveidoti grafiki un iesniegti priekšlikumi tādās jomās kā jauniešu mobilitāte, „Eiropas jauniešu nodarbinātības garantijas iniciatīva”, stažēšanās kvalitātes sistēma, svešvalodu zināšanas un jauniešu uzņēmējdarbība, lai cīnītos pret augsto bezdarbu jauniešu vidū; sagaida arī konkrētus pasākumus nabadzības samazināšanai, darba tirgus reformai un sociālo standartu izveidei, lai tās dalībvalstis, kas to vēlas, varētu izveidot līdzsvarotu elastdrošības pieeju, un saistībā ar sabiedrības novecošanas problēmu aicina likt lielāku uzsvaru uz invalīdu nodarbinātību; |
31. |
uzsver, ka ir svarīgi investēt cilvēkkapitālā un pētniecībā un attīstībā un nodrošināt pienācīgu izglītību un apmācību, lai sekmētu profesionālo mobilitāti; aicina turpināt strādāt pie tādiem jautājumiem kā vardarbība pret sievietēm un cilvēku tirdzniecība; |
32. |
atgādina par savu aicinājumu izveidot nelokāmu ES mēroga kohēzijas politiku laika posmam pēc 2013. gada, kurā ir jāintegrē esošie fondi un programmas, lai nodrošinātu pienācīgu finansējumu, un balstīt to uz daudzlīmeņu pārvaldību, kā arī cieši sasaistīt ar stratēģijas „Eiropa 2020” mērķiem; uzstāj uz to, ka ir jāpalielina Solidaritātes fonda efektivitāte un reaģētspēja, un gaida attiecīgus priekšlikumus; pauž pārliecību par to, ka ir iespējams atbilstošā veidā rast kopēju pamatu ES politikai kohēzijas, pētniecības un attīstības jomā un ka tā mērķtiecīgi jāvērš uz izaugsmi un konkurētspēju, vienlaikus pamatojoties gan uz ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas principiem, gan izcilību; |
33. |
atbalsta Eiropas līmeņa iniciatīvas, ar kurām papildina valstu pasākumus, lai padarītu mikrokredītus pieejamus un sekmē sabiedrības uzņēmējdarbības garu, lai tā sniegtu pakalpojumus, ko publiskais vai privātais sektors pietiekami nenodrošina; |
34. |
atzinīgi vērtē to, ka Komisijas pieeja tiesiskumam un pamattiesībām visā Savienībā ir kļuvusi stingrāka; aicina pārskatīt Pamattiesību aģentūras darbību, lai nodrošinātu efektīvu Pamattiesību hartas īstenošanas uzraudzību un īstenošanu, un saskaņot Aģentūras darbību ar Lisabonas līgumu; atbalsta Komisiju sarunās par ES pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību konvencijai; |
35. |
aicina Komisiju izvērtēt, kā tiek īstenota Rasu vienlīdzības direktīva (2000/43/EK (3)) un kā tiek transponēts Pamatlēmums par krimināltiesību izmantošanu cīņā pret noteiktiem rasisma un ksenofobijas veidiem un izpausmēm (2008/913/TI (4)), un pauž nožēlu par to, ka ES satvars dalībvalstu romu integrācijas stratēģijām nav juridiski saistošs; |
36. |
aicina Komisiju nodrošināt brīvas pārvietošanās iespēju saglabāšanu un pilnīgu Šengenas acquis ievērošanu; uzsver, ka ir jānomaina nepilnīgā dalībvalstu veiktas profesionālapskates sistēma, un aicina Komisiju uzņemties pilnu atbildību par Šengenas noteikumu īstenošanas uzraudzību; atzinīgi vērtē Komisijas atbalstu Parlamenta nostājai jautājumā par Šengenas noteikumu juridisko pamatu; |
37. |
pauž nožēlu, ka nav likumdošanas priekšlikuma par ES iekšējās solidaritātes uzlabošanu patvēruma jautājumos; aicina iesniegt likumdošanas priekšlikumu, ar kuru tiktu izveidota vienota Eiropas patvēruma sistēma, kas balstītos uz pienākumu un solidaritāti; |
38. |
uzsver, ka ir svarīgi pieņemt regulu par vispārēju datu aizsardzības sistēmu un direktīvu par datu aizsardzību kriminālnoziegumu novēršanas, atklāšanas, izmeklēšanas un sodīšanas jomā, lai nodrošinātu, ka jebkādi turpmāki pretterorisma pasākumi atbilst privātuma un datu aizsardzības standartiem; aicina Komisiju pārskatīt Datu saglabāšanas direktīvu (2006/24/EK (5)); |
39. |
stingri atbalsta Komisijas likto uzsvaru uz pilsoņiem draudzīgu iniciatīvu īstenošanu saistībā ar priekšlikumu lēmumam par Eiropas Pilsoņu gadu (2013) (COM(2011)0489), lai turpinātu nostiprināt pilsoņu informētību par priekšrocībām, ko sniedz Eiropas pilsonība; |
Lauksaimniecība un zivsaimniecība
40. |
norāda, ka pašlaik tiek reformēta kopējā lauksaimniecības politika atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos sekmēt līdzsvarot un integrētu pieeju, kas aizsargātu gan ilgtspējīgu un efektīvu augstas kvalitātes pārtikas ražošanu, kuras cena ir pieejama, gan vidi un lauku reģionu mantojuma vērtību; aicina cieši saskaņot kopējo lauksaimniecības politiku ar stratēģiju „Eiropa 2020”, lai sekmētu inovāciju lauksaimniecībā un palielinātu ilgtspēju, taisnīgumu un Eiropas lauksaimniecības konkurētspēju vietējā un reģionālā līmenī; |
41. |
uzsver, ka kopējās zivsaimniecības politikas reformai ir jābūt tālejošai, lai nodrošinātu zivju krājumu iltspēju un veselību ilgtermiņa; mudina Komisiju nodrošināt, ka priekšlikumu juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts, bet 43. panta 3. punktu izmantot par juridisko pamatu tikai tādiem priekšlikumiem, kas ir saistīti ar zvejas iespēju noteikšanu un sadali; atgādina par saviem iebildumiem pret lomu izmešanas praksi un neveiksmīgajiem un dārgajiem pasākumiem flotu jaudas samazināšanai; |
Ārlietu politika un attīstības politika
42. |
aicina Komisiju un Eiropas Ārējās darbības dienestu sadarboties, lai ierosinātu Padomei labi koordinētas iniciatīvas kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā; mudina Komisiju apvienot visas attiecīgās darbības un dienestus, tostarp attīstības politikas jomā, lai sasniegtu Lisabonas līgumā iekļautos starptautiskos mērķus un jo īpaši izpildītu LESD 208. pantu, kurš attiecas uz attīstības politikas saskaņošanu, vienlaikus saglabājot uzticību vērtībām, balstoties uz kurām Savienība ir izveidota; |
43. |
sagaida likumdošanas iniciatīvas, kuru mērķis būtu pārskatīts jaunās paaudzes ārējās finanšu palīdzības instrumentu juridiskos pamatus, izmantojot visu deleģēto aktu sistēmu; aicina nodrošināt, ka sistēma finanšu palīdzībai krīzes situācijās ir elastīgāka un palīdzība ir vieglāk pieejama; |
44. |
sagaida, ka Komisija atbalstīs Savienības paplašināšanos, lai tajā varētu iekļauties ikviena Eiropas valsts, kas ievēro Savienības vērtības un ir apņēmusies veicināt to ievērošanu, vienlaikus ņemot vērā prasību, ka iestāšanās sarunvalstīm ir jāizpilda Kopenhāgenas kritēriji, kā arī ņemot vērā Savienības pašas integrācijas spējas; uzskata, ka Savienība pazaudētu savu morālo autoritāti un politisko uzticamību visā pasaulē, ja kaimiņvalstīm tiktu liegts tajā iekļūt; sagaida, ka Komisija turpinās ar iestāšanās sarunām saistīto darbu; |
45. |
aicina Komisiju īstenot tādu attīstības politiku, kas ir balstīta uz rezultātiem, nodrošināt, ka palīdzība ir efektīvāka, garantēt ciešāku politikas virzienu saskaņošanu un līdzekļu devēju koordināciju valstu, ES un starptautiskā līmenī, kā arī uzlabot koordināciju ar jaupienākušajiem globālās attīstības dalībniekiem; uzstāj uz to, ka ir jāizveido īpašs fonds, kas risinātu problēmas saistībā ar nepietiekamu pārtikas daudzumu jaunattīstības valstīs, un ir jāsāk apspriežu process, lai risinātu zemes patvaļīgas sagrābšanas problēmu; mudina Komisiju nodrošināt lielāku ES palīdzības efektivitāti, ņemot vērā iespējamās Tūkstošgades attīstības mērķu sistēmas izmaiņas pēc 2015. gada; |
Tirdzniecība
46. |
uzskata, ka savstarpēja un līdzsvarota tirgu atvērtība ir stratēģisks politisks instruments ES iekšējai izaugsmei un nodarbinātībai; uzsver, ka visos sarunu posmos ir svarīgi iesaistīt Parlamentu un paliek pie apņēmības saglabāt daudzpusēju pieeju starptautiskajai tirdzniecībai; uzsver, ka liela nozīme ir daudzpusējai cīņai pret protekcionismu, kas jāpiemēro visiem tirdzniecības nolīgumiem; |
47. |
atbalsta Komisijas ieņemto nostāju visās notiekošajās divpusējās un reģionālajās tirdzniecības sarunās; atzīst, ka ir jāturpina strādāt pie tā, lai panāktu progresu attiecībā uz divpusēju tirdzniecības nolīgumu noslēgšanu ar svarīgiem partneriem; |
48. |
uzsver, ka ir svarīgi visos starptautiskās politikas aspektos integrēt cilvēktiesības, sociālos un vides standartus un korporatīvo sociālo atbildību, kā arī skaidrus noteikumus par Eiropas uzņēmumu atbildīgu rīcību; |
*
* *
49. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) P7_TA(2012)0292.
(2) OV L 11, 15.1.2002., 4. lpp.
(3) OV L 180, 19.7.2000., 22. lpp.
(4) OV L 328, 6.12.2008., 55. lpp.
(5) OV L 105, 13.4.2006., 54. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/31 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Brīvprātīgi un bez atlīdzības veikta audu un šūnu ziedošana
P7_TA(2012)0320
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par brīvprātīgi un bez atlīdzības veiktu audu un šūnu ziedošanu (2011/2193(INI))
2013/C 353 E/04
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 184. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un jo īpaši tās 1. pantu „Cilvēka cieņa” un 3. pantu „Tiesības uz personas neaizskaramību”, kurā noteikts „aizliegums izmantot cilvēka ķermeni un tā daļas kā peļņas avotu”, |
— |
ņemot vērā Komisijas otro ziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par brīvprātīgu un bezmaksas audu un šūnu ziedošanu (COM(2011)0352), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Direktīvu 2010/53/ES par transplantācijai paredzētu cilvēku orgānu kvalitātes un drošības standartiem (1), |
— |
ņemot vērā tā 2010. gada 19. maija rezolūciju par Komisijas paziņojumu: Rīcības plāns orgānu ziedošanas un transplantācijas jomā (2009.–2015.). Ciešāka sadarbība starp dalībvalstīm (2), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulu (EK) No 1394/2007 (3) par uzlabotas terapijas zālēm un grozījumiem Direktīvā 2001/83/EK un Regulā (EK) Nr. 726/2004, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai (4), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 8. februāra Komisijas Direktīvu 2006/17/EK (5), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par noteiktām tehniskajām prasībām cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai, |
— |
ņemot vērā Pasaules Veselības organizācijas pamatprincipus par cilvēka šūnu, audu un orgānu transplantāciju, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes Konvenciju par cilvēktiesībām un biomedicīnu un tās papildprotokolu par cilvēka orgānu un audu transplantāciju, |
— |
ņemot vērā Ovjedo Konvenciju par cilvēktiesībām un biomedicīnu un tās papildprotokolu par cilvēka orgānu un audu transplantāciju, |
— |
ņemot vērā Eiropas datus par audu, hematopoētisko cilmes un reproduktīvo šūnu ziedošanu un transplantācijas darbībām, kas iekļauti Eiropas Reģistra par orgāniem, audiem un šūnām 2010. gada ziņojumā, |
— |
ņemot vērā 2005. gada 10. marta rezolūciju par cilvēka olšūnu tirdzniecību (6), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu un Juridiskās komitejas atzinumu (A7-0223/2012), |
A. |
tā kā ziedotie audi un šūnas, piemēram, āda, kauli, cīpslas, radzenes un hematopoētiskās cilmes šūnas, aizvien vairāk tiek izmantotas ārstēšanā un kā izejviela uzlabotas terapeitiskās iedarbības zālēm (ATMP); tā kā Direktīva 2004/23/EK nosaka, ka dalībvalstīm ir jātiecas uz mērķi nodrošināt brīvprātīgu un bezmaksas audu un šūnu ziedošanu un arī uz mērķi panākt, ka audu un šūnu ieguve tiek veikta, ievērojot bezpeļņas principu; tā kā šis ir skaidri noteikts juridisks pienākums, un gadījumos, kad dalībvalsts pārkāpj minēto principu, var tikt ierosināta pārkāpumu tiesvedība; |
B. |
tā kā saskaņā ar Direktīvas 2004/23/EK 12. panta 1. punktu dalībvalstis ik pēc trim gadiem iesniedz Komisijai ziņojumu par brīvprātīgas un bezmaksas ziedošanas praksi; |
C. |
tā kā 27 no 29 ziņotājvalstīm ir pieņemti noteikumi (saistoši vai nesaistoši), kas reglamentē brīvprātīgas un bezmaksas audu un šūnu ziedošanas principu; |
D. |
tā kā 13 valstīs ir izstrādāti pamatprincipi attiecībā uz iespēju nodrošināt kompensāciju vai stimulus audu un šūnu donoriem; |
E. |
tā kā 19 valstis ziņo, ka tās nodrošina kompensāciju vai stimulus dzīviem audu un šūnu (izņemot reproduktīvās šūnas) donoriem; |
F. |
tā kā 14 valstis nodrošina kompensāciju vai stimulus par reproduktīvo šūnu ziedošanu; |
G. |
tā kā četras valstis nodrošina kompensāciju vai stimulus mirušo donoru radiniekiem; |
H. |
tā kā sabiedrības izpratnes veicināšana un saprotamas, atbilstošas, zinātniski pamatotas un neapstrīdamas medicīniskās informācijas izplatīšana valstu un Eiropas līmenī, jo īpaši pacientu tuvinieku vidū, ir ļoti svarīga, lai panāktu sabiedrības atbalstu un lai paaugstinātu audu un šūnu ziedošanas rādītājus; |
I. |
tā kā ir jānosaka aizliegums reklamēt vajadzību pēc cilvēka audiem un šūnām vai to pieejamību, piedāvājot vai prasot finansiālu atlīdzību vai līdzvērtīgu labumu; |
J. |
tā kā 11 valstīs ir ieviesta oficiāla politika, kuras mērķis ir veicināt audu un šūnu pietiekamību, bet 17 citas valstis tādā pašā nolūkā, proti, nodrošināt valstī cilvēka audu un šūnu rezerves, ir noslēgušas divpusējus nolīgumus; |
K. |
tā kā arī no ētiskā viedokļa ir ārkārtīgi svarīgi nodrošināt, ciktāl tas iespējams, audu un šūnu pietiekamu piegādi medicīniskām vajadzībām; tā kā šī piegāde ir jāpārvalda pilsoņu interesēs un tāpēc jāuzrauga valsts iestādēm; |
L. |
tā kā lielākajā daļā ziņotājvalstu audu un šūnu savākšanu/piegādi veic valsts struktūras, vai arī tiek izmantota duāla sistēma, kurā darbojas gan privātās, gan valsts struktūras; |
M. |
tā kā cilvēka audu un šūnu ieguvi veic personas, kuras ir veiksmīgi apguvušas apmācību programmu, ko noteicis klīniskais personāls, kas specializējas uz iegūstamajiem audiem un šūnām, vai arī audu centrs, kam atļauts veikt ieguvi; |
N. |
tā kā audu un šūnu izņemšanu saņēmēju labā var veikt vienīgi tad, ja ir izpildīti divi nosacījumi: tie tiek izņemti medicīniskiem vai zinātniskiem un terapeitiskiem mērķiem un visas izņemtās ķermeņa daļas tiek ziedotas, nesaņemot par to atlīdzību; |
O. |
tā kā uz audu un šūnu izņemšanu būtu jāattiecina šādi principi: anonimitāte (izņemot gadījumus, kad no dzīva cilvēka tiek ņemti audi un šūnas, ko paredzēts transplantēt kādam radiniekam), bezmaksas ziedošana, piekrišana, pienākums transplantācijai paredzētos orgānus taisnīgi sadalīt starp pacientiem un drošums donoru un saņēmēju veselībai; |
P. |
tā kā audus un šūnas var izņemt tikai tad, ja donors pirms tam ir par to pietiekami informēts un rakstveidā brīvi devis savu piekrišanu; tā kā šo piekrišanu jebkurā brīdī var atsaukt bez īpašu formalitāšu ievērošanas; |
Q. |
tā kā audu un šūnu izmantošana transplantēšanai cilvēka organismā rada saņēmējam slimību pārnešanas risku; tā kā šo risku var mazināt, rūpīgi izvēloties donorus pirms audu un šūnu ņemšanas, pamatojoties uz riska un ieguvumu analīzi un izvērtējot potenciālos donorus, pārbaudot un pārraugot katru ziedojumu un procedūru piemērošanu audu un šūnu ieguvei saskaņā ar noteikumiem un procesiem, kas noteikti un atjaunināti atbilstoši vislabākajiem pieejamiem zinātniskajiem ieteikumiem; |
R. |
tā kā dažu audu un šūnu ziedošana nopietni apdraud donoru; un tā kā šis apdraudējuma risks ir jo īpaši augsts olšūnu ziedošanas gadījumā, jo, lai sagatavotu ziedojamās olšūnas, ir jāveic hormonu terapija; |
S. |
tā kā ES Pamattiesību harta, kurā ir izklāstīti ES pamatprincipi un kura pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā ir ieguvusi tiesiski saistošu spēku, aizliedz izmantot cilvēka ķermeni un tā daļas kā peļņas avotu; |
T. |
tā kā būtu vēlams, lai visām dalībvalstīm būtu saistoši noteikumi šā ētikas principa īstenošanai, tostarp izmantojot krimināltiesības; |
U. |
tā kā joprojām pastāv bažas par to, vai šis ētikas princips ir savienojams ar noteikta veida kompensāciju, kuru izmaksā saistībā ar ziedošanu, jo īpaši gadījumos, kad šādu kompensāciju izmaksā mirušu donoru radiniekiem; |
V. |
tā kā bezmaksas ziedošana ir ne tikai ētikas princips, bet arī priekšnosacījums donora un saņēmēja veselības aizsardzībai, jo ziedošanas saistība ar lielām naudas summām var mudināt donoru riskēt un neatklāt ar risku saistītus viņa/viņas anamnēzes datus; |
W. |
tā kā ir daudz pierādījumu tam, ka daudziem pacientiem ir sekmīgi veikta nabassaites asiņu cilmes šūnu alogēnā transplantācija, un tā kā ir pieejami arī nopietni ziņojumi par to, ka dažos gadījumos veiksmīgs rezultāts var būt arī autologajai terapijai ar minētajām šūnām; |
X. |
tā kā respektabli plašsaziņas līdzekļi pauž viedokli, ka bezmaksas ziedošanas princips audu un šūnu ziedošanas jomā aizvien tiek pārkāpts; |
Y. |
tā kā iespējas nodrošināt šūnu un audu izsekojamību no donora līdz saņēmējam un otrādi un šūnu un audu dzīvo donoru un saņēmēju ilgtermiņa apsekošana ir galvenie drošuma un kvalitātes nodrošināšanas faktori; |
1. |
atzinīgi vērtē to, ka ir publicēts otrais ziņojums par brīvprātīgu un bezmaksas audu un šūnu ziedošanu, kas liecina, ka nolūkā īstenot bezmaksas ziedošanas principu dalībvalstis ir daudz darījušas, tomēr tajā arī norādīts, ka darāmā joprojām ir daudz; |
2. |
ar bažām konstatē, ka puse dalībvalstu norāda uz pastāvīgu cilvēka audu un šūnu trūkumu, jo īpaši kaulu smadzeņu, dzimumšūnu un tādu audu trūkumu kā radzene un āda; uzskata, ka būtu jāpārskata patlaban īstenotā politika un spēkā esošie tiesību akti, jo tie nav atbilstoši, lai risinātu pašpietiekama audu un šūnu nodrošinājuma problēmu Eiropas Savienībā; |
Bezmaksas ziedošana, piekrišana un veselības aizsardzība
3. |
uzsver, ka ziedošanai vajadzētu būt brīvprātīgai, bezmaksas un anonīmai (izņemot gadījumus, kad no dzīva cilvēka tiek ņemti audi un šūnas, ko paredzēts transplantēt kādam radiniekam), un tā ir jāreglamentē, izmantojot aizsardzību nodrošinošas tiesību un ētikas normas, kas aizsargā personas neaizskaramību; |
4. |
aicina dalībvalstis ieviest pasākumus, kuru mērķis ir aizsargāt dzīvos donorus un nodrošināt, ka ziedošana tiek veikta anonīmi (izņemot gadījumus, kad no dzīva cilvēka tiek ņemti audi un šūnas, ko paredzēts transplantēt kādam radiniekam), brīvprātīgi, pēc apzinātas un brīvprātīgas piekrišanas došanas un bez atlīdzības; |
5. |
aicina Komisiju cieši pārraudzīt notikumu gaitu dalībvalstīs, rūpīgi izskatīt visus pilsoniskās sabiedrības pārstāvju vai plašsaziņas līdzekļu ziņojumus par bezmaksas ziedošanas principa pārkāpumiem un atbilstoši rīkoties, tostarp vajadzības gadījumā sākot pārkāpuma tiesvedību; |
6. |
uzskata, ka tas ir ārkārtīgi svarīgi, lai visas dalībvalstis skaidri definētu nosacījumus, saskaņā ar kuriem var piešķirt taisnīgu un samērīgu finansiālu kompensāciju, paturot prātā, ka kompensācija nekādā ziņā nepārsniedz summu, kura sedz ar audu un šūnu ziedošanu saistītos izdevumus, piemēram, ceļa izdevumus, zaudētus ienākumus vai medicīniskas izmaksas, kas saistītas ar medicīnisko procedūru un iespējamām blaknēm, tādējādi aizliedzot jebkādus finansiālus stimulus un nepieļaujot zaudējumus potenciālajam donoram; šādu kompensāciju piešķiršanai jābūt pārredzamai, un tā regulāri jāpārbauda; |
7. |
aicina Komisiju ziņot par praksi un kritērijiem, ko dalībvalstis patlaban izmanto, piešķirot kompensācijas dzīviem donoriem, jo īpaši olšūnu ziedošanas jomā; |
8. |
aicina dalībvalstis nodrošināt, ka jebkura kompensācija, ko izmaksā donoriem, atbilst ētikas principiem; iesaka īpašu uzmanību pievērst šim jautājumam gadījumā, ja kompensācija netiek izmaksāta donoram, bet gan donora ģimenei pēc viņa nāves; |
9. |
aicina dalībvalstis nodrošināt, ka dzīvus donorus izvēlas, pamatojoties uz viņu veselības stāvokļa un slimību vēstures novērtējumu, vajadzības gadījumā ietverot arī psiholoģisko novērtējumu, ko, pamatojoties uz riska un ieguvumu analīzi, veic kvalificēti un apmācīti speciālisti; |
10. |
aicina dalībvalstis veikt pasākumus, lai aizsargātu aizbildnībā esošas nepilngadīgas personas un pieaugušos attiecībā uz audu un šūnu ņemšanu; |
Anonimitāte, izsekojamība, pārredzamība un informēšana
11. |
uzsver, ka pārredzamības un drošuma principi ir ļoti svarīgi, lai panāktu augsta līmeņa sabiedrības atbalstu ziedošanai; mudina dalībvalstis strādāt pie tā, lai izveidotu pārredzamu ziedošanas sistēmu, kas ir droša donoriem un saņēmējiem; |
12. |
prasa visām dalībvalstīm izstrādāt noteikumus, kas ļauj nodrošināt cilvēka audu un šūnu izsekojamību no donora līdz pacientam un otrādi, kā arī sistēmu, ar ko regulē cilvēka audu un šūnu importu no trešām valstīm un kas nosaka līdzvērtīgus kvalitātes un drošuma standartus; |
13. |
aicina dalībvalstis aktīvāk pievērsties sabiedrības informēšanas un izpratnes veidošanas kampaņu īstenošanai, lai veicinātu audu un šūnu ziedošanu un nodrošinātu viegli saprotamas, atbilstošas, zinātniski pamatotas un neapstrīdamas medicīniskās informācijas un tādu datu sniegšanu, kas ļauj sabiedrībai izdarīt apzinātu izvēli; uzsver, ka donoriem būtu jāsniedz pilnīga informācija par šajā procesā izmantotajām procedūrām un par to morālajām, psiholoģiskajām, medicīniskajām un sociālajām sekām; |
14. |
aicina dalībvalstis īstenot koordinācijas pasākumus, lai novērstu dzimumšūnu melnā tirgus veidošanos internetā, jo šāds tirgus gan apdraud šūnu kvalitāti un drošumu, gan rada juridiskas, ētiskas un sabiedrības veselības aizsardzības problēmas; |
Labākās prakses apmaiņa un Eiropas un starptautiskās sadarbības stiprināšana
15. |
aicina dalībvalstis veicināt labas prakses apmaiņu, jo īpaši attiecībā uz audu un šūnu piegādi, audu un šūnu kvalitātes aizsardzību pārvadāšanas laikā, izpratnes par ziedošanu palielināšanu un veselības aprūpē strādājošo apmācību; |
16. |
sagaida, ka visas dalībvalstis izveidos valsts audu un šūnu bankas; |
17. |
aicina izstrādāt Eiropas standartus un prasības, kas piemērojami privātajām audu un šūnu bankām; |
18. |
uzskata — lai īstenotu ētisko prasību nodrošināt pietiekamu piegādi, Komisijai un dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja izveidot Eiropas mēroga donoru un potenciālo saņēmēju datubāzi, lai vispārēju interešu vārdā pārvaldītu piegādi un, ja iespējams, izvairītos no situācijas, kad orgānu trūkst; |
19. |
uzskata, ka divpusējie nolīgumi ir ļoti svarīgi, lai atbalstītu tās valstis, kuras saskaras ar audu un šūnu trūkumu vai kurām nav savu donoru orgānu, un lai nodrošinātu brīvāku informācijas plūsmu attiecībā uz audiem un šūnām starp valstīm; |
20. |
īpaši atzinīgi Eiropas kontekstā vērtē Eurocet nozīmi šajā jomā, kuram ir bijusi būtiska loma, darbojoties kā centrālajai Eiropas datubāzei attiecībā uz datu vākšanu par audu un šūnu ziedošanas un transplantēšanas darbībām; aicina dalībvalstu iestādes stiprināt savu sadarbību ar Eurocet, lai vienotos par turpmākiem kopīgiem standartiem attiecībā uz šūnu un audu ziedošanu un tādējādi ļautu veselības aprūpes profesionāļiem veiksmīgāk atrast atbilstīgas šūnas un audus Eiropas iedzīvotājiem; |
21. |
aicina dalībvalstis apsvērt visas iespējamās iespējas, lai paplašinātu starptautisko sadarbību šajā jomā, īpaši attiecībā uz potenciālo hematopoētisko cilmes šūnu izmantošanu; |
Nabassaites asiņu un cilmes šūnas
22. |
atzīst nozīmīgos zinātnes sasniegumus nabassaites asiņu jomā, kura piedāvā daudzsološu ārstēšanas alternatīvu daudzu slimību, tostarp bērnu slimību, ārstēšanā; |
23. |
norāda, ka patlaban klīniskie pētījumi, kuros izmanto nabassaites asiņu cilmes šūnas ārstēšanai, kas nav saistīta ar hematoloģiskām slimībām, galvenokārt tiek veikti ārpus Eiropas Savienības, tāpēc aicina Komisiju un dalībvalstis veikt atbilstošus pasākumus, lai izstrādātu regulējumu, kas varētu uzlabot nabassaites asiņu cilmes šūnu paplašinātu pieejamību; |
24. |
pauž nožēlu par to, ka patlaban Eiropas Savienībā nabassaites asiņu cilmes šūnas tiek saglabātas tikai 1 % no visiem jaundzimušajiem; līdz ar to uzsver, cik svarīgi ir mātei ziedot nabassaites asinis un audus dzimšanas brīdī bankām, kuras ievēro kopējos darbības un ētikas standartus, lai palīdzētu ārstēt slimības un veikt turpmākus pētījumus šajā jomā; uzsver, ka izsekojamībai ir jābūt vienam no priekšnosacījumiem šo banku darbības atļaušanai vietējā vai Eiropas līmenī; uzsver, ka šādās bankās glabāta materiāla piešķiršanai ir jābūt taisnīgai, vienlīdzīgai, nediskriminējošai un pārredzamai; |
25. |
norāda, ka valsts šūnu bankām ir jāveic vajadzīgie datu konfidencialitātes aizsardzības pasākumi, lai izsekojamības prasību saskaņotu ar vajadzību aizsargāt donora tiesības, piemēram, tiesības uz medicīniskās informācijas konfidencialitāti un privātumu; |
26. |
uzskata, ka jāturpina veicināt alogēno nabassaites asiņu ziedojumi ārpus ģimenes loka neatkarīgi no tā, vai materiāls tiek glabāts valsts vai privātajā bankā, nodrošinot, ka glabātie nabassaites asiņu paraugi tiek reģistrēti Pasaules Kaulu smadzeņu donoru (BMDW) datubāzē un ir pieejami ikvienam saderīgam pacientam, kuram tie vajadzīgi; |
27. |
norāda, ka šādu ziedojumu var veikt, ja māte pirms tam ir par to informēta un ir rakstveidā brīvi devusi tam savu piekrišanu, un ka šo piekrišanu jebkurā brīdī pirms ziedojuma veikšanas var atsaukt bez īpašu formalitāšu ievērošanas; |
28. |
aicina dalībvalstis veicināt izpratni par nabassaites asiņu valsts bankām, organizējot informācijas kampaņas, kas varētu notikt, piemēram, pirmsdzemdību nodarbībās, un ierosina to saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumiem; |
29. |
uzskata, ka vīriešiem un sievietēm ir jābūt informētiem par pieejamām iespējām, kas saistītas ar nabas saites asiņu ziedošanu, piemēram, valsts vai privātām glabāšanas iespējām, ziedošanu autologiem vai heterologiem mērķiem vai pētījumiem; uzskata, ka jāsniedz visaptveroša, objektīva un precīza informācija par nabassaites asiņu banku priekšrocībām un trūkumiem; |
30. |
aicina dalībvalstis vienlaikus arī labāk aizsargāt vecāku tiesības uz informētu piekrišanu un izvēles brīvību attiecībā uz nabassaites asiņu cilmes šūnu saglabāšanas praksi; |
31. |
ierosina dalībvalstīm apsvērt iespēju attiecībā uz valsts un privātajām nabassaites asiņu bankām pieņemt un ieviest darbības un ētikas standartus, kas nodrošina, ka tiek ievērots princips, kas nepieļauj cilvēka ķermeņa un tā daļu komercializēšanu, un nodrošina izsekojamību; |
32. |
sagaida, ka visas dalībvalstis izveidos vismaz vienu valsts cilmes šūnu banku; |
33. |
prasa atjaunināt atzinumu „Nabassaites asiņu uzglabāšana bankās: ētiskie aspekti”(Atzinums Nr. 19), ko 2004. gadā dabaszinātņu ētikas un jauno tehnoloģiju Eiropas grupa sniedza saistībā ar norisēm nabassaites asiņu cilmes šūnu saglabāšanas jomā, un uzsāktajiem klīniskajiem pētījumiem par nabassaites asiņu cilmes šūnu izmantošanu; |
34. |
aicina dalībvalstis izveidot tādu dzemdību centru teritoriālo tīklu, kuriem ir tiesības veikt nabassaites asiņu ieguvi, lai nodrošinātu nabassaites asiņu pieejamību visās blīvi apdzīvotajās vietās; |
35. |
prasa nodrošināt, ka, izstrādājot un īstenojot vecākiem paredzētās valsts informācijas kampaņu stratēģijas, valsts iestādes apspriežas ar visām bankām, kuras ievēro ar nabassaites asiņu ieguvi un saglabāšanu saistītos ES normatīvos standartus; |
36. |
aicina izstrādāt Eiropas standartus un prasības, kas piemērojamas privātajām cilmes šūnu bankām; |
37. |
norāda, ka dažās dalībvalstīs jau ir pieejami valsts un privātā sektora sadarbības modeļi un iespējas, un mudina valsts un privātās nabassaites asiņu bankas cieši sadarboties, lai paaugstinātu valsts, Eiropas un starptautisko nabassaites asiņu un audu paraugu pieejamību; aicina dalībvalstis pienācīgi reglamentēt gan valsts, gan privāto banku darbību un nodrošināt pilnīgu pārredzamību un nabassaites asiņu drošību, uzsverot, ka bankām ir jānodrošina tāda darbības prakse, kas ir atklāta un kurā ir stingri ievēroti noteikumi attiecībā uz dalīšanos ar informāciju, lai tādējādi nodrošinātu pēc iespējas lielāku labumu pacientiem; |
38. |
uzsver neinvazīvu procedūru izstrādi cilmes šūnu ieguvei, izmantojot perifēro asins cilmes šūnu savākšanu (PBSC); |
39. |
uzskata, ka dalībvalstīm jāapsver iespēja palielināt kaulu smadzeņu un perifēro asins cilmes šūnu donoru skaitu, uzlabojot vietējo kaulu smadzeņu donoru reģistru tā, lai, izmantojot arī citu valstu reģistru resursus, ar BMDW datubāzes starpniecību ikvienam pacientam, kam vajadzīga cilmes šūnu transplantācija, būtu vislielākās iespējas atrast saderīgu donoru; |
40. |
aicina dalībvalstis izstrādāt programmas, kas mudina mazākumtautību etniskās grupas ziedot audus un šūnas valsts bankām, lai veiksmīgi risinātu donoru orgānu trūkumu šajā grupā; |
41. |
uzsver, ka lēmumi atļaut, aizliegt vai regulēt pētījumus ar cilvēka embrionālajām cilmes šūnām un in vitro apaugļošanu ir dalībvalstu kompetence, tomēr, pieņemot šos lēmumus, dalībvalstīm ir jāņem vērā Direktīvā 2004/23/EK izklāstītie noteikumi, tostarp kvalitātes un drošuma noteikumi un noteikumi, kas saistīti ar bezmaksas ziedošanas principu; norāda, ka Eiropas Savienības kompetences šajā jomā ir ierobežotas un ka, īstenojot šīs kompetences, tai ir jāievēro Pamattiesību hartā izklāstītie un Eiropas Savienības Tiesas spriedumos piemērotie principi; |
42. |
aicina Komisiju pēc iespējas ātrāk ierosināt Direktīvas 2004/23/EK pārskatīšanu, lai saskaņotu to ar principiem, kuri reglamentē orgānu ziedošanu, kas noteikta Direktīvā 2010/45/ES, un ņemt vērā jauno tiesisko situāciju, ko radījusi Lisabonas līguma stāšanās spēkā, kā arī zinātnes sasniegumus, nozares dalībnieku praktisko pieredzi un šī ziņojuma ieteikumus; |
43. |
aicina arī Komisiju ierosināt Regulas(EK)1394/2007 pārskatīšanu, lai iekļautu tajā noteikumu, kas līdzīgi Direktīvā 2010/45/ES noteiktajam paredz bezmaksas ziedošanas principa piemērošanu, un ņemtu vērā problēmas, kas radušās saistībā ar regulas īstenošanu, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem; |
*
* *
44. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV L 207, 6.8.2010., 14. lpp.
(2) OV C 161 E, 31.5.2011., 65. lpp.
(3) OV L 324, 10.12.2007., 121. lpp.
(4) OV L 102, 7.4.2004., 48. lpp.
(5) OV L 38, 9.2.2006., 40. lpp.
(6) OV C 320 E, 15.12.2005., 251. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/38 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Sieviešu loma videi draudzīgā ekonomikā
P7_TA(2012)0321
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par sieviešu lomu videi draudzīgā ekonomikā (2012/2035(INI))
2013/C 353 E/05
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. pantu un 3. panta 3. punkta otro daļu un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 8. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 23. pantu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 20. jūnija paziņojumu „Rio +20 konference: virzība uz „zaļo”ekonomiku un labāku pārvaldību” (COM(2011)0363), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 8. marta paziņojumu „Ceļvedis virzībai uz konkurētspējīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni 2050. gadā” (COM(2011)0112), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 11. februāra Komisijas dienestu darba dokumentu „Ziņojums par progresu vīriešu un sieviešu līdztiesības jomā 2010. gadā” (SEC(2011)0193), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 21. septembra paziņojumu „Sieviešu un vīriešu līdztiesības stratēģija 2010.–2015.” (COM(2010)0491), |
— |
ņemot vērā 1995. gada septembrī Pekinā rīkoto ceturto Pasaules Sieviešu konferenci, tajā pieņemto deklarāciju un rīcības platformu, kā arī ar tām saistītos turpmākos dokumentus, ko attiecīgi 2000. gada 9. jūnijā, 2005. gada 11. martā un 2010. gada 2. martā pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas speciālajās sesijās „Pekina +5”, „Pekina +10” un „Pekina +15”, par turpmāko rīcību un iniciatīvām Pekinas deklarācijas un rīcības platformas īstenošanai, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas 1979. gada 18. decembra Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW), |
— |
ņemot vērā Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta 2012. gada ziņojumu „Pārskats par Pekinas rīcības platformas K jomas īstenošanu ES: sievietes, vide, dzimumu līdztiesība un klimata pārmaiņas”, |
— |
ņemot vērā ANO Vides programmas (UNEP), ANO Tirdzniecības un attīstības konferences (UNCTAD) un Augstā pārstāvja vismazāk attīstītajām valstīm, iekšzemes attīstības valstīm un mazo salu valstīm biroja (UN-OHRLLS) kopējo ziņojumu „Kāpēc videi nekaitīga ekonomika vismazāk attīstītajām valstīm ir nozīmīga” (1), kas sagatavots LDC-IV konferencei 2011. gada maijā, |
— |
ņemot vērā UNEP 2008. gada septembra ziņojumu „Videi draudzīga nodarbinātība: virzība uz pienācīgas kvalitātes darbu ilgtspējīgā pasaulē ar zemu oglekļa emisiju” (2), |
— |
ņemot vērā ANO Sieviešu attīstības fonda 2011. gada 1. novembra ziņojumu „Dzimumu līdztiesības centrālā loma un sieviešu emancipācija ilgtspējīgai attīstībai” (3), kas sagatavots, gaidot 2012. gadā paredzētās ANO konferences par ilgtspējīgu attīstību (Rio +20) iznākuma dokumentu, |
— |
ņemot vērā Rio +20 konferences Sieviešu galvenās grupas 2011. gada 1. novembra nostājas kopsavilkumu (4), |
— |
ņemot vērā Sieviešu galvenās grupas 2011. gada marta nostājas dokumentu „Dzimumu perspektīva videi draudzīgā ekonomikā” (5), gatavojoties ANO 2012. gada konferencei par ilgtspējīgu attīstību, |
— |
ņemot vērā valdības 2005. gada oficiālā ziņojuma publikāciju „Automobiļi, liellopi, mājvietas: ilgtspējīgs slogs – vieds patēriņš”(Stokholma, Zviedrija) (6), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 20. aprīļa rezolūciju par sievietēm un klimata pārmaiņām (7), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 13. marta rezolūciju par sieviešu līdzdalību politisko lēmumu pieņemšanā – kvalitāti un līdztiesību (8), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 13. marta rezolūciju par sieviešu un vīriešu līdztiesību Eiropas Savienībā – 2011. gads (9), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 29. septembra rezolūciju par to, lai izstrādātu ES kopējo nostāju, gatavojoties ANO organizētajai Rio +20 konferencei par ilgtspējīgu attīstību (10), |
— |
ņemot vērā tā 2010. gada 7. septembra rezolūciju par darbavietu potenciāla attīstīšanu jaunai, ilgtspējīgai ekonomikai (11), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par ekonomiskās lejupslīdes un finanšu krīzes ar dzimumu saistītiem aspektiem (12), |
— |
ņemot vērā Parlamenta Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu (A7-0235/2012), |
A. |
tā kā videi draudzīga ekonomika ir ilgtspējīga ekonomika, kas nozīmē arī sociālo un ekoloģisko ilgtspējīgumu; sociālais ilgtspējīgums ietver tādu sabiedrisko kārtību, kuru caurvij dzimumu līdztiesība un sociālais taisnīgums neatkarīgi no personu dzimuma, etniskās piederības, ādas krāsas, reliģijas, seksuālās orientācijas, fiziskajām spējām vai politiskās pārliecības; |
B. |
tā kā klimata pārmaiņas un bioloģiskās daudzveidības zudums apdraud sieviešu un vīriešu dzīves apstākļus, labklājību un labsajūtu, ekosistēmu saglabāšana ir viens no videi draudzīgas ekonomikas pamata pīlāriem; mūsu paaudze atbildību par mūsdienu vides problēmām nevar atstāt nākamo paaudžu ziņā; tā kā ekoloģiskais ilgtspējīgums nozīmē kopienas resursu izmantošanu, saglabāšanu un bagātināšanu, lai ekoloģiskie procesi, no kuriem ir atkarīga dzīvība, tiktu saglabāti un kopējā dzīves kvalitāte pašlaik un turpmāk varētu tikt paaugstināta; |
C. |
tā kā dzimumu lomu dēļ sievietēm uz apkārtējo vidi nav tāda pati ietekme kā vīriešiem, turklāt daudzās valstīs strukturālo normu un diskriminācijas dēļ sievietēm ir ierobežota piekļuve resursiem un iespējas mainīt apstākļus un pielāgoties; |
D. |
tā kā vides politika tiešā veidā ietekmē indivīdu veselību un sociālekonomisko stāvokli un tā kā dzimumu nevienlīdzība kopā ar izpratnes trūkumu par sieviešu atšķirīgo ekonomisko un sociālo stāvokli un vajadzībām nozīmē, ka bieži vien sievietes nesamērīgi cieš no vides degradācijas un neatbilstošas politikas šajā jomā; |
E. |
tā kā sieviešu loma videi draudzīgā ekonomikā vairākās dalībvalstīs arvien tiek novērtēta par zemu un ignorēta, tā izraisot daudzus diskriminācijas gadījumus, kas izpaužas kā materiālo labumu, piemēram, sociālās aizsardzības, veselības apdrošināšanas, pienācīga atalgojuma un pensijas tiesību, zaudēšana; |
F. |
tā kā no klimata pārmaiņām un ekosistēmu iznīcināšanas visvairāk cietīs nabadzīgākie iedzīvotāji, no kuriem 70 procenti ir sievietes; |
G. |
tā kā pāreja uz videi draudzīgu ekonomiku ir nepieciešama, lai samazinātu kaitējumu videi, uzlabotu sociālo taisnīgumu un izveidotu tādu sabiedrību, kurā sievietēm un vīriešiem ir vienādas tiesības un iespējas; |
H. |
tā kā pāreja uz videi draudzīgu ekonomiku bieži rada konkrētas problēmas saistībā ar sieviešu integrēšanu videi draudzīgu darbavietu tirgū, jo viņas netiek nodrošināta pietiekama tehnoloģiskā apmācība, kas nepieciešama specializētu funkciju pildīšanai videi draudzīgā ekonomikā; |
I. |
tā kā ir skaidri redzams, ka vides un budžeta jautājumu apspriešanā un lēmumu pieņemšanā par videi draudzīgu ekonomiku sievietes ir nepietiekami pārstāvētas; |
J. |
tā kā patēriņa ieradumi un dzīves stila tendences būtiski ietekmē vidi un klimatu: bagāto valstu patēriņa ieradumi, piemēram, attiecībā uz pārtikas produktu un transporta izvēli, acīmredzami nav ilgtspējīgi, īpaši ņemot vērā to, ka visām sievietēm un vīriešiem ir tiesības dzīvot labklājībā; |
K. |
tā kā kopumā sievietēm un vīriešiem ir atšķirīgi patēriņa ieradumi — sievietes, neraugoties uz viņu sociālo un ekonomisko statusu, patērē mazāk nekā vīrieši, bet izrāda lielāku vēlmi īstenot vides aizsardzības pasākumus, izvērtējot savu patēriņa izvēli, piemēram, ēdot mazāk gaļas, retāk braucot ar automašīnu un dzīvojot energoefektīvāk; |
L. |
tā kā sievietēm nav tik lielas iespējas ietekmēt un piekļūt transporta sistēmai kā vīriešiem — tā pamatā ir varas struktūra dzimumu starpā mūsdienās; tā kā — lai uzlabotu sieviešu piekļuvi transportam, ir nepieciešams efektīvāks sabiedriskais transports, vairāk gājēju un riteņbraucēju celiņu, kā arī īsāks attālums, kas jāveic, lai saņemtu pakalpojumus, un ir jāpaplašina un jāuzlabo zināšanas un inovācijas attiecībā uz videi draudzīgiem transporta veidiem; |
M. |
tā kā sievietes ir īpaši neaizsargātas pret vides apdraudējumu un klimata pārmaiņu sekām viņu salīdzinājumā ar vīriešiem zemāka sociālekonomiskā stāvokļa, tradicionālo mājsaimniecības pienākumu nesamērīga sadalījuma un vardarbības draudu dēļ, kas viņas skar konfliktsituācijās, kuras rada vai pastiprina dabas resursu nepietiekamība; |
N. |
tā kā sievietēm ir pilnībā jāiesaistās videi draudzīgas ekonomikas veidošanā, ar to saistītu lēmumu pieņemšanā un īstenošanā; tā kā sieviešu iesaistīšanās rezultātā ir uzlabojušies katastrofu novēršanas pasākumi, bioloģiskā daudzveidība, pārtikas nodrošinājums un samazinās pārtuksnešošanās, kā arī palielinās mežu aizsardzība, |
O. |
tā kā trūkst plašu un salīdzināmu datu par videi draudzīgas ekonomikas ietekmi uz darba tirgu, |
Vispārīgi apsvērumi
1. |
uzsver nepieciešamību virzīt sabiedrību uz videi draudzīgu ekonomiku, kurā ņemti vērā gan ekoloģiskie apsvērumi, gan sociālais ilgtspējīgums, piemēram, lielāka dzimumu līdztiesība un labāks sociālais taisnīgums; |
2. |
konstatē, ka īpaši svarīgas jomas videi draudzīgā ekonomikā ir saistītas ar ekosistēmām, patēriņu, apgādi ar pārtiku, izaugsmi, transportu, enerģētiku un labklājības nozari; |
3. |
pauž nožēlu, ka Komisijas paziņojumā ES iestādēm un komitejām „Rio +20 konference: virzība uz „zaļo” ekonomiku un labāku pārvaldību” trūkst dzimumu perspektīvas; |
4. |
mudina Komisiju un dalībvalstis, plānojot, īstenojot un izvērtējot stratēģijas, programmas un budžeta projektus vides un klimata jomā, apkopot informāciju, iedalot to atbilstoši personu vecumam un dzimumam; proti, ja trūkst statistikas, ir grūtāk īstenot atbilstošus pasākumus dzimumu līdztiesības veicināšanai; |
5. |
pauž nožēlu, ka dzimumu jautājumi un perspektīvas netiek pietiekami labi iestrādātas ilgtspējīgas attīstības politikas virzienos un programmās; atgādina, ka ar dzimumu saistītu perspektīvu neesamība vides politikā palielina nevienlīdzību starp dzimumiem, un aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot mehānismus integrētai pieejai dzimumu līdztiesībai vides politikas starptautiskā, valstu un reģionālā līmenī; |
6. |
aicina Komisiju uzsākt pētījumu par dzimumiem un videi draudzīgu ekonomiku, kā arī par sieviešu ieguldījumu videi draudzīgu inovāciju, pakalpojumu un produktu izstrādē; |
7. |
aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt un veicināt īpašus pētījumus un izpēti par to, kā pāreja uz videi draudzīgu ekonomiku ietekmēs sievietes un vīriešus dažādās nozarēs, kā arī sieviešu būtisko lomu pārejas sekmēšanā; aicina Komisiju un dalībvalstis iestrādāt ar dzimumu saistītus aspektus vides aizsardzības un ietekmes uz vidi izpētē; |
8. |
atzīst steidzamu nepieciešamību pēc starptautiska nolīguma par videi draudzīgas ekonomikas vienotu definīciju, kas balstītos uz sociālā un ekoloģiskā ilgtspējīguma pīlāriem; uzsver pilsoniskās sabiedrības, jo īpaši sabiedrisko kustību, vides organizāciju un sieviešu tiesību organizāciju nozīmīgo lomu videi draudzīgas ekonomikas mērķu un uzdevumu noteikšanā; |
9. |
aicina Komisiju sistemātiski ņemt vērā dzimumu līdztiesību, nosakot, īstenojot un uzraugot vides politiku visos līmeņos, tostarp vietējā un reģionālajā attīstībā un pētnieciskajā darbībā; aicina Komisiju izmantot un atbalstīt integrētas pieejas dzimumu līdztiesībai veicināšanu kā labas pārvaldības instrumentu; |
10. |
aicina Komisiju veicināt dzimumu līdztiesību kā vienu no svarīgākajiem jautājumiem, izstrādājot un risinot sarunas par ES struktūrfondu (ESF, ERAF, KLP) turpmāko regulējumu un programmām, jo īpaši tādu pasākumu ietvaros, kas saistīti ar pāreju uz videi draudzīgu ekonomiku; |
11. |
konstatē, ka atjaunojamā enerģija var tikt izmantota attālās un izolētās teritorijās, kurās nav elektroenerģijas apgādes, un tā sniedz ieguldījumu nepiesārņojošas enerģijas ražošanā; tāpēc mudina dalībvalstis veidot iekārtas atjaunojamas un videi draudzīgas enerģijas izmantošanai, izmantojot ERAF un ESF finansējumu; turklāt mudina uz lielāku inovāciju un sieviešu un vīriešu līdzdalību, piemēram, atjaunojamas un videi draudzīgas enerģijas un arhitektūras izstrādē; |
12. |
rosina Komisiju informatīvo kampaņu ietvaros uzlabot informētību par to, cik svarīga ir pāreja uz videi draudzīgu ekonomiku, un par tādas vides politikas pozitīvajiem aspektiem, kurā ņemta vērā dzimumu līdztiesība; |
Ilgtspējīgs patēriņš
13. |
aicina Komisiju un dalībvalstis dzimumu līdztiesības mērķus iekļaut visās ar vidi saistītās politikas jomās un visos ar ekonomiku saistīto lēmumu pieņemšanas līmeņos; šie mērķi jānosaka, apspriežoties ar pilsonisko sabiedrību; |
14. |
mudina Komisiju un dalībvalstis sākt jauna sociālā un klimatam draudzīgā izaugsmes rādītāja piemērošanu, kurā ietverti labklājības neekonomiskie aspekti un kurš galvenokārt uzsver ar ilgtspējīgu attīstību saistītus aspektus, piemēram, dzimumu līdztiesību, nabadzības mazināšanu un mazāku siltumnīcefekta gāzu emisiju; |
15. |
secina, ka pasākumi, kas paredzēti tam, lai apmierinātu iedzīvotāju likumīgās prasības pēc mājvietas, ēdiena un pārtikas produktiem, kā arī enerģijas un darba iespējām, vienmēr jāīsteno tā, lai saglabātu ekosistēmas un ierobežotu klimata pārmaiņas, vienlaikus izmantojot Zemes resursus tādā veidā, kas ir saskaņā ar cilvēktiesībām, īstenojot virzību uz lielāku dzimumu līdztiesību un nodrošinot resursu sadali atbilstoši vides taisnīguma principam; |
16. |
uzsver to, cik svarīgi ir nodrošināt labus dzīves apstākļus bērniem un mazbērniem, tāpēc ekonomikas attīstībai ir jāapmierina mūsu prasības, neapdraudot nākamo paaudžu vajadzības; |
17. |
akcentē to, ka IKP ir ražošanas rādītājs, nevis vides ilgtspējīguma, resursu efektivitātes, sociālās integrācijas vai vispārējās sabiedrības attīstības rādītājs; prasa noteikt jaunus nepārprotamus un mērāmus rādītājus, ievērojot tādus aspektus kā klimata pārmaiņas, bioloģiskā daudzveidība, resursu efektivitāte un sociālais taisnīgums; |
18. |
mudina dalībvalstis īstenot fiskālos pasākumus, kuru mērķis ir virzība uz videi draudzīgu ekonomiku, gan nosakot cenu ietekmei uz vidi, gan veltot līdzekļus tam, lai veicinātu videi draudzīgu inovāciju un ilgtspējīgu infrastruktūras sistēmu ieviešanu; |
19. |
uzskata, ka ES publiskie līdzekļi vairāk jāizmanto ilgtspējīgu sabiedrisko labumu nodrošināšanai; |
20. |
aicina paredzēt noteikumus, ka ES subsīdijas attiecas tikai uz darbībām, kas sniedz labumu videi un veicina sociālo ilgtspēju; |
Ilgtspējīgs transports
21. |
aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot ilgtspējīgu transporta sistēmu, kur sieviešu un vīriešu pārvietošanās vajadzībām tiek veltīta vienlīdz liela vērība, un tiek radīta minimāla ietekme uz vidi; |
22. |
aicina Komisiju pētniecības finansējumu kā būtisku atbalstu koncentrēt uz projektiem, ar kuriem veido inovatīvus un ilgtspējīgus transporta risinājumus; |
23. |
mudina dalībvalstis samazināt transporta nozares ietekmi uz vidi un enerģētiku, kā arī veicināt dzimumu līdztiesību, īstenojot pasākumus, kas vērsti uz labāku piekļuvi IT un uz satiksmes ziņā efektīvu teritorijas plānošanu; |
24. |
rosina Komisiju un dalībvalstis noteikt hierarhisku kārtību transporta nozarē un nepārprotami norādīt, kuri transporta veidi izvirzāmi par prioritāti, lai sasniegtu vispārējos mērķus vides un satiksmes jomās; |
25. |
aicina pirms ikvienas transporta hierarhijas izstrādes apkopot statistikas datus, lai novērtētu valsts un privāto transporta veidu ietekmi uz vidi, ņemot vērā atšķirīgos vietējos apstākļus, un aicina attiecīgās valsts iestādes rādīt piemēru šajā jomā; |
26. |
aicina dalībvalstis attiecīgo valsts revīzijas iestāžu pārbaudēs iekļaut arī valsts iestāžu izmantotā transporta ietekmes novērtējumu; |
27. |
mudina dalībvalstis sekmēt attālinātā darba iespējas, paredzot sociālos un nodokļu atvieglojumus un nodrošinot tiesisko regulējumu darba ņēmēju aizsardzībai; |
28. |
aicina dalībvalstis būtiski stiprināt sabiedriskā transporta pakalpojumus, kvantitatīvi un kvalitatīvi paplašinot transporta pakalpojumus, uzlabojot transporta veidu un iekārtu drošumu, komfortu un fizisko piekļuvi un nodrošinot integrētas papildu transporta sistēmas, tostarp mazās pilsētās un lauku apvidos, tādējādi veicinot sieviešu, cilvēku ar invaliditāti un vecāka gadagājuma cilvēku iespējas ceļot, veicinot viņu sociālo iekļaušanu un uzlabojot šo personu dzīves apstākļus; |
29. |
uzsver, ka, ieguldot ilgtspējīgas transporta sistēmas izveidē, jāņem vērā arī tas, ka sieviešu un vīriešu izpratne par publisko vidi ir atšķirīga un tās pamatā ir dažādi risku novērtējumi, tāpēc droša transporta sistēmas vide ir jāizvirza par prioritāti gan attiecībā uz sievietēm, gan vīriešiem; |
Labklājība un videi draudzīga nodarbinātība
30. |
konstatē, ka videi draudzīgas darbavietas, piemēram, lauksaimniecībā, enerģētikā, transporta nozarē, sabiedriskajos pakalpojumos, pētniecībā, tehnoloģiju jomā, IT, būvniecībā un atkritumu apsaimniekošanā, ir ļoti svarīgs videi draudzīgas ekonomikas aspekts; |
31. |
aicina dalībvalstis veicināt sieviešu uzņēmējdarbību videi draudzīgā ekonomikā, uzlabojot viņu piekļuvi tai, izplatot informāciju, piedāvājot mācību seminārus un veidojot pasākumus, lai palīdzētu sievietēm līdzsvarot darba un privāto dzīvi; aicina dalībvalstis veicināt sieviešu uzņēmējdarbību vides aizsardzības un videi draudzīgu tehnoloģiju izstrādē, proti, tādās jomās kā atjaunojamā enerģija, lauksaimniecība un tūrisms, kā arī videi draudzīgu inovāciju izstrādē, jo īpaši pakalpojumu nozarē; norāda, ka atjaunojamās enerģijas nozare var radīt jaunas darba iespējas sievietēm uzņēmējām reģionos, kur sieviešu bezdarba līmenis ir īpaši augsts; |
32. |
aicina dalībvalstis nodrošināt sievietēm atbilstošus darba apstākļus, piekļuvi pienācīga līmeņa veselības aprūpei, izglītībai un dzīves apstākļiem un to, lai viņas var sevi spēcīgi pārstāvēt sociālajā dialogā, tā sekmējot pāreju uz jaunām videi draudzīgām darbavietām; |
33. |
norāda, ka ilgtspējīga ekonomika nozīmē, ka tā ir videi draudzīga visās jomās — tiek nodrošinātas pienācīgas darbavietas, veidotas ilgtspējīgas kopienas un bagātību sadalījums ir taisnīgāks; |
34. |
secina, ka videi draudzīgā ekonomikā nozīme ir ne tikai „zaļām” darbavietām, bet visām darbavietām, kuru ietekme uz vidi ir minimāla; norāda, ka šādas darbavietas var būt gan privāto pakalpojumu nozarē, gan labklājības nozarē, piemēram, skolās un aprūpes nozarē; |
35. |
aicina dalībvalstis nodrošināt vienlīdzīgu sieviešu pārstāvību politiskajās lēmējiestādēs, kā arī valdības ieceltajās struktūrās un iestādēs, kas nodarbojas ar vides, enerģētikas un videi draudzīgu darbavietu politikas noteikšanu, plānošanu un īstenošanu, lai ņemtu vērā dzimumu aspektu; aicina dalībvalstis iecelt vairāk sieviešu vadošos amatos un to sabiedrību valdēs, kas darbojas videi draudzīgu darbavietu jomā; uzsver — ja to nav iespējams izdarīt brīvprātīgā kārtā, ir jāīsteno mērķtiecīgi pasākumi, piemēram, jānosaka kvotas vai citi pasākumi, lai tādā veidā stiprinātu vienlīdzību un demokrātiju; |
36. |
norāda, ka ekonomikas ekoloģiskā pārveidošana un pāreja uz zemas oglekļa emisijas tautsaimniecību radīs milzīgu pieprasījumu pēc kvalificētiem darba ņēmējiem; atsaucas uz to, ka darba ņēmējas ir īpaši neproporcionāli pārstāvētas atjaunojamo enerģiju nozarē un jo sevišķi — zinātnē un progresīvo tehnoloģiju jomā; uzsver, ka ir īpaši svarīgi, lai dalībvalstis izstrādātu rīcības plānus, ar tiem mudinot sievietes izvēlēties izglītības programmas un darbavietas tādās jomās kā inženierzinātnes, dabaszinātnes, IT un citās ar mūsdienīgām tehnoloģijām saistītās jomās, kurās nākotnē būs daudz videi draudzīgu darbavietu; |
37. |
aicina dalībvalstis izmantot un izstrādāt metodes, lai rosinātu sievietes izvēlēties studēt un strādāt vides, transporta un enerģētikas jomā, tādējādi pilnībā atkāpjoties no stereotipiem, ka dabaszinātnēs un lietišķajās zinātnēs karjeru veidot var tikai vīrieši; |
38. |
atzīmē, ka ir jāatbalsta un jāmudina sievietes izmantot mazajiem uzņēmumiem paredzētās mikrokreditēšanas iespējas; |
39. |
mudina dalībvalstis izmantot un izstrādāt metodes, lai rosinātu vīriešus izvēlēties studēt un strādāt labklājības jomā, kas rada minimālu ietekmi uz vidi; |
40. |
aicina dalībvalstis, izmantojot ES programmas, ko piedāvā ERAF un ESF, izstrādāt apmācības kursus, lai sekmētu sieviešu piekļuvi jaunām videi draudzīgām darbavietām un progresīvajām tehnoloģijām ar minimālu ietekmi uz vidi gan privātajā, gan valsts sektorā; aicina dalībvalstis nodrošināt, ka darbinieces tiek vairāk iekļautas apmācību projektos un programmās par pāreju uz videi draudzīgu ekonomiku, t. i., attiecībā uz nodarbinātību atjaunojamo resursu nozarē, zinātnē un tehnoloģiski intensīvajās jomās, un koncentrēties uz to, lai izglītības un apmācības pasākumi sniegtu viņām nepieciešamās prasmes un kvalifikācijas un viņas — uz vienādiem nosacījumiem ar vīriešiem — varētu konkurēt darba tirgū un veidot karjeru; konstatē, ka vīriešiem ir vieglāk piekļūt attīstītās lauksaimnieciskās ražošanas līdzekļiem un uzņēmējdarbības tehnoloģijām, kas nepieciešams, lai videi draudzīgā ekonomikā ieņemtu augsti kvalificētu amatu; |
41. |
secina — lai sievietes varētu iesaistīties videi draudzīgā ekonomikā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā vīrieši, ir jāveido vairāk bērnu un veco laužu aprūpes centru, jārada iespējas sievietēm un vīriešiem apvienot darba un ģimenes dzīvi un ir jāievēro sieviešu seksuālās un reproduktīvās tiesību; norāda, ka politikas nostādnēs un tiesību aktos jātiecas nodrošināt atbalstu sociālajai nodrošināšanai, ģimenes plānošanai un bērnu aprūpei, jo tikai tad, ja sabiedrība nodrošinās minēto prasību izpildi, sievietes spēs dalīties savā kompetencē un veikt līdzvērtīgu ieguldījumu veiksmīgā, videi draudzīgā ekonomikā; |
42. |
norāda, ka videi draudzīgākas ekonomikas veicināšana tagad tiek uzskatīta par līdzekli ekonomiskās attīstības stimulēšanai, jo īpaši ekonomiskās krīzes un stratēģijas „Eiropa 2020” kontekstā; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt tādus ieguldījumus un programmas videi draudzīgas ekonomikas attīstībā, kas veicina videi draudzīgu inovāciju un darbavietu radīšanu un kas ir vērstas uz tiem, kam tās visvairāk nepieciešamas; uzsver — lai novērstu nevienlīdzības saasināšanos, ir būtiski ņemt vērā dzimumu aspektus; |
43. |
aicina Komisiju un dalībvalstis vākt datus un analizēt rādītājus atbilstoši personu dzimumam par finansiālo resursu sadalījumu pēc dzimuma principa dalītajām nozarēm un videi draudzīgām inovācijām un izstrādāt rādītājus, lai sadalījumā mērītu videi draudzīgas ekonomikas potenciālo ietekmi uz teritoriālo un sociālo kohēziju; aicina Komisiju un dalībvalstis izstrādāt stratēģisko virzienu un instrumentu kopumu, lai efektīvi reaģētu uz iespējamajām izmaiņām nodarbinātības līmeņos un darba tirgus struktūrā; |
Ilgtspējīga politika starptautiskajās attiecībās
44. |
sagaida, ka saistībā ar plašāku un noturīgāku ekonomikas rādītāju izmantošanu, tostarp attīstības politikā, tiks uzsvērta vajadzība sasniegt sociālos un vides mērķus jaunattīstības valstīs un ka īpašas politikas nostādnes un noteikumi garantēs sieviešu tiesības uz īpašumu un kontroli pār dabas resursiem; uzsver, ka ir jāveicina sieviešu piekļuve tādiem pakalpojumiem un jaunajām tehnoloģijām, kas ir vajadzīgas enerģētikas, ūdensapgādes, komercuzņēmumu un lauksaimnieciskās ražošanas pārvaldībā un darbībā; uzsver, ka pastāv nepieciešamība pēc lielākas sieviešu iesaistīšanas uzņēmējdarbības un organizāciju vadībā; |
45. |
aicina Komisiju pilnībā atzīt un risināt vides degradācijas daudzējādo ietekmi uz nevienlīdzību, jo īpaši nevienlīdzību starp sievietēm un vīriešiem, kā arī nodrošināt sieviešu vienlīdzīgas tiesības jaunu politikas priekšlikumu izstrādē klimata pārmaiņu un vides ilgtspējīguma jomā; |
46. |
aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot rādītājus, lai izvērtētu projektu un programmu specifisko ietekmi uz dzimumu sadalījumu, kā arī veicinātu dzimumu līdztiesības perspektīvas ievērošanu vides stratēģijās nolūkā pāriet uz videi draudzīgu ekonomiku; |
47. |
mudina Komisiju īpaši ņemt vērā to, ka daudzviet pasaulē piekļuve tīram ūdenim būtiski svarīga ir meitenēm un sievietēm, jo bieži vien tieši viņas ir atbildīgas par ūdens ieguvi un nogādāšanu mājās; tāpat ir svarīgi ņemt vērā arī pamatiedzīvotāju sieviešu zināšanas par vietējām ekosistēmām; |
48. |
aicina Komisiju pievērst īpašu uzmanību tam, ka daudzās jaunattīstības valstīs iespējas sievietēm veidot karjeru videi draudzīgā ekonomikā arvien vēl ir ļoti ierobežotas sociālo apstākļu un patriarhālu sabiedrisko modeļu dēļ un ka sievietes nespēj iegūt informāciju, apmācību un apgūt tehnoloģijas, kas nepieciešams, lai piekļūtu šai nozarei; |
49. |
rosina Komisiju īpaši ņemt vērā to, ka miljoniem iedzīvotāju ir pilnībā atkarīgi no enerģijas, kas iegūta no biomasas un ka bērni un sievietes cieš no veselības problēmām, jo ir iesaistīti biomasas iegūšanā, pārstrādē un izmantošanā; uzsver, ka tāpēc ir jāveic ieguldījumi atjaunojamos un efektīvākos enerģijas avotos; |
50. |
prasa veikt padziļinātu ietekmes analīzi, ņemot vērā klimata, dzimumu līdztiesības un ilgtspējīguma aspektus, attiecībā uz to daudzpusējo un divpusējo tirdzniecības nolīgumu iznākumu, par kuriem notiek sarunas starp ES un trešām valstīm, kā arī mudina Komisiju klimata pārmaiņu pārvaldībai iedalīt konkrētu atbalsta apjomu kā daļu no kopējā tirdzniecības atbalsta un cita attīstības atbalsta; |
51. |
aicina Komisiju izstrādāt programmu modernai tādu tehnoloģiju un zināšanu nodošanai, kas jaunattīstības valstīm un reģioniem var palīdzēt pielāgoties vides pārmaiņām; |
52. |
uzsver, ka, izstrādājot stratēģiju klimata pārmaiņu novēršanai, ir jāņem vērā dzimumu nevienlīdzība attiecībā uz piekļuvi resursiem, piemēram, mikroaizdevumiem, kredītiem, informācijai un tehnoloģijām; |
*
* *
53. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu valdībām. |
(1) http://unctad.org/en/Docs/unep_unctad_un-ohrlls_en.pdf.
(2) http://www.unep.org/labour_environment/features/greenjobs-report.asp.
(3) http://www.unwomen.org/wp-content/uploads/2011/11/Rio+20-UN-Women-Contribution-to-the-Outcome-Document.pdf.
(4) http://www.womenrio20.org/Women’s_MG_Rio+20_Summary.pdf.
(5) http://www.wecf.eu/download/2011/March/greeneconomyMARCH6docx.pdf.
(6) http://www.regeringen.se/content/1/c6/04/59/80/4edc363a.pdf.
(7) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0145.
(8) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0070.
(9) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0069.
(10) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0430.
(11) OV C 308 E, 20.10.2011., 6. lpp.
(12) OV C 236 E, 12.8.2011., 79. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/47 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Sieviešu nodarbinātības apstākļi pakalpojumu nozarē
P7_TA(2012)0322
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par sieviešu nodarbinātības apstākļiem pakalpojumu nozarē (2012/2046(INI))
2013/C 353 E/06
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. pantu un 3. panta 3. punkta otro daļu, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 8. pantu, 153. panta 1. punkta i) apakšpunktu un 157. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 23. pantu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 18. aprīļa paziņojumu “Virzoties uz ekonomikas atlabšanu ar daudzām jaunām darba vietām” (COM(2012)0173) un tā pavaddokumentu par individuālo un mājsaimniecības pakalpojumu jomas nodarbinātības potenciāla izmantošanu (SWD(2012)95), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 6. oktobra priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas Savienības Sociālo pārmaiņu un sociālās inovācijas programmu (COM(2011)0609), |
— |
ņemot vērā Eiropas Dzimumu līdztiesības paktu 2011.–2020. gadam, ko 2011. gada martā pieņēmusi Eiropadome (1), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada ziņojumu par sieviešu un vīriešu līdztiesību 2010. gadā (SEC(2011)0193), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 21. septembra paziņojumu “Sieviešu un vīriešu līdztiesības stratēģija 2010.–2015.” (COM(2010)0491), |
— |
ņemot vērā priekšlikumu Padomes lēmumam par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm — stratēģijas “Eiropa 2020” integrēto pamatnostādņu II daļa, (COM(2010)0193), |
— |
ņemot vērā Padomes 2009. gada 8. jūnija secinājumus “Elastdrošība krīzes laikā”, |
— |
ņemot vērā 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (2), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 5. jūlija Direktīvu 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (3), |
— |
ņemot vērā Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvu 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (4), |
— |
ņemot vērā Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2008. gada ziņojumu “Darbs Eiropā: dzimumu atšķirības”, |
— |
ņemot vērā Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2007. gada ziņojumu “Darba apstākļi Eiropas Savienībā: dzimumu perspektīva”, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju 1979. gada 18. decembra Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. marta rezolūciju par sieviešu un vīriešu līdztiesību Eiropas Savienībā — 2011. gads (5), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2011. gada 8. marta rezolūciju par sieviešu nabadzības izpausmēm Eiropas Savienībā (6), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2010. gada 19. oktobra rezolūciju par sievietēm nestabilās darba attiecībās (7), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A7-0246/2012), |
A. |
tā kā daudzās valstīs ir pieredzēts ekonomikas terciārā sektora paplašināšanās process, proti, pakalpojumu nozarē ir visvairāk darbavietu, un tā dod vislielāko ieguldījumu valsts IKP veidošanā attiecīgajās valstīs, veidojot aptuveni 70 % no saimnieciskās darbības Eiropas Savienībā un līdzīgu un aizvien lielāku procentuālo daļu no kopējās nodarbinātības, un tā kā 2010. gadā Eiropas Savienībā nodarbinātība pakalpojumu nozarē veidoja gandrīz 70 % no kopējā apjoma, savukārt rūpniecība — 25,4 %, un lauksaimniecība — 5,2 %; |
B. |
tā kā patlaban deviņas no desmit darbavietām tiek izveidotas pakalpojumu nozarē un pētījumi liecina, ka turpmāka vienotā pakalpojumu tirgus uzlabošana var palīdzēt izmantot būtisku nodarbinātības potenciālu — darbavietas, kuras Eiropas Savienībai ir steidzami nepieciešamas šajā krīzes periodā; |
C. |
tā kā nodarbinātības rādītājs sieviešu vidū ir 62,1 % salīdzinājumā ar 75,1 % vīriešu vidū, kas nozīmē, ka “Eiropa 2020” galvenais mērķis sasniegt nodarbinātību 75 % līmenī var tikt panākts tikai tad, ja lielākam skaitam sieviešu būs piekļuve darba tirgum; |
D. |
tā kā lielākā daļa ekonomiski aktīvo sieviešu ir nodarbinātas pakalpojumu nozarē, un tā kā ES 2010. gadā šajā nozarē bija reģistrēts vidēji 83,1 % sieviešu pretstatā 58,1 % vīriešu; |
E. |
tā kā dzimumu stereotipu dēļ sievietes mēdz būt nesamērīgi vairāk pārstāvētas elastīgās nodarbinātības jomā, jo tiek uzskatīts, ka viņu primārais pienākums ir rūpes par ģimeni un ka tādēļ tās vairāk nekā vīrieši ir piemērotākas pagaidu darbam, neregulāram vai nepilnas slodzes darbam, kā arī darbam no mājām; tā kā elastīga darba laika režīms, arī tāldarbs, nepilna laika darbs vai biroja darbs mājās, joprojām plaši tiek uzskatīts par “sieviešu” darba laika organizācijas veidu; |
F. |
tā kā pakalpojumu nozarē ir plašas iespējas elastīgiem risinājumiem — elastīga darba laika, nepilnas slodzes un īstermiņa līgumi, var palīdzēt aprūpētājiem (gan sievietēm, gan vīriešiem) — ja viņiem ir iespēja izvēlēties — apvienot darbu ar aprūpi; tā kā sievietes visticamāk izvēlēsies nodarbinātību ar elastīgu vai nepilnu darba laiku, lai veiksmīgāk apvienotu darba un ģimenes pienākumus arī gadījumos, kad samaksa par stundām ir atšķirīga nepilnā un pilnā slodzē nodarbinātiem; tā kā sievietēm ir vairāk pārtraukumu karjerā un kopsummā mazāk darba stundu nekā vīriešiem, kas var ietekmēt viņu karjeras attīstību un iespējas sociālai izaugsmei, un rezultātā viņu karjera ir mazāk atalgota; |
G. |
tā kā nestabils darbs ir Eiropas Savienības darba tirgus pastāvīga iezīme, un tā kā sievietes vairāk ietekmē šāda nestabilitāte, viņas tiek diskriminētas atalgojuma ziņā un vairāk iesaistītas nepilna laika darbā, tādējādi viņas saņem mazāku atalgojumu nekā vīrieši, saņem mazāku sociālu aizsardzību, tiek daudz vairāk ierobežotas karjeras attīstīšanā un viņām ir mazāk iespēju būt ekonomiski neatkarīgām, kas rosina viņu atgriešanos privātajā jomā un līdz ar to samazina dalītas atbildības uzņemšanos; tā kā proporcionāli liela daļa nedeklarētajā nodarbinātībā strādājošo ir sievietes, kas galvenokārt pilda mājas un aprūpes darbus; |
H. |
tā kā visos apmācības līmeņos nodarbinātu vīriešu skaits pārsniedz nodarbinātu sieviešu skaitu, kaut arī sievietes ir tik pat vai vairāk kvalificētas kā vīrieši, bet viņu prasmes tiek zemāk vērtētas un viņu karjeras attīstība ir lēnāka; |
I. |
tā kā gandrīz 60 % augstskolu beidzēju ir sievietes un tomēr to pārstāvība augstākā līmeņa amatos un pakalpojumu nozares vadošajos amatos ir nesamērīgi zema; |
J. |
tā kā sievietes pakalpojumu nozarē ir pārāk pārstāvētas kvalifikācijas, atalgojuma, atlīdzības un prestiža ziņā zemāka līmeņa darbos, un tādēļ darba attiecību nestabilitāte sievietēm ir daudz lielāka nekā vīriešiem, un viņas saņem mazāku atalgojumu; |
K. |
tā kā darba devēji sieviešu ieguldījumu darbaspēkā parasti nenovērtē, jo ir iespējams, ka viņas pārtrauks savu karjeru bērna dzimšanas vai audzināšanas dēļ; |
L. |
tā kā labāku iespēju piešķiršana sievietēm profesionālajā dzīvē jāuzskata par vērtību un ieguldījumu sabiedrībai kopumā, jo īpaši saistībā ar pašreizējām demogrāfiskajām pārmaiņām un problēmām Eiropā; |
M. |
tā kā sievietēm ir grūtāk līdzsvarot profesionālo un personīgo dzīvi, jo ar ģimenes dzīvi saistītie pienākumi netiek vienlīdzīgi dalīti, un pienākums aprūpēt ģimenes locekļus gulstas uz sieviešu pleciem, un tā kā līdzsvara nodrošināšana starp profesionālo un personīgo dzīvi palīdzēs pilnvērtīgi izmantot būtisku nodarbinātības potenciālu sieviešu vidū un sekmēs labāku sieviešu sadalījumu attiecībā uz pieejamajām darbavietām pakalpojumu nozarē, tādējādi veicinot ekonomikas izaugsmi, nodarbinātību un inovāciju; tā kā šajā sakarā valdības politika, kas nodrošina aprūpes pakalpojumus bērniem un aprūpējamām personām, ir svarīgs faktors, lai sievietes un vīrieši būtu spējīgi pildīt dažādās prasības gan darbavietā, gan aprūpē mājās; |
N. |
tā kā joprojām spēcīga ietekme ir tradicionāliem priekšstatiem un stereotipiem par dzimumu lomu dalījumu starp sievietēm un vīriešiem mājās, darbavietā un sabiedrībā kopumā un tiem ir tendence saglabāt esošos pārmantotos šķēršļus, kas traucē panākt dzimumu līdztiesību un ierobežo sieviešu nodarbinātības iespēju loku pakalpojumu nozarē un personīgajā attīstībā, neļaujot viņām pilnībā īstenot savu personisko un ekonomikas dalībnieka potenciālu; |
O. |
tā kā vardarbība pret sievietēm mājās, laulības dzīvē, ekonomikā, kā arī seksuālā vardarbība pret viņām ir cilvēktiesību pārkāpums, kas ietekmē visus sociālos, kultūras un ekonomiskos slāņus; |
P. |
tā kā sieviešu ekonomiskā neatkarība ir obligāts nosacījums, lai viņas varētu lemt par savas personiskās un profesionālās attīstības virzību un viņām būtu patiesas iespējas izvēlēties; |
Q. |
tā kā starp vīriešiem un sievietēm attiecībā uz piekļuvi jaunajām tehnoloģijām un internetam un to izmantošanu ir vērojama nevienlīdzība, kas bieži ir pamatā prasmju trūkumam un pat “digitālam analfabētismam” jeb tā sauktajai digitālajai plaisai starp dzimumiem; |
R. |
tā kā viens no augstākajiem atšķirības līmeņiem vīriešu un sieviešu atalgojumā par tādu pašu darbu vai par vienādi vērtīgu darbu ir pakalpojumu nozarē; |
1. |
uzsver, ka pakalpojumu nozarē pastāv izteikta horizontāla segregācija jeb darba dalījums pēc dzimuma principa — aptuveni puse nodarbināto sieviešu strādā 10 no 130 profesijām, kas minētas Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) starptautiskajā standartizētajā profesiju klasifikācijā — pārdevējas veikalos un iepirkšanās centros, mājkalpotājas, uzkopējas, veļas mazgātājas un gludinātājas, personiskās aprūpes un līdzīgas jomas darbinieces, biroja darbinieces, vidējā līmeņa administratīvo pakalpojumu profesionāles, viesnīcu un restorānu nozares darbinieces, sekretāres un biroja iekārtu operatores, mazo uzņēmumu vadītājas/direktores, vidēja līmeņa finanšu un komercoperāciju profesionāles, kā arī vidējā līmeņa medicīnas māsas un vecmātes; |
2. |
aicina Komisiju cīnīties pret šo stereotipisko iedalījumu starp dzimumiem, izmantojot kampaņas, kas popularizētu iepriekšminētās profesijas; |
3. |
uzsver, ka ir svarīgi samazināt profesionālo segregāciju, lai pārvarētu no dzimuma atkarīgu atšķirību atalgojumā, kas bieži ir mazāks sievietēm darbos, kuros pārsvarā nodarbinātas sievietes, nekā sievietēm ar tādu pašu kvalifikāciju, kas nodarbinātas citās nozarēs; |
4. |
norāda, ka ir arī vērojama sieviešu nodarbinātības koncentrēšanās valsts sektorā, kur strādā 25 % ekonomiski aktīvo sieviešu, salīdzinot ar tikai 17 % ekonomiski aktīvo vīriešu; uzsver, ka sievietes šajā sektorā ir neaizsargātākas pret darba zaudēšanu budžeta samazinājumu dēļ; norāda — lai panāktu stratēģijā “Eiropa 2020” (Eiropas izaugsmes stratēģijā) noteikto mērķi panākt 75 % nodarbinātību gan sievietēm, gan vīriešiem, ir vairāk jādara, lai nodarbinātu vairāk sieviešu gan valsts, gan privātajā sektorā; atzīmē, ka daudzās dalībvalstīs ievērojami lielāks skaits ārstu ir sievietes, nevis vīrieši; |
5. |
aicina dalībvalstis nodrošināt, ka valsts sektorā, kurā raksturīgi pārredzami un skaidri darbā pieņemšanas kritēriji un tālākas karjeras veidošanas noteikumi, tiek rādīts piemērs attiecībā uz vienlīdzīgu nodarbinātības pieejamību valsts pārvaldē un jo īpaši vadošajos amatos; uzsver, ka nepieciešams ieviest pārredzamus noteikumus darbinieku atlasei un pieņemšanai privātajā sektorā; |
6. |
aicina Komisiju un dalībvalstis veikt konkrētus pasākumus nolūkā turpmāk padziļināt pakalpojumu tirgu, lai attīstītu tā ievērojamo darbavietu potenciālu; |
7. |
uzsver, ka ir būtiski cīnīties pret stereotipiem un diskrimināciju dzimuma dēļ, pieņemot aktīvas politikas nostādnes, kas varētu mazināt sievietēm traucējošos faktorus pakalpojumu nozarē, saskaņā ar kuriem tiek pieņemts, ka pastāv vīriešiem un sievietēm piemēroti darbi, ka sievietēm piemērotie darbi ir saistīti ar darbu mājās un ka tie ir kā mājsaimniecības darbu paplašinājums (tekstilizstrādājumu ražošana, izglītošana, medicīnas māsu arods, uzkopšanas pakalpojumi utt.); prasa piešķirt lielāku nozīmi izglītības un profesionālās izvēles konsultēšanai skolā, prasa veicināt vīriešu un sieviešu līdztiesību jauniešu vidū un cīnīties pret stereotipiem, lai virzītu sievietes uz kvalifikācijām un profesijām, kurās viņas ir maz pārstāvētas; norāda, ka proporcionāli ir ievērojami mazāk vīriešu, kas izvēlas skolotāja profesiju nekā sieviešu, un uzsver lielāka vīrieša skaita nepieciešamību šajā profesijā; |
8. |
norāda, ka starp pakalpojumu nozarē nodarbinātajām sievietēm ir vairāk tādu sieviešu, kas atrod darbu sociālajā, aprūpes un telekomunikāciju nozarēs, kurās mēdz būt zemākas kvalifikācijas prasības, tās ir ar zemu sabiedrisko prestižu un atbilst tradicionālajām sievietes lomām sabiedrībā, turpretī vīrieši dominē prestižākajās un ienesīgākajās nozarēs — finanšu un banku nozarēs. |
9. |
norāda, ka aprūpes politika un dienesti gados veciem cilvēkiem, aprūpējamām personām un bērniem, tostarp maternitātes, paternitātes un vecāku atvaļinājuma nodrošināšana, ir absolūti būtisks pamats dzimumu līdztiesības panākšanai; tāpēc norāda, ka sievietēm un vīriešiem ir jābūt iespējai strādāt algotu darbu un audzināt bērnus, un veidot ģimeni, saglabājot brīvību pilnīgi izmantot savas tiesības uz nodarbinātību un vienlīdzīgām iespējām; |
10. |
vērš uzmanību uz to, ka nepilnas slodzes nodarbinātība (19,2 % no kopējā nodarbinātības līmeņa 2010. gadā) joprojām pamatā ir sieviešu nodarbinātības veids, atzīmē, ka 2010. gadā Eiropas Savienībā 31,9 % nodarbināto sieviešu strādāja nepilna laika darbus pretstatā 8,7 % vīriešu, proti — 78 % nepilna laika darbu veic sievietes; norāda, ka ES kopumā 19 % sieviešu un 7 % vīriešu strādā “nelielu” nepilnu darba slodzi (mazāk nekā 20 stundas nedēļā), savukārt 35–49 gadu vecuma grupā “nelielu” nepilnu darba slodzi strādā 18 % sieviešu un tikai 3 % vīriešu; turklāt norāda, ka nepilnas slodzes darbavietas— gan “neliela”, gan “būtiska” apjoma — ir galvenokārt sastopamas konkrētās nozarēs — vairāk nekā 38 % nepilnas slodzes darba ņēmēju (t. i., no 20 līdz 34 stundām nedēļā) ir izglītības, veselības aprūpes un sociālo pakalpojumu, citu pakalpojumu, kā arī mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības nozarēs; |
11. |
vērš uzmanību uz to, ka aizvien biežāk ir sastopama elastīga darba laika nodarbinātība — darbs nedēļas nogalēs, neregulārs vai neparedzams darba laiks un darba dienas pagarināšana, kā arī vērš uzmanību uz to, ka elastīga pieeja tiek vairāk prasīta no nepilna darba laiku strādājošajiem, kas pārsvarā ir sievietes, tādējādi vairāk sievietēm nekā vīriešiem darba laiks tiek mainīts ik nedēļu, vēl vairāk liedzot sievietēm līdzsvarot darba un ģimenes dzīvi, jo īpaši, ja viņas ir vientuļās mātes vai aprūpējamo ģimenes locekļu aprūpētājas; uzsver, ka darba līgumiem jābūt stabiliem un darba grafikam noteiktam, bet par darba grafiku var vienoties sarunu ceļā pēc darba ņēmējas pieprasījuma, lai labāk saskaņotu profesionālo, ģimenes un privāto dzīvi; uzsver, ka elastīgam darba grafikam ir jābūt darba ņēmēja pieņemtam, nevis darba devēja noteiktam un uzspiestam lēmumam; noraida elastības situācijas un līgumisku nenoteiktību, kas nedod iespēju ģimenes veidošanai un stabilitātei; |
12. |
atgādina, ka elastīgs darba grafiks ir specifisks daudzām darba vietām šajā nozarē; uzsver, ka vienā ziņā tiesības uz elastīgu darba grafiku — ja tas ir darba ņēmēja brīvprātīga izvēle, un paredzēts, lai pielāgotos viņa vajadzībām, un ja darbiniekam ir kontrole pār to un skaidrība — var veicināt sieviešu iespējas aktīvai līdzdalībai pakalpojumu nozarē un var labvēlīgi ietekmēt darba, ģimenes un privātās dzīves saskaņošanu, bet citādi elastīgs darba grafiks var negatīvi ietekmēt sievietes atalgojumu un pensiju, kā arī negatīvi ietekmēt sieviešu nodarbinātību, piemēram, darbs bez oficiāla līguma, sociālā nodrošinājuma problēmas un nestabila nodarbinātība; atzīmē, ka tas var nozīmēt arī to, ka darba devēji nenodrošina pietiekamus profesionālās veselības un drošības nosacījumus; |
13. |
uzsver, cik svarīgs ir “mājdarbs”, kas kļūst arvien iecienītāks; norāda, ka vairāk nekā 90 % uzņēmumu Vācijā un Zviedrijā lieto jauna veida darba nedēļas dalījumu, vērtējot darbiniekus pēc gada nevis nedēļas, darba stundām un ļaujot vīram un sievai sadalīt darbus savā starpā; |
14. |
uzsver, ka ir svarīgi nodrošināt pienācīgus darba apstākļus, kā arī nodrošināt tiesību aizsardzību, tostarp uz pienācīgu atalgojumu, veselības aizsardzības un drošības standartiem, pieejamību, karjeras iespējām, kvalifikācijas celšanu, stabilu sociālo nodrošinājumu un mūžizglītību; |
15. |
konstatē, ka 2010. gadā Eiropas Savienībā to strādājošo sieviešu skaits, kurām bija darba līgums uz noteiktu laiku, bija 14,5 %, kas nedaudz pārsniedz vīriešu proporcionālo daļu — 13 %; |
16. |
vēlreiz atgādina, ka arī Eiropas Savienībā sieviešu vidējā alga ir par 16,4 % mazāka nekā vīriešiem; uzsver, ka sievietes nesaņem tādu pašu algu gadījumos, kad viņas ieņem tādus pašus amatus kā vīrieši vai veic tādas pašas vērtības darbu; atzīmē, ka citos gadījumos viņas neieņem tādus pašus amatus, jo pastāv vertikāla un horizontāla profesionālā segregācija, un tādēļ tās vairāk strādā nepilnas slodzes darbos; tāpēc aicina dalībvalstis, darba devējus un arodorganizāciju kustības izstrādāt un īstenot lietojamus, konkrētus darba novērtēšanas instrumentus, kas palīdz noteikt vienādas vērtības darbu un tādējādi nodrošināt vienlīdzīgu atalgojumu sievietēm un vīriešiem, un mudina uzņēmumus veikt revīzijas par vienlīdzīgu gada atalgojumu un maksimālai pārredzamībai publicēt datus, un mazināt atalgojuma atšķirības pēc dzimuma; norāda, ka atalgojuma starpība pēc dzimuma bieži rada starpību pensijas lielumā, kā rezultātā sievietes nonāk zem nabadzības sliekšņa; |
17. |
tādēļ uzsver, ka ir svarīgi nostiprināt principu par vienādu darba samaksu sievietēm un vīriešiem, kas jo īpaši uzsvērts Lisabonas līguma 157. pantā; atgādina par savu 2012. gada 24. maija rezolūciju par vienlīdzīgu samaksu vīriešiem un sievietēm par vienādu darbu (8), un tāpēc atkārtoti pauž prasību vēlākais līdz 2013. gada 15. februārim pārskatīt Direktīvu 2006/54/EK; |
18. |
ar bažām atzīmē, ka lielākā daļa mazo algu un gandrīz visas ļoti mazās algas tiek maksātas par nepilnas slodzes darbu un aptuveni 80 % strādājošo trūcīgo ir sievietes; norāda, ka ir vajadzīgi konkrēti pasākumi, lai cīnītos pret nestabilu nodarbinātību pakalpojumu nozarē, kas īpaši ietekmē sievietes, un tāpēc aicina Komisiju un dalībvalstis izstrādāt stratēģiju, lai cīnītos pret nestabilu nodarbinātību; |
19. |
informē, ka samērā bieži sastopama diskriminējoša prakse ir piešķirt dažādas profesionālas kategorijas vienādiem amatiem vai vienādas vērtības darbiem vīriešiem un sievietēm — piemēram, tīrīšanas pakalpojumu jomā vīrieši tiek minēti kā uzturēšanas tehniskie darbinieki, savukārt sievietes — kā tīrīšanas palīgpersonāls, kas tiek izmantots kā pamatojums, lai maksātu mazāku atalgojumu par sieviešu darbu; |
20. |
atzīmē, ka augstāka izglītības līmeņa iegūšana sievietēm ne vienmēr paredz karjeras izaugsmi vai darba apstākļu uzlabošanos, tādēļ varētu runāt par parādību, ka sievietes strādā darbus, kuriem sieviešu kvalifikācija ir pārāk augsta; |
21. |
atzīmē, ka saistībā ar pieaugošo tendenci nodarbināt sievietes nepilnas slodzes darbā un darba devēju tendenci dot priekšroku ieguldījumiem pastāvīgos darba ņēmējos, sievietēm ir skaidri ierobežota piekļuve plašam apmācību un kvalifikācijas celšanas kursu klāstam, kas samazina viņu profesionālās attīstības iespējas; |
22. |
uzsver nepieciešamību visiem darba ņēmējiem pakalpojumu nozarē nodrošināt pastāvīgu prasmju uzlabošanas programmu un mūžizglītības pieejamību, lai uzlabotu viņu turpmākās iespējas darba tirgū un samazinātu neatbilstību starp prasmēm un nepārtraukti mainīgajiem darba pienākumiem; |
23. |
mūžizglītības kontekstā norāda uz to, ka sievietes maz piedalās pakalpojumu nozares profesionālās izglītības programmās, un aicina dalībvalstis veikt pasākumus šajā saistībā; |
24. |
uzsver nepieciešamību uzlabot gados vecāko darba ņēmēju un to vecāku prasmes, kas atgriežas darba tirgū pēc tam, kad nodarbojušies ar bērnu vai apgādājamu radinieku aprūpi; |
25. |
norāda, ka 2010. gadā tikai katrs septītais Eiropas lielāko uzņēmumu valžu loceklis bija sieviete (13,7 %) un ka tikai 3,4 % gadījumu lielāko uzņēmumu valžu priekšsēdētājas bija sievietes; |
26. |
uzsver, cik svarīgi ir panākt, lai vairāk sieviešu strādātu pētniecības nozarē, un atzīmē, ka sievietēm varētu būt izšķiroši svarīga loma jaunu un novatorisku sistēmu un produktu, kā arī pakalpojumu izstrādē pakalpojumu nozarē, jo īpaši tāpēc, ka, neraugoties uz to, ka sievietes pieņem 80 % no lēmumiem par pirkumu izdarīšanu pasaulē, lielāko daļu produktu izstrādā vīrieši, tostarp 90 % tehnisko produktu; uzskata, ka sieviešu lielāka iesaistīšanās jauninājumu procesos pavērs jaunus tirgus un veicinās konkurētspēju; uzskata arī, ka novatoriski pakalpojumi ir izšķiroši svarīgi, lai risinātu turpmākās problēmas, jo īpaši aizvien lielāko pieprasījumu pēc aprūpes pakalpojumiem novecojošai sabiedrībai, un tas var radīt labākus apstākļus dzīvei un darbam lielpilsētās, pilsētās un laukos visā Savienībā, nodrošinot labus sakaru un komercpakalpojumus; |
27. |
uzsver, ka uzņēmējām sievietēm ir plašas iespējas un liels potenciāls, jo daudzas sievietes joprojām izvēlas mācības pakalpojumu nozarē un tādējādi gūst komerciālu pieredzi un profesionālās zināšanas; uzskata — lai centieni veicināt sieviešu uzņēmējdarbību būtu efektīvi, tādi paši apstākļi kā pakalpojumu nozarē ir nepieciešami arī ražošanas nozarē; šajā sakarā atzinīgi vērtē priekšlikumu paplašināt mikrofinansējumu, kā īpašu Sociālo pārmaiņu un sociālās inovācijas programmas daļu, un norāda, ka mikrofinansēšana ir svarīgs instruments, lai atbalstītu uzņēmējas sievietes un pakalpojumu nozares darba tirgū mazāk aizsargātas personas; atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvu (COM(2011)0682), jo tieši sievietes piesakās darbā sociālās uzņēmējdarbības nozarē; |
28. |
konstatē, ka pakalpojumu nozarē sievietes vadošajos amatos mēdz būt tādās jomās, kā mazumtirdzniecība vai viesnīcu pakalpojumi (lai gan ir vērojama attīstība attiecībā uz mazāk tradicionālu nozaru, piemēram, apdrošināšanas un banku nozares amatiem), un lielākajā daļā gadījumu sievietes ir mazu vai individuālu uzņēmumu, kuros nav darbinieku, vadītājas; konstatē arī to, ka lielajās organizācijās sievietes parasti iegūst augstākā līmeņa vadības amatus uzņēmumam mazāk svarīgās jomās, piemēram, cilvēkresursu un administratīvajās jomās; mudina uzņēmumus nodrošināt jauniešiem regulāri pieejamas apmācības un īstenot efektīvas — mātes, vecāku un tēva atbalsta sistēmas; |
29. |
prasa izskaust “stikla griestu” parādību valsts pārvaldē, kas liedz sievietēm ieņemt ļoti atbildīgus amatus; atzīmē, ka publiskajam sektoram jārāda piemērs šajā jomā; |
30. |
uzsver, ka ēnu ekonomikas īpatsvars attiecībā uz sieviešu nodarbinātību pakalpojumu nozarē ir lielāks nekā attiecībā uz vīriešu nodarbinātību — daļēji tāpēc, ka nozarēm, kurās parasti sievietes iegūst darbu, piemēram, mājkalpotāju un personu aprūpes pakalpojumiem, ir raksturīgs mazāks regulējums; atzīmē, ka savukārt krīzes dēļ ir vērojama ēnu ekonomikas paplašināšanās, lai gan ir ļoti grūti noteikt tās konkrēto apjomu, jo nav ticamu datu par ēnu ekonomikas gadījumu biežumu un apmēru; |
31. |
atzinīgi vērtē gada izaugsmes pētījuma darba dokumentu “Individuālo un mājsaimniecības pakalpojumu nodarbinātības potenciāla izmantošana” un aicina dalībvalstis, sociālos partnerus un citas ieinteresētās personas aktīvi atsaukties Komisijas aicinājumam rīkot apspriedes par šo jautājumu; |
32. |
aicina dalībvalstis izstrādāt politiku pārejai no nestabilas nodarbinātības neformālā ekonomikā uz regulāru nodarbinātību darba ņēmējiem, piemēram, ieviešot nodokļu atvieglojumus un pakalpojumu kuponus; aicina attīstīt programmu, kuras mērķis ir izglītot darba ņēmējus pakalpojumu nozarē par viņu tiesībām un veicināt šādu darbinieku organizēšanos; prasa izstrādāt iniciatīvas, kuru nolūks ir palielināt darba ņēmēju un plašas publikas izpratni par nestabila, neregulāra darba negatīvo ietekmi un iedarbību, tostarp uz profesionālo drošību un veselību; |
33. |
aicina Komisiju pasūtīt neatkarīgu pētījumu par mājas aprūpes pakalpojumu nozares liberalizācijas ietekmi uz darbinieku stāvokli un nosacījumiem; |
34. |
pauž bažas par sieviešu — migrējošo un nereģistrēto darba ņēmēju — stāvokli pakalpojumu nozarē, jo īpaši to sieviešu stāvokli, kas nodarbinātas privātā mājsaimniecībā, kuras lielākajā daļā gadījumu strādā bez līguma nestabilā nodarbinātībā un kā mājkalpotājas sliktos darba apstākļos un par daudz zemāku atalgojumu nekā reģistrētajiem darbiniekiem, un bez jebkādām sociālajām tiesībām; tāpēc uzsver, ka vajadzīga atbilstīga politika, lai nodrošinātu, ka migrējošie darba ņēmēji var izmantot cilvēka pamattiesības, tostarp tiesības uz veselības aprūpi, labiem darba apstākļiem, izglītību un apmācību, morālu un fizisku integritāti, vienlīdzību likuma priekšā; aicina dalībvalstis pārskatīt politiku un praksi, lai lielāku uzmanību pievērstu darbā pieņemšanas praksei, informācijas pieejamībai un cilvēktiesību aizsardzībai, kā arī, lai mudinātu šādus strādniekus ziņot par ļaunprātīgiem darba nosacījumiem, neriskējot ar savām uzturēšanās iespējām; |
35. |
mudina dalībvalstis nekavējoties ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas Konvenciju Nr. 189 par mājsaimniecībā nodarbinātajiem, ko šī trīspusējā organizācija pieņēma 2011. gadā, lai mājsaimniecībā nodarbinātajiem nodrošinātu pienācīgus darba apstākļus un tādas pašas darba pamattiesības, kādas ir pārējiem darba ņēmējiem un atbalstītu oficiālas mājas apkopes un aprūpes pakalpojumu nozares attīstību; |
36. |
aicina izveidot īpašu nodokļu un pabalstu režīmu attiecībā uz individuālo un mājsaimniecības pakalpojumu nozari, lai regulētu plaši izplatīto nedeklarētas nodarbinātības fenomenu, kas jo īpaši skar sievietes, un tādējādi nodrošinātu pienācīgus darba apstākļus; aicina dalībvalstis ziņot par centieniem apkarot nedeklarētu nodarbinātību, izmantojot valsts reformu programmas, kas iesniegtas saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020”; |
37. |
aicina dalībvalstis pieņemt pamatnostādnes par mazāk aizsargātu darba ņēmēju integrēšanu darba tirgū, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem darba ņēmējiem, bezdarbniekiem, jauniešiem, vecākiem cilvēkiem, invalīdiem, personām ar garīgiem traucējumiem un minoritāšu grupām, piemēram, migrējošiem darba ņēmējiem un romiem, izmantojot mērķtiecīgas un īpaši pielāgotas profesionālās orientācijas, apmācības un mācekļu programmas; |
38. |
atzīmē, ka ekonomikas krīze un tā sauktie taupības pasākumi izraisa vīriešu un sieviešu līdztiesības pasākumu samazināšanos, un ir papildu šķērslis dzimumu līdztiesības principa piemērošanai, jo īpaši attiecībā uz darba vietu zaudēšanu, jaunu darbu vietu pieejamību un vēl lielāku nedrošību sievietēm, kas papildus tam, ka vīriešu nodarbinātība mēdz atjaunoties ātrāk nekā sieviešu, ļoti negatīvi ietekmē sieviešu nodarbinātību pakalpojumu nozarē, kā arī viņu karjeras un pensijas; aicina Komisiju apkopot datus par taupības pasākumu ietekmi uz sievietēm darba tirgū, īpaši izceļot pakalpojumu nozari; uzsver vajadzību vairāk atzīt sociālo un ekonomikas jautājumu savstarpējo sakarību, jo lielāka uzmanība sociāliem jautājumiem ir priekšnosacījums dzimumu nevienlīdzības efektīvai risināšanai; |
39. |
norāda, ka saskaņā ar 5. Eiropas darba apstākļu apsekojumu (2012. gada aprīlis) 18 % darba ņēmēju atbildēja, ka to darba un ģimenes dzīves līdzsvars ir niecīgs; uzsver, ka ir jāizveido atbilstīga darba un ģimenes dzīves saskaņošanas politika un jo īpaši prasa palielināt brīvus un kvalitatīvus sociālos publiskos pakalpojumus un aprīkojumu, lai nodrošinātu tādu bērnu aprūpes pakalpojumus un citu aprūpējamo personu aprūpi, kas ir saderīga ar profesionālās, ģimenes un privātās dzīves līdzsvarošanu gan lauku, gan pilsētu teritorijās; uzsver, ka aprūpes iespēju nodrošināšana palīdzēs arī mazināt sieviešu nabadzību, dodot viņām iespēju strādāt; |
40. |
uzsver, ka vīriešu aktīva līdzdalība un iesaiste līdzsvarotību veicinošos pasākumos, piemēram, nepilna laika darbā, ir izšķirīga darba un privātās dzīves līdzsvarošanai, jo gan sievietes, gan vīrieši var būt ieguvēji ģimenei labvēlīgas nodarbinātības politikas rezultātā un kopīgi uzņemoties neapmaksāta mājsaimniecības darba veikšanu un atbildību; aicina Komisiju un dalībvalstis sākt izlēmīgu politisku darbību, lai cīnītos pret dzimumu stereotipiem un rosinātu vīriešus vienlīdzīgi dalīties rūpēs un mājas pienākumos ar sievietēm, jo īpaši, mudinot vīriešus izmantot tiesības ņemt bērna kopšanas un paternitātes atvaļinājumu, kas gan nostiprinās viņu vecāku tiesības, gan palīdzēs nodrošināt lielāku līdztiesības pakāpi starp sievietēm un vīriešiem un pienācīgāku kopējas atbildības uzņemšanos par ģimeni un mājsaimniecību, kā arī palielinās sieviešu iespējas pilnīgi iesaistīties darba tirgū; ierosina dalībvalstīm pareizi piemērot Padomes Direktīvu 2010/18/ES (9) par vecāku atvaļinājumu gan ar likumdošanas, gan ar izglītības pasākumiem dzimumu līdztiesības jomā; |
41. |
aicina Komisiju un Padomi pieņemt rīcības plānu Barselonas mērķu sasniegšanai attiecībā uz bērna aprūpes pakalpojumu sniegšanu, un noteikt termiņus mērķa līmeņu progresīvai palielināšanai; |
42. |
norāda uz sieviešu ierobežotajām iespējām pielāgoties darba tirgu prasībām mūsdienu augstā mērā globalizētā pasaulē, kurā darba ņēmēja galvenā īpašība ir mobilitāte un iespējas pārvietoties, lai ieņemtu amatus ārpus savas dzīvesvietas, kas to sieviešu gadījumā, kuras vairāk iesaistītas bērnu un mājas aprūpē, bieži ir neiespējami un neļauj viņām pilnībā izmantot darba tirgus piedāvātās iespējas; |
43. |
mudina Padomi rast risinājumu strupceļā nonākušajai direktīvas par strādājošajām grūtniecēm grozījumu pieņemšanai, atzīstot Eiropas Parlamenta ierosināto elastīgumu, lai Eiropa varētu attīstīt strādājošu grūtnieču un sieviešu, kuras strādā pēcdzemdību periodā, tiesību aizsardzību un darba apstākļu uzlabošanu; šajā sakarā uzsver, ka ir svarīgi aizsargāt mātes un tēvus, izskaužot: i) atlaišanu no darba grūtniecības laikā un pēc tās, ii) atalgojuma samazināšanu maternitātes atvaļinājuma laikā un iii) darba pienākumu un atlīdzības pazemināšanu, atgriežoties darbā; uzsver vajadzību nodrošināt, lai netipiski darba ņēmēji, piemēram, aizstājēji, ārpakalpojumu sniedzēji un citi pagaidu darba ņēmēji, uzņēmumos varētu izmantot tiesības tādā mērā, kas atspoguļo individuālā darba ņēmēja darba ieguldījumu laikposmā līdz grūtniecībai un dzemdībām un kas apliecina vislielāko iespējamo vienlīdzību attieksmē salīdzinājumā ar pastāvīgajiem kolēģiem attiecīgajā nozarē; |
44. |
aicina Komisiju un dalībvalstis, pienācīgi ievērojot subsidiaritātes principu un apspriežoties ar sociālajiem partneriem, izstrādāt stratēģijas, lai noteiktu obligātos standartus pakalpojumu nozarē, tostarp standarta līgumus un sarunas par darba koplīguma slēgšanu, un censties novērst horizontālās un vertikālās segregācijas negatīvās sekas; |
45. |
uzsver, ka ir jācīnās pret visu veidu vardarbību pret sievietēm pakalpojumu nozarē, tostarp ekonomisko vardarbību, psiholoģisko un seksuālo uzmākšanos darbā, seksuālu izmantošanu un cilvēku tirdzniecību; |
46. |
uzsver, ka nepieciešams, lai Komisija un dalībvalstis nodrošinātu, ka sieviešu darba apstākļi (veiktā darba smagums un riski, kā arī darba vide) pakalpojumu nozarē atbilstu 1998. gada jūnijā pieņemtajai SDO Deklarācijai par darba pamatprincipiem un pamattiesībām, un īpašajām pamatkonvencijām; |
47. |
aicina dalībvalstis veikt pasākumus, lai izskaustu personu aprūpes pakalpojumu, piemēram, masāžas un saunas pakalpojumu, nepareizu izmantošanu, kad tos izmanto, lai apslēptu seksuālas dabas pakalpojumus, kur tos sniedz piespiedu kārtā, un tos kontrolē cilvēku tirdzniecības tīkli; |
48. |
aicina Komisiju un dalībvalstis garantēt sociālo un darba tiesību aizsardzību daudzajiem mobilajiem darba ņēmējiem pakalpojumu nozarē un cīnīties pret visa veida ekspluatāciju un sociālās atstumtības risku, vienlaikus nodrošinot, ka informācija par darba ņēmēju tiesībām ir viegli pieejama; uzsver, ka mobilitātei ir jābūt brīvprātīgai; |
49. |
norāda uz vajadzību veicināt sākotnējas un nepārtrauktas iespējas sievietēm mērķtiecīgi mācīties saskaņā ar mērķi attīstīt zinātnisko un tehnisko kompetenci, kas vajadzīga, lai atrastu darbu un veidotu karjeru; |
50. |
norāda, ka, lai gan palielinās to sieviešu skaits, kuras pamatprasmju līmenī izmanto datorus un pārlūko internetu, digitālā plaisa prasmju ziņā joprojām ir būtiska, ierobežojot sieviešu piekļuvi informācijas un komunikāciju tehnoloģijām (IKT) un to lietošanai, un tādējādi tas apgrūtina sieviešu iespējas meklēt un atrast kvalificētu darbu, kā rezultātā tiek saasināta nevienlīdzība mājsaimniecībās, kopienās, darba tirgū un ekonomikā kopumā; tādēļ aicina veicināt sieviešu pieeju jauno tehnoloģiju izmantošanai, nodrošinot tām prioritāru piekļuvi bezmaksas apmācības kursiem; aicina dalībvalstis un reģionus ieviest bezmaksas datorapmācības kursus ar Eiropas Sociālā fonda (ESF) finansētiem projektiem, nodrošinot sievietēm iespēju apgūt jaunas tehniskās iemaņas tehnoloģiju un datorzinātnes jomā, kas radītu vairāk iespēju sieviešu nodarbinātībai pakalpojumu nozarē; aicina valdības īstenot politiku (piemēram, veicināšanas kampaņas un īpašas stipendijas), lai palielinātu sieviešu uzņemšanu informācijas un komunikāciju tehnoloģiju studiju programmās; |
51. |
prasa īstenot ciešu sociālo dialogu un iesaistīt darba devēju un darba ņēmēju pārstāvjus ES pakalpojumu nozares prioritāšu noteikšanā attiecībā uz sociālo un darba tiesību, bezdarbnieka pabalsta un pārstāvniecības tiesību aizsardzību. |
52. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu valdībām. |
(1) Pielikums Padomes 2011. gada 7. marta secinājumiem
(2) OV L 376, 27.12.2006., 36. lpp.
(3) OV L 204, 26.7.2006., 23. lpp.
(4) OV L 373, 21.12.2004., 37. lpp.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0069.
(6) OV C 199 E, 7.7.2012., 77. lpp.
(7) OV C 70E, 8.3.2012., 1 lpp.
(8) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0225.
(9) OV L 68, 18.3.2010., 13. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/56 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Izglītība un apmācība, un stratēģija „Eiropa 2020”
P7_TA(2012)0323
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par izglītību un apmācību, un stratēģiju „Eiropa 2020” (2012/2045(INI))
2013/C 353 E/07
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 165. un 166. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un jo īpaši tās 14. pantu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 23. novembra paziņojumu „Gada izaugsmes pētījums par 2012. gadu” (COM(2011)0815), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 20. decembra paziņojumu „Izglītība un apmācība gudrā, ilgtspējīgā un iekļaujošā Eiropā” (COM(2011)0902), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumu par stratēģiju „Eiropa 2020: stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” (COM(2010)2020), |
— |
ņemot vērā Padomes 2010. gada 11. maija secinājumus par izglītības un apmācības sociālo dimensiju (1), |
— |
ņemot vērā Padomes 2009. gada 12. maija secinājumus par stratēģisku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā („ET 2020”) (2), |
— |
ņemot vērā Padomes 2011. gada 28. jūnija Ieteikumu „Jaunatne kustībā — jauniešu mācību mobilitātes veicināšana” (3), |
— |
ņemot vērā tā 2011. gada 1. decembra rezolūciju par priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanu (4), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 12. maija rezolūciju par bērnu agrīno izglītošanu Eiropas Savienībā (5), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 18. maija rezolūciju par pamatprasmēm mainīgai pasaulei: darba programmas „Izglītība un apmācība 2010” īstenošanu (6), |
— |
ņemot vērā 2008. gada 18. decembra rezolūciju par mūžizglītību zināšanām, radošumam un jaunradei — darba programmas „Izglītība un apmācība 2010. gadam” īstenošana (7), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A7-0247/2012), |
A. |
tā kā, neskatoties uz nelieliem uzlabojumiem izglītības un apmācības jomā, lielākā daļa ES iedzīvotāju neizmanto mūžizglītības (MI) iespējas un tā kā daži rādītāji ir pat satraucoši; tā kā pastāv nepieciešamība pastiprināt pieaugošo izglītības un ikdienējās mācīšanās nozīmi līdzās pieaugošo izglītībai un ikdienējai izglītībai; |
B. |
tā kā daudzās dalībvalstīs mūžizglītības stratēģijas faktiski vēl joprojām nav īstenotas, lai gan tās ir būtiska stratēģijas „Eiropa 2020” sastāvdaļa; |
C. |
tā kā izglītības un apmācības politikai ir jānodrošina mūžizglītības iespējas visiem, neatkarīgi no vecuma, invaliditātes, dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, seksuālās orientācijas, valodas un sociālekonomiskās izcelsmes; |
D. |
tā kā dažādām cilvēku grupām joprojām ir ierobežotas un nepietiekami pielāgotas mācību iespējas; turklāt tā kā gan pirmiedzīvotājiem, gan mazākumtautību lingvistisko un kultūras grupu pārstāvjiem jābūt iespējai saņemt izglītību savā dzimtajā valodā; |
E. |
tā kā, lai ES varētu izkļūt no pašreizējās krīzes, ekonomikas izaugsmes pamatā galvenokārt ir jābūt izglītībai, zināšanām, inovācijai, kā arī pielāgotai sociālajai politikai un ir svarīgi reāli un pilnībā īstenot šīs jomas politiku stratēģijas „ES 2020” ietvaros, lai veiksmīgi izdzīvotu šo svarīgo posmu; |
F. |
tā kā izglītības un apmācības politikas izstrāde ietilpst dalībvalstu publiskās atbildības jomā, un tā kā šajās jomās nepieciešamas atbilstošas valsts dotācijas, lai nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi izglītībai bez sociālās, ekonomiskās, kultūras, rases vai politiskās diskriminācijas; |
G. |
tā kā taupības pasākumi un no tiem izrietošie izglītības un apmācības sistēmu budžeta samazinājumi visā ES apdraud vienu no galvenajiem kohēzijas un izaugsmes dzinējspēkiem un traucē sasniegt mērķi Eiropā izveidot uz zināšanām balstītu ekonomiku; |
H. |
tā kā dalībvalstīm arī turpmāk ir jāsadarbojas un jāapmainās ar paraugpraksi, lai uzlabotu valstu izglītības un apmācības sistēmas; |
I. |
tā kā nepietiekamas valodu zināšanas joprojām ir būtisks šķērslis mobilitātei izglītības iegūšanas vai apmācību nolūkā; |
J. |
tā kā veiksmīgas izglītības un apmācības stratēģijas mērķim jābūt arī studentu nodrošināšanai ar prasmēm un kompetencēm, kas nepieciešamas personīgajai attīstībai un pilsoniskajai aktivitātei; |
K. |
tā kā, ņemot vērā demogrāfisko situāciju, mūžizglītībai patiešām ir jābūt izglītībai mūža garumā un tā kā vairāk ir jāņem vērā vecāka gadagājuma cilvēku uzkrāto zināšanu potenciāls; |
L. |
tā kā prasme izmantot jaunās tehnoloģijas ievērojami atvieglo mūžizglītības programmas mērķu sasniegšanu; |
M. |
tā kā mūžizglītība ir pastāvīgs mācību process un tai ir jāturpinās visu cilvēka dzīvi, sākot ar kvalitatīvu agrīno pirmsskolas izglītību un beidzot ar izglītošanos darbspējas perioda beigās; |
N. |
tā kā kvalitatīvas agrīnās pirmsskolas aprūpes un izglītības nodrošināšana visiem bērniem ir ieguldījums nākotnē un tā ir svarīga gan katram cilvēkam, gan sabiedrībai kopumā; |
O. |
tā kā mācību priekšlaicīga pārtraukšana (MPP) nopietni ietekmē cilvēka dzīvi un ES sociāli ekonomisko izaugsmi; |
P. |
tā kā ir jāapsver jaunas iespējas ieviest stipendijas vidusskolu pēdējo klašu audzēkņiem; |
Q. |
tā kā izglītības un apmācības iespēju pieejamība ir būtisks uzdevums, kas jārisina, lai veicinātu sociālo iekļaušanu, kohēziju un turpmāku cīņu pret nabadzību; |
R. |
tā kā Eiropas, valstu, reģionālajām un pašvaldību iestādēm ir jāsadarbojas, lai veiksmīgi risinātu problēmas, ar kurām pašlaik saskaras Eiropa, |
1. |
atzīmē iepriekš minēto Komisijas paziņojumu „Izglītība un apmācība gudrā, ilgtspējīgā un iekļaujošā Eiropā”; |
2. |
atgādina, ka pirms pašreizējās krīzes situācija dalībvalstīs attiecībā uz visu vecuma grupu iesaistīšanos izglītībā, apmācībā un mūžizglītībā bija ļoti atšķirīga un kopējais rādītājs ES bija sliktāks nekā citur pasaulē; |
3. |
norāda, ka, ņemot vērā pašreizējo ekonomisko situāciju, dažas dalībvalstis ir samazinājušas izglītības un apmācības budžetu, bet uzskata, ka ir jāsaglabā un pat jāpalielina ieguldījumi, kam ir vislielākā stratēģiskā vērtība; uzsver, ka Savienības daudzgadu finanšu shēma paredz, ka izglītībai un ar to saistītajām nozarēm tiks piešķirts vislielākais palielinājums ES ilgtermiņa budžetā; |
4. |
uzsver nepieciešamību apstiprināt izglītības un ar to saistīto nozaru budžeta palielinājumu daudzgadu finanšu shēmas ietvaros; aicina dalībvalstis pieņemt valsts mūžiglītības stratēģijas, paredzot atbilstošus finanšu līdzekļus, kas ir labākais iespējamais instruments „2020 ET” stratēģijā noteikto mērķu sasniegšanai; |
5. |
uzsver, ka ekonomiskie zaudējumi, ko rada nepareizas izglītības politikas sekas, tostarp priekšlaicīga mācības pārtraukšana un izglītības un apmācības sistēmu sociālās atšķirības, un tā ietekme uz dalībvalstu izaugsmi, ievērojami pārsniedz finanšu krīzes radītās izmaksas un dalībvalstis jau par to maksā gadu pēc gada; |
6. |
prasa dalībvalstīm noteikt prioritāti izdevumiem izglītības, apmācības, jaunatnes, mūžizglītības, pētniecības, inovācijas, kā arī daudzvalodības un kultūras daudzveidības jomā, jo tie ir ieguldījumi nākotnes izaugsmē un ekonomiskajā līdzsvarotībā un vienlaikus nodrošina šādu ieguldījumu pievienoto vērtību; šajā saistībā atgādina prasību augstākajā izglītībā kopumā ieguldīt vismaz 2 % no IKP, kā to gada izaugsmes un nodarbinātības apsekojumā Komisija ieteikusi kā minimumu, kas nepieciešams uz zināšanām balstītai ekonomikai; |
7. |
atgādina — lai ES dalībvalstis nākotnē būtu spējīgas konkurēt ar jaunajām pasaules lielvalstīm, tās tiek aicinātas sasniegt stratēģijas „Eiropa 2020” pamatmērķus izglītības jomā, proti, sasniegt 3 % ieguldījumu apjomu pētniecībā, līdz 40 % palielināt to jauniešu procentuālo īpatsvaru, kam ir augstākā izglītība, un vismaz par 10 % samazināt mācības priekšlaicīgi pārtraukušo skolēnu skaitu; |
8. |
atgādina par pētniecības nozīmi vērienīgas izglītības un apmācības stratēģijas veidošanā; tādēļ prasa Komisijai un dalībvalstīm pastiprināt savas darbības, kuru mērķis ir palielināt to jauniešu daļu, kas gatavojas darboties šajā jomā; |
9. |
atgādina, ka īpaša uzmanība ir jāpievērš jauniešiem, ņemot vērā to, ka bezdarba līmenis ES ir pieaudzis līdz vairāk nekā 20 %, bet dažās dalībvalstīs un dažos reģionos tas ir pat 50 %, un to, ka pašreizējā krīze jauniešus, jo īpaši jauniešus ar zemāku izglītības līmeni, ir skārusi īpaši smagi; galvenokārt uzsver taupības programmu negatīvo ietekmi uz jauniešu bezdarbu dažās Savienības valstīs un sevišķi dienvidu daļas valstīs, kas jo īpaši rada ievērojamu intelektuālā darbaspēka emigrāciju uz citām valstīm, tai skaitā uz trešām valstīm; atgādina arī to, ka mūsdienās katrs septītais skolēns (14,4 %) pārtrauc mācības tikai ar pamatskolas izglītību un vairs nekādā veidā neturpina mācīties; |
10. |
atzīmē ar darbu saistītas arodmācību sistēmas, kas pastāv dažās dalībvalstīs un kas garantē saikni starp teoriju un praksi, kā arī sniedz labāku piekļuvi darba tirgum nekā vienīgi teorētiskas apmācības sistēmas; |
11. |
ierosina dalībvalstīm ieguldījumus izglītībā un apmācībā atskaitīt no valsts deficīta aprēķina fiskālā kopsavilkuma, jo tie ir uzskatāmi par stabilas ekonomikas atveseļošanas galvenajiem dzinējspēkiem atbilstīgi stratēģijas „Eiropa 2020” mērķiem; |
12. |
aicina ES iestādes turpināt centienus ES līmenī izstrādāt skaidrāku, mērķtiecīgāku un jaunajiem sabiedrības uzdevumiem pielāgotu jauniešu politiku; pašreizējai jauniešu paaudzei šķiet, ka viņi nespēs sasniegt tādu labklājības līmeni, kāds bija raksturīgs iepriekšējai paaudzei; |
13. |
jo īpaši aicina dalībvalstis īstenot tiem jauniešiem veltītus pasākumus, kuri varētu priekšlaicīgi pamest skolu vai neapmeklē izglītības iestādes, neapgūst arodu vai nestrādā, lai viņiem sniegtu kvalitatīvas izglītības iespējas, nodrošinātu apmācību un dalību jauniešu garantiju shēmās un lai viņi iegūtu nepieciešamās prasmes un pieredzi un varētu iekļauties darba tirgū, kā arī lai veicinātu to, ka daži no viņiem atsāk mācības; aicina arī īpašu uzmanību pievērst profesionālajai izglītībai un apmācībai augstākās izglītības sistēmās, ņemot vērā valstu izglītības sistēmu dažādību; aicina dalībvalstis pastiprināt centienus, lai jaunieši varētu gūt reālu darba pieredzi un ātri iekļauties darba tirgū; uzsver, ka praksei ir jābūt studijām atbilstošai un jāveido daļa no mācību programmas; |
14. |
norāda, ka krīzes laikā jauniešu nodarbinātība ir īpaši apdraudēta; uzsver, cik svarīgi ir uzraudzīt, cik ātri pēc studiju beigšanas diplomētiem jauniešiem izdodas atrast darbu, kas ir saistīts ar viņu izglītību un zināšanām, un, balstoties uz šo informāciju, izdarīt secinājumus par izglītības un apmācības sistēmu kvalitāti un par nepieciešamību un iespēju tās pielāgot; |
15. |
aicina Komisiju un dalībvalstis nopietni strādāt pie ECVET, Europass un Eiropas kvalifikāciju sistēmas ieviešanas, īstenošanas un turpmākas attīstīšanas; |
16. |
uzsver, ka jauniešiem ir galvenā nozīme, lai sasniegtu ES pamatmērķus 2020. gadam nodarbinātības, pētniecības un inovācijas, klimata un enerģētikas, izglītības un nabadzības apkarošanas jomā; |
17. |
uzsver ikdienējās un neformālās izglītības nozīmi vērtību, spēju un prasmju attīstīšanā, jo īpaši jauniešiem, kā arī pilsoniskuma un demokrātiskās līdzdalības apgūšanā; prasa Komisijai nodrošināt atbalstu, tostarp finansiālu atbalstu, ikdienējai un neformālajai izglītībai jaunu izglītības un jaunatnes, kā arī pilsoniskuma programmu ietvaros; |
18. |
aicina universitātes padarīt mācīšanos pieejamāku un modernizēt izglītības programmas, lai risinātu jaunos uzdevumus Eiropas iedzīvotāju prasmju uzlabošanā, neapdraudot to akadēmiskos uzdevumus zināšanu nodošanas jomā un ņemot vērā to, ka Eiropā nenoliedzami notiek demogrāfiskās pārmaiņas; šajā saistībā uzsver, ka ir svarīgi atbalstīt un atzīt neformālo izglītību un ikdienējo mācīšanos; |
19. |
mudina veidot dialogu starp privātās nozares pārstāvjiem, jo īpaši MVU, vietējām un reģionālajām iestādēm, kā arī pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem un augstākās izglītības iestādēm/universitātēm, lai sekmētu to, ka studenti gūst zināšanas un prasmes, kas atvieglo viņu iekļaušanos darba tirgū; atgādina darba devējiem, ka iepazīstināšana ar profesijas pamatiem ir būtiska, jo tā palīdz jauniešiem pielāgoties darba dzīvei; |
20. |
atgādina, ka radošums ir būtisks jaunās uz zināšanām balstītās ekonomikas elements; uzsver, ka radošās nozares sniegtais ieguldījums ekonomikā ir ievērojams un aizvien palielinās, veidojot 4,5 % no Eiropas Savienības IKP un nodrošinot 8,5 miljonus darbavietu; |
21. |
atgādina, ka būtiska ir sinerģija starp darbaspēka piedāvājumu un darba tirgus spēju absorbēt šo piedāvājumu; |
22. |
uzsver valsts nodarbinātības dienestu lielo nozīmi darba meklētāju atbalsta un konsultēšanas politikas īstenošanā, jo īpaši attiecībā uz atbalstu darba vai apmācības meklēšanā; uzsver, ka ir jānodrošina, lai arvien lielākam skaitam darba meklētāju būtu iespēja iegūt atbilstošu apmācību, kas sekmētu viņu atgriešanos darba tirgū, un tāpēc aicina dalībvalstis tam paredzēt nepieciešamos resursus; |
23. |
uzsver, ka ir būtiski stiprināt personu ar invaliditāti piekļuvi mūžizglītībai, ne tikai izstrādājot un īstenojot tiem īpaši paredzētas programmas, bet arī integrējot invaliditātes aspektu visās programmās, kas paredzētas plašākai sabiedrībai; tādēļ uzskata, ka īpaša uzmanība jāpievērš saiknei starp invaliditāti un mūžizglītību, lai cīnītos ar sociālo atstumtību un patiesi stiprinātu personu ar invaliditāti stāvokli darba tirgū, ņemot vērā, ka visi šajā jomā veiktie pētījumi apliecina, ka personu ar invaliditāti izglītības līmenis ir zemāks par vidējo, bet iesaistes līmenis attiecīgajās programmās ir ļoti zems; |
24. |
atgādina, ka darba devēju pamatpienākums ir panākt, lai mūžizglītība kļūtu par reālu iespēju visiem, īpaši ņemot vērā dzimumu līdztiesības aspektu; mudina darba devējus sekmēt pastāvīgu apmācību visā darbinieku karjeras laikā, uzlabojot informētību par tiesībām uz apmācību, nodrošinot, ka tās ir pieejamas visiem darbiniekiem, kā arī novērtējot mūžizglītības sniegtos ieguvumus darbinieku karjerā, tādējādi ļaujot specializēties un radot iespējas izaugsmei profesionālajā jomā; |
25. |
prasa pastiprināt centienus, kuru mērķis ir izveidot un īstenot Eiropas kvalifikāciju un formālās un neformālās apmācības sertifikācijas un atzīšanas sistēmu, tostarp attiecībā uz brīvprātīgajā darbā gūto pieredzi, lai tādējādi nostiprinātu nozīmīgās saiknes starp neformālo un formālo izglītību, kā arī uzlabotu mobilitāti darba tirgū valsts, kā arī pārrobežu mērogā; |
26. |
norāda uz lielajām atšķirībām dalībvalstu izglītības un apmācību sistēmās un, ievērojot subsidiaritātes principu, ierosina vienlaikus ar ziņojumu par līdzšinējiem sasniegumiem publicēt noderīgu rokasgrāmatu par katru dalībvalsti, kurā būtu iekļauti ieteikumi ar mērķi uzlabot esošos politikas virzienus un attīstīt valstu izglītības sistēmas; |
27. |
prasa stiprināt ES politikas virzienu ārējo dimensiju, veicinot politisko dialogu un sadarbību izglītības un apmācības jomā starp Savienību un tās starptautiskajiem partneriem, kā arī kaimiņvalstīm, lai a) rīkotos atbilstīgi pieaugušajai ekonomiskajai, sociālajai un politiskajai savstarpējai atkarībai, b) īstenotu stratēģijas „Eiropa 2020” ārējo dimensiju un c) atbalstītu stabilitāti, labklājību un darba iespēju uzlabošanu mūsu partnervalstu pilsoņiem, vienlaikus izstrādājot labākus instrumentus ar mērķi pārvaldīt un sekmēt kvalificēto darbinieku migrāciju uz Eiropu, lai līdzsvarotu prasmju nepietiekamību un trūkumu, kas izriet no demogrāfiskajām tendencēm Eiropā; |
28. |
atgādina, ka valstu profesionālās izglītības un apmācības sistēmām kā starptautiskā izglītības tirgus dalībniekiem ir jābūt saiknei ar pārējo pasauli, lai tās arī turpmāk būtu modernas un konkurētspējīgas, un tām ir jābūt spējīgākām piesaistīt audzēkņus no citām Eiropas valstīm un trešām valstīm, piedāvājot tiem izglītības un apmācības pakalpojumus, kā arī sekmējot viņu kvalifikāciju atzīšanu; uzsver, ka, ņemot vērā demogrāfiskās pārmaiņas un starptautisko migrāciju, šie jautājumi ir kļuvuši vēl svarīgāki; |
29. |
uzsver — lai gan šobrīd tiek veidota Eiropas izglītības un apmācības telpa, mērķis novērst šķēršļus mobilitātei joprojām nav sasniegts un audzēkņu mobilitāte saistībā ar profesionālo izglītību un apmācību joprojām ir zema; uzsver, ka šo audzēkņu un pasniedzēju pārrobežu mobilitātes būtiska stiprināšana un viņu ārvalstīs iegūto zināšanu, kvalifikāciju un prasmju atzīšana būs svarīgs nākotnes uzdevums, kā arī norāda, ka nepieciešams izstrādāt konkrētām mērķa grupām paredzētu informāciju un vadlīnijas, lai ieinteresētu ārvalstu audzēkņus iesaistīties mūsu profesionālās izglītības un apmācības sistēmā; |
30. |
pauž nožēlu, ka Komisijas paziņojumā „Izglītība un apmācība gudrā, ilgtspējīgā un iekļaujošā Eiropā” nav pietiekami ņemts vērā jautājums par agrīnās izglītības veicināšanu, jo īpaši tās lingvistisko dimensiju, lai gan tas ir stratēģijas „Eiropa 2020” pamatmērķis; uzskata, ka šis izglītības posms ir vissvarīgākais cilvēka turpmākajiem sasniegumiem izglītības jomā un viņa personības un sociālajai attīstībai; uzskata, ka bērni gūs labumu no agrīnās izglītības, kuras mērķis ir attīstīt motoriskās un sociālās prasmes, kā arī sekmēt līdzsvarotu emocionālo attīstību un saglabāt intelektuālo zinātkāri; |
31. |
aicina Komisiju mudināt dalībvalstis un tām palīdzēt ieviest pasākumus, lai atbalstītu bērnus patiesas izglītības iegūšanas laikā jau no ļoti agrīna vecuma; |
32. |
viennozīmīgi uzskata, ka ieguldījumi agrīnajā pirmsskolas izglītībā un aprūpē (APIA), kas veidota atbilstoši katras mērķa grupas jūtīgumam attiecīgajā periodā un brieduma līmenim, sniedz labākus rezultātus nekā ieguldījumi jebkurā citā izglītības posmā; norāda, ka ieguldījumi agrīnajā izglītībā samazina turpmākās izmaksas; uzskata arī, ka veiksmīga izglītība visos līmeņos ir atkarīga no labi apmācītiem skolotājiem un viņu nepārtrauktas profesionālās tālākizglītošanās, tādēļ ir nepieciešami pietiekami ieguldījumi skolotāju apmācībā; |
33. |
uzsver nepieciešamību pēc profesionālas agrīnā vecuma bērnu aprūpes, lai ņemtu vērā bērnu — jo īpaši to bērnu, kas ir no sociālās grūtībās nonākušām ģimenēm — sociālo attīstību; |
34. |
uzsver — lai valodu apgūtu tiecamā līmenī, tā jāsāk apgūt jau agrīnā vecumā, turklāt būtu jāapgūst ne tikai ES oficiālās valodas, bet arī Savienībā runātās reģionālās un mazākumtautību valodas, jo valodu prasme veicina cilvēku mobilitāti, paplašinot piekļuvi darba tirgum un būtiski palielinot iespējas studēt, tādējādi sekmējot starpkultūru apmaiņu un vairojot Eiropas kohēziju; |
35. |
uzsver, ka ir jāveicina mobilitāte valodu mācīšanās nolūkos, lai sasniegtu mērķi, ka visiem Eiropas Savienības pilsoņiem bez dzimtās valodas būtu jāprot vismaz divas svešvalodas; |
36. |
uzver nepieciešamību sākt mācīties valodas jau pirms mācību uzsākšanas skolā un atzinīgi vērtē iniciatīvas, kas skolēniem dod iespēju skolā kā izvēles priekšmetu mācīties savu izcelsmes valodu gan rakstveidā, gan mutiski un tādējādi gūt papildu prasmes; |
37. |
uzskata, ka ir svarīgi ar plašām kopienas izglītības un kultūras programmām, jo īpaši skolotāju, studentu un skolēnu apmaiņu galvenokārt valodas jomā, veicināt mobilitāti, lai sekmētu pilsonisko aktivitāti un Eiropas vērtības, kā arī valodu apguvi un citas vērtīgas prasmes un kompetences; |
38. |
mudina Komisiju atbalstīt novatorisku risinājumu izstrādi izglītības un apmācības jomā, ko valodas un tehniskajā ziņā varētu viegli pielāgot un kas radītu mobilitāti nozarēs, kurās daudzvalodība ir mazāk izplatīta; |
39. |
atzīst 2012. gada kā ES gada aktīvai novecošanai un paaudžu solidaritātei svarīgo nozīmi un atgādina, ka ir būtiski ES iedzīvotājiem nodrošināt iespēju mācīties dažādos veidos, tostarp vecumdienās, un gados vecākus apmācāmos iesaistīt dialogā ar profesionāļiem, kas strādā mācību pakalpojumu nodrošināšanas un atbalsta jomā; |
40. |
atgādina, ka programmas „Grundtvig” mērķis ir palīdzēt attīstīt pieaugušo izglītības nozari un nodrošināt plašākam cilvēku lokam iespēju mācīties; norāda, ka uzsvars tajā tiek likts uz to audzēkņu apmācības un studiju vajadzībām, kas apgūst pieaugušo izglītības un netradicionālās izglītības kursus, un uz organizācijām, kas piedāvā šos pakalpojumus; prasa dalībvalstīm uzlabot pieaugušo izglītības organizāciju piedāvātās izglītības kvalitāti un veicināt šādu organizāciju sadarbību; |
41. |
uzsver, ka ir jāveicina Eiropā pastāvošie instrumenti, jo īpaši struktūrfondi, kas paredzēti apmācībai; |
42. |
uzsver to, ka pieaugušo mācīšanās ir saistīta ne tikai ar profesionālo darbību, bet arī ar personīgo, pilsonisko un sociālo prasmju attīstību, ko var iekļaut formālās mūžizglītības un apmācības sistēmās, kā to uzsver MI programma; |
43. |
atzīst, ka sabiedrībā kopumā ir pozitīva situācija, ko rada gados vecāku cilvēku aktivitātes; šo rīcību sekmē viņu iesaistīšanās izglītības un mācību pasākumos, kas tiek īstenoti, lai pilnveidotos personīgi vai socializētos; |
44. |
uzver, ka ir jāveido mūžizglītības statistika par cilvēkiem, kas ir sasnieguši vismaz 65 gadu vecumu; norāda, ka daudzās ES valstīs tiek palielināts pensijas vecums un cilvēki strādā ilgāk, tāpēc ir jāņem vērā arī pārmaiņas to cilvēku vecuma grupā, kas ir ārpus iepriekš minētās kategorijas; |
45. |
atzīst sporta audzinošo un izglītojošo lomu, un tādēļ aicina dalībvalstis vairāk ieguldīt sportā un sekmēt nodarbošanos ar sportu skolās, lai veicinātu integrāciju un sniegtu ieguldījumu pozitīvu vērtību veidošanā Eiropas jauniešos; |
46. |
uzsver, ka sportistu apmācība vietējā līmenī ir būtiska sporta un tā lomas sabiedrībā ilgtspējīgai attīstībai un pauž atbalstu sporta pārvaldes iestādēm, kas mudina klubus ieguldīt vietējo jauno sportistu izglītībā un apmācībā, īstenojot pasākumus, ar ko nosaka kluba komandas minimālo apmācīto sportistu skaitu vietējā līmenī, un mudina tās veikt vēl citus pasākumus; |
47. |
rosina dalībvalstis apsvērt iespēju paplašināt sistēmu, piešķirot nelielas stipendijas finansiālās grūtības nonākušiem skolu audzēkņiem un pēc iespējas mazinot birokrātisko slogu, lai mudinātu viņus turpināt mācības, tādējādi sniedzot ieguldījumu sociālo atšķirību novēršanā un visiem garantējot labākās mācību iespējas; |
48. |
uzskata, ka ir aktīvāk jāsamazina atšķirības starp sievietēm un vīriešiem absolventu skaita ziņā tādās jomās kā zinātne, tehnoloģija, inženierzinātnes un matemātika, ņemot vērā to, ka inženierzinātņu jomā tikai 20 % absolventu ir sievietes; |
49. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, kā arī dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV C 135, 26.5.2010., 2. lpp.
(2) OV C 119, 28.5.2009., 2. lpp.
(3) OV C 199, 7.7.2011., 1. lpp.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0531.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0231.
(6) OV C 161 E, 31.5.2011., 8. lpp.
(7) OV C 45 E, 23.2.2010., 33. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/64 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Audiovizuālo darbu izplatīšana tiešsaistē Eiropas Savienībā
P7_TA(2012)0324
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par audiovizuālo darbu izplatīšanu tiešsaistē Eiropas Savienībā (2011/2313(INI))
2013/C 353 E/08
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 167. pantu, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Izglītības, zinātnes un kultūras organizācijas (Unesco) 2005. gada 20. oktobra Konvenciju par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantu, kurā teikts, ka kultūras un radošajai nozarei ir svarīga nozīme cīņā pret visiem diskriminācijas veidiem, tostarp rasismu un ksenofobiju, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvu 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (1), |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 8. pantu, saskaņā ar kuru ir jānodrošina personas datu aizsardzība, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. novembra Lēmumu Nr. 1718/2006/EK par atbalsta programmas īstenošanu Eiropas audiovizuālajā nozarē (MEDIA 2007) (2), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 16. novembra Ieteikumu par filmu mantojumu un ar to saistīto industriālo darbību konkurētspēju (3), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2006. gada 24. augusta Ieteikumu par kultūras materiālu pārveidošanu ciparu formātā, pieejamību tiešsaistē un saglabāšanu ciparu formātā (4), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumu „Eiropa 2020: stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” (COM(2010)2020), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2010. gada 26. augusta paziņojumu „Digitālā programma Eiropai” (COM(2010)0245), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 12. maija rezolūciju par kultūras un radošo nozaru potenciāla īstenošanu (5), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas ziņojumu, kā arī Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas un Juridiskās komitejas atzinumus (A7-0262/2012), |
A. |
tā kā digitālais laikmets piedāvā plašas iespējas radīt un izplatīt darbus, taču sagādā arī lielas problēmas; |
B. |
tā kā tirgus attīstība daudzējādos veidos ir radījusi vajadzīgo izaugsmi un vienotā tirgus mērķiem atbilstīgu kultūras saturu; |
C. |
tā kā šobrīd patērētājiem ir pieejami daudz vairāk satura piedāvājumu nekā jebkad agrāk; |
D. |
tā kā ir būtiski padarīt Eiropas audiovizuālo pakalpojumu nozari konkurētspējīgāku, atbalstot tiešsaistes pakalpojumus, vienlaikus veicinot Eiropas civilizācijas, lingvistisko un kultūru daudzveidību un viedokļu dažādību plašsaziņas līdzekļos; |
E. |
tā kā autortiesības ir būtiski svarīgs juridisks instruments, ar kuru tiesību turētājiem tiek piešķirtas un aizsargātas konkrētas ekskluzīvas tiesības, kas veicina kultūras un radošo nozaru finansiālu izaugsmi un labklājību, vienlaikus palīdzot arī nodrošināt darba vietas; |
F. |
tā kā tāda tiesiskā regulējuma izstrāde, kas atvieglotu tiesību izmantošanu, veicinātu darbu brīvu apriti Savienībā un sekmētu Eiropas audiovizuālās nozares stiprināšanu; |
G. |
tā kā Eiropas apraides organizācijām ir būtiski svarīga loma Eiropas radošo industriju darbības veicināšanā un kultūras daudzveidības aizsardzībā un tā kā apraides organizācijas finansē vairāk nekā 80 % no oriģinālā, Eiropā tapušā audiovizuālā satura; |
H. |
tā kā filmu demonstrēšana kinoteātros joprojām nodrošina lielu daļu kino nozares ieņēmumu un ievērojami ietekmē filmu panākumus pieprasījumvideo platformās; |
I. |
tā kā Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas 13. panta 1. punkts nodrošina pamatu pienākumam finansēt un veicināt audiovizuālo mediju pakalpojumus pēc pieprasījuma, jo arī šiem pakalpojumiem ir būtiska nozīme kultūras daudzveidības veicināšanā un aizsardzībā; |
J. |
tā kā Eiropas apraides organizācijām digitālā, konverģentā, daudzplatformu vidē ir vajadzīgas elastīgas un nākotnes vajadzībām pielāgotas tiesību iegūšanas sistēmas, kas nodrošina tiesību iegūšanu vienuviet; tā kā šādas elastīgas tiesību iegūšanas sistēmas jau vairākus gadu desmitus ir ziemeļvalstīs; |
K. |
tā kā ir nepieciešams nodrošināt interesanta un daudzveidīga legāla tiešsaistes piedāvājuma pilnveidošanu, kā arī turpmāk atvieglināt un nodrošināt šāda satura netraucētu izplatīšanu, maksimāli samazinot licencēšanas, tostarp pārrobežu licencēšanas, šķēršļus; uzsver arī to, ka ir svarīgi padarīt satura izmantošanu patērētājiem vienkāršāku, jo īpaši attiecībā uz samaksu; |
L. |
tā kā patērētāji pieprasa, lai tiešsaistē pieejamo filmu izvēle būtu aizvien plašāka, neņemot vērā platformu ģeogrāfisko atrašanās vietu; |
M. |
tā kā jau tagad ar brīvprātīgas Eiropas licences starpniecību ir nodrošināta audiovizuālo darbu pārrobežu izplatīšana Eiropā un tā kā šo licenču turpmākā pilnveide atbilstīgi pieprasījumam tirgū ir viena no attīstības iespējām, tā kā pienācīgi jāatzīst, ka uzņēmumiem ir jāņem vērā dažādie Eiropas patērētāju valodas un kultūras paradumi, kas atspoguļo atšķirīgas ES iedzīvotāju izvēles, patērējot iekšējā tirgū pieejamos audiovizuālos darbus; |
N. |
tā kā audiovizuālo darbu izplatīšana tiešsaistē ir lieliska iespēja paplašināt Eiropas valodu zināšanas un tā kā šo mērķi iespējams sasniegt, piedāvājot šo darbu versijas oriģinālvalodā un iespēju nodrošināt audiovizuālo darbu tulkošanu visdažādākajās valodās; |
O. |
tā kā, Eiropas digitālajā telpā piemērojot autortiesības un blakustiesības, ir būtiski svarīgi nodrošināt juridisko noteiktību gan tiesību turētājiem, gan darbu potenciālajiem lietotājiem, uzlabojot dalībvalstu tiesisku normu koordinēšanu; |
P. |
tā kā Eiropas audiovizuālās nozares tiesiskā regulējuma nostiprināšana veicina vārda un uzskatu brīvības aizsardzību, tādējādi nostiprinot ES demokrātiskās vērtības un principus; |
Q. |
tā kā ir nepieciešams izstrādāt īpašus pasākumus, lai saglabātu Eiropas kinematogrāfisko un audiovizuālo mantojumu, jo īpaši veicinot tā digitalizāciju un atvieglinot iedzīvotāju un lietotāju piekļuvi Eiropas kinematogrāfiskajam un audiovizuālajam mantojumam; |
R. |
tā kā darbu identifikācijas un marķēšanas sistēmas izveide palīdzētu aizsargāt tiesību pārņēmējus un ierobežot darbu neatļautu izmantošanu; |
S. |
tā kā ir absolūti nepieciešams saglabāt tīkla neitralitāti informācijas un komunikācijas tīklos un garantēt tehnoloģiski neitrālu plašsaziņas līdzekļu platformu un pārraides sistēmu dizainu, lai nodrošinātu audiovizuālo pakalpojumu pieejamību, sekmētu vārda brīvību un plašsaziņas līdzekļu plurālismu Eiropas Savienībā un ņemtu vērā tehnoloģisko konverģenci; |
T. |
tā kā bez tiesiski nevainojamas sistēmas digitālajā telpā ilgtermiņā nav iespējama ne darbu radīšana un kultūru daudzveidība bez autortiesībām, kas aizsargātu autorus un nodrošinātu atlīdzības saņemšanu, ne lietotāju piekļuve kultūras mantojumam; tā kā jaunajos uzņēmējdarbības modeļos jāņem vērā efektīvas licencēšanas sistēmas, pastāvīgi ieguldījumi radošā satura digitalizācijā un atvieglinātas piekļuves nodrošināšana patērētājiem; |
U. |
tā kā daudzos autortiesību vai ar tām saistītu aizsardzības tiesību pārkāpumus rada potenciālās publikas saprotama vēlme ar vienkāršiem nosacījumiem un par taisnīgām cenām saņemt jaunus audiovizuālu darbu piedāvājumus un tā kā šis pieprasījums joprojām pilnībā netiek apmierināts; |
V. |
tā kā ir jāveicina pielāgojumi saistībā ar faktisko situāciju digitālajā laikmetā un jo īpaši tādi pielāgojumi, kuri paredzēti, lai izvairītos no mērķtiecīgas uzņēmējdarbības pārvietošanas, meklējot teritorijas, kurās likumdošana ir visvājākā; |
W. |
tā kā ir taisnīgi, ka visos līgumos ir paredzēta pienācīga atlīdzība autoram, par viņa darbu izmantošanu jebkādā veidā, tostarp — tiešsaistē; |
X. |
tā kā ir ārkārtīgi nepieciešams, lai Komisija iesniegtu priekšlikumu direktīvai par tiesību kolektīvo pārvaldību un autortiesību aģentūrām, lai palielinātu uzticību autortiesību aģentūrām, nosakot pasākumus, kuru mērķis ir palielināt to efektivitāti, būtiski uzlabot pārredzamību un veicināt labu pārvaldību un efektīvu strīdu izšķiršanu; |
Y. |
tā kā autortiesību kolektīva pārvaldība ir būtisks apraides organizāciju instruments, jo ikdienā tām jāsaskaras ar ārkārtīgi daudziem tiesību iegūšanas veidiem, un tādēļ būtu jānodrošina efektīvas licencēšanas shēmas, kas paredzētas pieprasītā apraides organizācijas audiovizuālā satura izmantošanai tiešsaistē; |
Z. |
tā kā kultūras produktu un pakalpojumu aplikšanu ar nodokli ir jāpielāgo digitālajam laikmetam; |
AA. |
tā kā plašsaziņas līdzekļu hronoloģija atbilst vispārējam līdzsvaram audiovizuālajā nozarē, kas ļauj nodrošināt efektīvu audiovizuālo darbu priekšfinansējuma sistēmu; |
AB. |
tā kā, palielinoties digitālo darbu pieejamībai un iespējām nekavējoties publiskot jaunāko informāciju, kas saistīta ar mūsu progresīvo informācijas sabiedrību, mediju hronoloģijas princips piedzīvo pieaugošu konkurenci; |
AC. |
tā kā Savienībai ir vajadzīga saskaņota pieeja ar tehnoloģijām saistītajiem jautājumiem, veicinot digitālajā laikmetā izmantoto sistēmu sadarbspēju; |
AD. |
tā kā tiesiskajam un finanšu regulējumam būtu jābūt labvēlīgam attiecībā pret uzņēmumiem, kas veicina tādu audiovizuālu darbu izplatīšanu tiešsaistē, kuriem ir ekonomiska vērtība; |
AE. |
tā kā personu ar invaliditāti piekļuve plašsaziņas līdzekļiem ir ļoti svarīga un tā būtu jāatvieglina, nodrošinot programmas, kas ir pielāgotas cilvēku ar invaliditāti vajadzībām; |
AF. |
tā kā ir ārkārtīgi svarīgi paātrināt tādu modernu tehnoloģiju izpēti un attīstību, kas paredzētas, lai cilvēkiem ar invaliditāti nodrošinātu pakalpojumu automātisku pārvaldību, jo īpaši izmantojot apraidi, kurā apvienoti vairāki apraides veidi, |
1. |
atzīst tiešsaistes tirgus sadrumstalotību, ko raksturo, piemēram, tehnoloģiju barjeras, licencēšanas procedūru sarežģītība, atšķirības samaksas metodēs, tādu būtisku elementu savietojamības trūkums kā e-paraksts un dažu precēm un pakalpojumiem piemērojamu nodokļu, tostarp PVN, likmju atšķirības; tādēļ uzskata, ka pašreiz ir nepieciešama pārskatāma, elastīga un saskaņota Eiropas līmeņa pieeja, lai virzītos uz digitālu vienoto tirgu; uzsver, ka ar jebkādiem ierosinātiem pasākumiem būtu jācenšas samazināt administratīvos slogus un darījumu izmaksas saistībā ar satura licencēšanu; |
Legāls piedāvājums, pieejamība un tiesību kolektīva pārvaldība
2. |
uzsver nepieciešamību palielināt legāla piedāvājuma kvantitatīvo un kvalitatīvo pievilcību un aktualitāti un uzlabot audiovizuālo darbu pieejamību tiešsaistē — gan oriģinālvalodā ar subtitriem, gan visās ES oficiālajās valodās; |
3. |
uzsver, ka ir svarīgi piedāvāt darbus ar subtitriem iespējami daudzās valodās, jo īpaši pieprasījumvideo pakalpojumu jomā; |
4. |
uzsver, ka arvien vairāk palielinās nepieciešamība veicināt legāli pieejama un pievilcīga tiešsaistes audiovizuālā satura piedāvājuma izveidi un sekmēt inovāciju un tāpēc ir būtiski svarīgi, lai jaunās izplatīšanas metodes būtu elastīgas un ļautu attīstīties jauniem uzņēmējdarbības modeļiem un padarīt digitālās preces pieejamas visiem ES iedzīvotājiem neatkarīgi no viņu dzīvesvietas dalībvalsts, kā arī jāņem vērā tīkla neitralitātes princips; |
5. |
uzsver, ka digitālajiem pakalpojumiem, piemēram, videostraumēšanai, vajadzētu būt pieejamiem visiem ES iedzīvotājiem neatkarīgi no dalībvalsts, kurā tie dzīvo; aicina Komisiju prasīt, lai Eiropas digitālo pakalpojumu uzņēmumi atceļ ģeogrāfiskās kontroles pasākumus (piem., IP adrešu bloķēšanu) visā Savienībā un atļauj iegādāties digitālos pakalpojumus ārpus patērētāja izcelsmes dalībvalsts; lūdz Komisiju sagatavot analīzi par Kabeļu un satelītu direktīvas (6) piemērošanu digitālajai izplatīšanai; |
6. |
uzskata, ka lielāka uzmanība būtu jāpievērš tiešsaistes izplatīšanas platformu, tostarp tiešsaistes maksājumu, drošības uzlabošanai; |
7. |
uzsver, ka ir nepieciešams izstrādāt alternatīvas un inovatīvas mikromaksājumu sistēmas, piemēram, apmaksa ar īsziņas vai lietotnes starpniecību, ko varētu izmantot legālās tiešsaistes pakalpojumu platformās, lai padarītu to izmantošanu patērētājiem vienkāršāku; |
8. |
uzsver, ka būtu jārisina ar tiešsaistes maksājumu sistēmām saistītās problēmas, piemēram, sadarbspējas trūkums un mikromaksājumu lielās izmaksas patērētājiem, un jāizstrādā vienkārši, novatoriski un rentabli risinājumi, kas būtu izdevīgi gan patērētājiem, gan digitālajām platformām; |
9. |
aicina izveidot jaunus risinājumus saistībā ar viegli izmantojamām maksāšanas sistēmām, piemēram, mikromaksājumu sistēmu, kā arī izstrādāt sistēmas, kas ļautu darbu radītājiem saņemt tiešus maksājumus un būtu izdevīgas kā patērētājiem, tā autoriem; |
10. |
uzsver, ka izmantošana tiešsaistē ir reāla iespēja plašāk izplatīt Eiropas darbus, jo īpaši audiovizuālos darbus, tādos apstākļos, kuros likumīgs šādu darbu piedāvājums var attīstīties veselīgā konkurences vidē, kurā efektīvi tiek novērsta aizsargātu darbu nelikumīga piedāvāšana; |
11. |
atbalsta bagātīga un daudzveidīga legāla piedāvājuma nodrošināšanu, jo īpaši uzlabojot skatlogu elastīgumu; uzsver, ka tiesību turētājiem jāļauj brīvi pieņemt lēmumus par savu darbu izplatīšanu dažādās platformās; |
12. |
uzsver, ka ir jāraugās, lai pašreizējā skatlogu sistēma netiktu izmantota kā līdzeklis, lai ierobežotu darbu izmantošanu tiešsaistē, kas varētu kaitēt mazajiem ražotājiem un izplatītājiem; |
13. |
atzinīgi vērtē Komisijas lēmumu īstenot Parlamenta pieņemto sagatavošanas darbību, kuras mērķis ir izmēģināt jaunus, platformu kopdarbībā balstītus izplatīšanas veidus un uzlabot skatlogu elastīgumu; |
14. |
aicina atbalstīt stratēģijas, kas ļauj Eiropas audiovizuālās nozares MVU efektīvāk pārvaldīt digitālās tiesības un tādējādi aptvert plašāku auditoriju; |
15. |
aicina dalībvalstis nekavējoties piemērot Audiovizuālo mediju direktīvas 13. pantu, padarot to par saistošu normu, un noteikt finansēšanas un popularizēšanas saistības attiecībā uz pieprasītajiem audiovizuālo mediju pakalpojumiem, aicina Komisiju nekavējoties iesniegt Parlamentam detalizētu ziņojumu par pašreizējo situāciju saistībā ar 13. panta 3. punkta piemērošanu; |
16. |
atgādina, ka, lai Eiropā izveidotu vienotu digitālo tirgu, autortiesību un ar tām saistītu intelektuālā īpašuma tiesību kolektīvās pārvaldības jomā obligāti jāizstrādā vienoti Eiropas līmeņa noteikumi, lai novērstu dalībvalstu atšķirīgo tiesību aktu aizvien straujāku attīstību, kas ievērojami sarežģī tiesību pārvaldību pārrobežu līmenī; |
17. |
atbalsta tāda tiesiskā regulējuma izstrādi, kas atvieglotu nezināmu autoru darbu digitalizāciju un pārrobežu izplatīšanu digitālajā vienotajā tirgū; šis pasākums ir arī viens no pamatpasākumiem Eiropas digitalizācijas programmā, kas ir daļa no stratēģijas „Eiropa 2020”; |
18. |
konstatē, ka pārrobežu pakalpojumu attīstība ir iespējama tikai tādā gadījumā, ja uzņēmējdarbības platformas ir gatavas ar līgumu starpniecību iegūt tiesības attiecībā uz vienas vai vairāku teritoriju izmantošanu, jo ir svarīgi atcerēties, ka apraides nozarē teritoriālās sistēmas ir parasti tirgi; |
19. |
uzsver nepieciešamību radīt juridisku noteiktību jautājumā par tiesisko sistēmu, kuru piemēro tiesību pārvaldībai pārrobežu izplatīšanas gadījumā, ierosinot attiecīgā gadījumā piemērot tās valsts tiesību aktus, kurā uzņēmums veic galveno saimniecisko darbību un kurā tas gūst lielāko daļu savu ienākumu; |
20. |
atkārtoti uzsver mērķi paplašināt audiovizuālo darbu pārrobežu izplatīšanu tiešsaistē dalībvalstu starpā; |
21. |
ierosina izveidot visaptverošu ES mēroga pieeju, kas paredzētu ciešāku sadarbību starp tiesību turētājiem, tiešsaistes izplatīšanas platformām un interneta pakalpojumu sniedzējiem, tādējādi veicinot lietotājdraudzīgu un konkurētspējīgu piekļuvi audiovizuālajam saturam; |
22. |
uzsver nepieciešamību nodrošināt elastīgumu un sadarbspēju audiovizuālo darbu izplatīšanā, izmantojot digitālās platformas, lai, reaģējot uz tirgus pieprasījumu, paplašinātu audiovizuālo darbu likumīgo tiešsaistes piedāvājumu un lai sekmētu pārrobežu piekļuvi citās dalībvalstīs radītajam audiovizuālajam saturam, vienlaikus nodrošinot autortiesību ievērošanu; |
23. |
atzinīgi vērtē Komisijas ierosināto jauno programmu „Radošā Eiropa”, kurā uzsvērts, ka materiālu izplatīšana tiešsaistē arī būtiski un labvēlīgi ietekmē audiovizuālo darbu izplatīšanu, jo īpaši palīdzot iegūt jaunu auditoriju Eiropā un ārpus tās un uzlabojot sociālo kohēziju; |
24. |
uzsver tīkla neitralitātes nozīmi, lai garantētu vienlīdzīgu piekļuvi ātrgaitas tīkliem, kam ir izšķiroša nozīme likumīgu audiovizuālu pakalpojumu kvalitātes nodrošināšanā; |
25. |
uzsver, ka digitālā plaisa starp ES dalībvalstīm vai reģioniem būtiski kavē digitālā vienotā tirgus izveidi; tādēļ aicina paplašināt platjoslas interneta pieejamību visā ES, lai uzlabotu piekļuvi tiešsaistes pakalpojumiem un jaunām tehnoloģijām; |
26. |
atgādina, ka komerciālas izmantošanas vajadzībām tiesības tiek nodotas audiovizuālā darba producentam, kas paļaujas uz autortiesību likumā garantēto ekskluzīvo tiesību centralizāciju, lai organizētu audiovizuālo darbu finansēšanu, ražošanu un izplatīšanu; |
27. |
atgādina, ka ekskluzīvo pārraidīšanas vai publiskošanas tiesību komerciālas izmantošanas mērķis ir komerciālu panākumu gadījumā radīt finanšu resursus, lai finansētu turpmāko projektu izstrādi un izplatīšanu, tā veicinot daudzveidīgu un pastāvīgu jaunu filmu piedāvājumu; |
28. |
aicina Komisiju iesniegt likumdošanas iniciatīvu par autortiesību kolektīvu pārvaldījumu, lai nodrošinātu labāku pārskatatbildību, pārredzamību un pārvaldību autortiesību aģentūrās, kā arī efektīvus strīdu izšķiršanas mehānismus, un lai precizētu un vienkāršotu licencēšanas sistēmas mūzikas nozarē; šajā sakarībā uzsver, ka ir skaidri jānodala dažāda satura licencēšanas prakse, īpaši starp audiovizuālajiem/kinematogrāfijas un mūzikas darbiem; atgādina, ka audiovizuālo darbu licencēšana notiek, pamatojoties uz individuālu līgumisku vienošanos, kā arī dažos gadījumos — uz atlīdzības prasību kolektīvu pārvaldību; |
29. |
uzsver, ka Komisijas ziņojumā par Direktīvas 2001/29/EK (7) piemērošanu tika konstatētas atšķirības 5., 6. un 8. panta noteikumu piemērošanai dalībvalstīs, tāpēc dalībvalstu tiesas šos noteikumus dažādi interpretēja un pieņēma dažādus lēmumus; atgādina, ka tie ir kļuvuši par īpašu judikatūras daļu, kas attiecas uz audiovizuālo nozari; |
30. |
aicina Komisiju arī turpmāk rūpīgi uzraudzīt Direktīvas 2001/29/EK piemērošanu un periodiski informēt par saviem secinājumiem Parlamentu un Padomi; |
31. |
aicina Komisiju, apspriežoties ar visām attiecīgajam ieinteresētajām pusēm, pārskatīt Direktīvu 2001/29/EK tā, lai tiktu precizēts 5., 6. un 8. panta noteikumu formulējums un tādējādi nodrošināta tiesiskā regulējuma saskaņošana Savienības līmenī attiecībā uz autortiesību aizsardzību informācijas sabiedrībā; |
32. |
atbalsta konsekventu Eiropas noteikumu izstrādi attiecībā uz autortiesību aģentūru darbības labu pārvaldību un pārredzamību, kā arī efektīviem strīdu izšķiršanas mehānismiem; |
33. |
uzsver, ka tiesību — jo īpaši tiešsaistē piedāvātajos audiovizuālajos darbos izmantotās mūzikas izplatīšanas tiesību — vienkāršota iegūšana un apvienošana veicinātu iekšējā tirgus attīstību, un aicina Komisiju šo apstākli pienācīgi ņemt vērā solītajā tiesību aktā par tiesību kolektīvu iegūšanu; |
34. |
norāda, ka plašsaziņas līdzekļu konverģences nepārtrauktās attīstības dēļ ne vien autortiesību jomā, bet arī plašsaziņas līdzekļu tiesību jomā ir vajadzīga jauna pieeja; aicina Eiropas Komisiju, ņemot vērā jaunāko tehnoloģiju attīstību, pārskatīt, cik aktuāli ir Direktīvā 2010/13/ES par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu lineāriem un nelineāriem pakalpojumiem paredzētie dažādie noteikumi; |
35. |
neraugoties uz to, ka nelineāro piedāvājumu nošķiršana aizvien straujāk zaudē aktualitāti, uzskata, ka ir saprātīgi saglabāt reklāmas ierobežojumus bērniem domātos lineāros piedāvājumos, ziņu un informatīvos raidījumos; tomēr ierosina apsvērt jaunus, programmas un platformas aptverošus, reklāmas laiku apmaksas sistēmu veidus, kas palīdzētu radīt interesi par kvalitatīvu augstvērtīgu saturu, tādējādi palielinot arī lineāro programmu kvalitāti un tiešsaistes piedāvājumu daudzveidību, vienlaikus nepalielinot privāto apraides organizāciju finansiālo slogu; |
36. |
uzsver, ka teritoriālās ražošanas un izplatīšanas neobligātās shēmas ir jāturpina piemērot digitālajā vidē, jo šķiet, ka šis audiovizuālā tirgus organizācijas veids rada finansējuma bāzi Eiropas audiovizuālajiem un kinematogrāfijas darbiem; |
37. |
aicina Komisiju nākt klajā ar analīzi par to, vai digitālajām precēm varētu piemērot savstarpējas atzīšanas principu tāpat, kā fiziskajām precēm; |
Identifikācija
38. |
Uzskata, ka jaunās tehnoloģijas varētu izmantot, lai atvieglotu tiesību pārvaldību; šajā sakarībā atzinīgi vērtē ierosināto starptautisko standartu audiovizuālo darbu numurēšanai (ISAN), kas atvieglo audiovizuālo darbu un tiesību turētāju identifikāciju; aicina Komisiju apsvērt tādu pasākumu īstenošanu, kas veicina plašāku ISAN sistēmas pielietojumu. |
Neatļauta izmantošana
39. |
aicina Komisiju nodrošināt labāku juridisko noteiktību interneta lietotājiem straumēšanas režīmā piedāvāto pakalpojumu izmantošanas laikā un jo īpaši apsvērt veidus, kā novērst maksāšanas sistēmu un finansēšanas izmantošanu, reklamējot neatļautas lejupielādes un straumēšanas maksas pakalpojumu platformas; |
40. |
aicina dalībvalstis sekmēt autortiesību un blakustiesību ievērošanu un cīnīties pret darbu neatļautu piedāvāšanu un izplatīšanu, tostarp izmantojot straumēšanu; |
41. |
vērš uzmanību uz to, ka palielinās tādu sociālo tīklu platformu skaits, kuras interneta lietotājiem piedāvā iespēju finansiāli atbalstīt filmas vai dokumentālas filmas ražošanu, tā radot lietotājiem līdzdalības sajūtu, tomēr uzsver, ka ir maz ticams, ka šāds īstermiņa finansēšanas veids varētu aizstāt tradicionālos finansēšanas veidus; |
42. |
tomēr atzīst, ka autortiesību pārkāpšanas problēma tiešsaistē ir aktuāla arī gadījumos, kad pastāv likumīgas alternatīvas, un tāpēc, nodrošinot ar autortiesībām aizsargātu kultūras materiālu legālu pieejamību tiešsaistē, ir jāuzlabo arī autortiesību īstenošana tiešsaistē, pilnībā ievērojot pamattiesības, jo īpaši informācijas un vārda brīvību, personas datu aizsardzību un tiesības uz privāto dzīvi, kā arī „mere conduit” principu; |
43. |
aicina Komisiju palielināt juridisko noteiktību, pārskatot Direktīvu 2004/48/EK, kas paredzēta analogajai videi, un veikt nepieciešamās izmaiņas, lai izveidotu efektīvus, digitālā tirgus videi piemērotus risinājumus; |
Atlīdzība
44. |
atgādina par nepieciešamību nodrošināt pienācīgu atlīdzību tiesību turētājiem par audiovizuālā satura izplatīšanu tiešsaistē; norāda, ka atlīdzība par tiešsaistē pieejamiem darbiem vēl arvien nav pietiekama, lai gan šīs tiesības Eiropas līmenī ir atzītas kopš 2001. gada; |
45. |
uzskata, ka šai atlīdzībai būtu jāveicina mākslinieciskā jaunrade, jāpalielina Eiropas konkurētspēja un jāņem vērā nozares īpatnības, dažādu ieinteresēto personu intereses un nepieciešamība ievērojami vienkāršot licencēšanas kārtību; aicina Komisiju veicināt uz augšupēju pieeju balstītu risinājumu rašanu sadarbībā ar visām ieinteresētajām pusēm, lai turpinātu izstrādāt ES tiesību aktus attiecīgajā jomā; |
46. |
uzsver, ka ir svarīgi garantēt autoriem un izpildītājiem atlīdzību, kas būtu taisnīga un proporcionāla visu viņu darbu izmantošanas veidu apjomam, jo īpaši izmantošanai tiešsaistē, un tādēļ aicina dalībvalstis aizliegt izpirkšanas līgumus, kas ir pretrunā šim principam; |
47. |
aicina Komisiju steidzami iesniegt pētījumu par autoru un izpildītāju atalgojuma mehānismu atšķirībām dalībvalstīs, lai izstrādātu paraugprakses sarakstu; |
48. |
aicina sarunās par līgumu noslēgšanu panākt līdzsvaru starp autoru un izpildītāju un statusu, nodrošinot autoriem un izpildītājiem neatsaucamas tiesības uz atlīdzību par viņu darbu izmantošanu visos veidos, tostarp aktuālo atlīdzību gadījumos, kad autors savas ekskluzīvās publiskošanas tiesības ir nodevis producentam; |
49. |
aicina veikt pasākumus, lai tiesību turētājiem nodrošinātu taisnīgu atlīdzību par audiovizuālo darbu izplatīšanu, retranslāciju vai atkārtotu apraidi; |
50. |
piekrīt, ka vislabākais veids, kā nodrošināt pienācīgu atlīdzību tiesību turētājiem, ir piedāvāt izvēli starp kolektīvi īgumiem, tostarp standarta līgumiem, vai arī paplašināt kolektīvo licenču vai kolektīvo pārvaldības organizāciju darbības jomu; |
Licencēšana
51. |
norāda, ka Eiropas acquis communautaire autortiesību jomā pēc būtības neaizliedz piemērot brīvprātīgus licencēšanas mehānismus daudzām teritorijām vai visai Eiropai, taču, lai tuvotos vienotā digitālā tirgus izveidei, dalībvalstu kultūru un valodu atšķirību, kā arī valstu dažādo noteikumu dēļ, tostarp to, kas nav saistīti ar intelektuālā īpašuma tiesībām, vajadzīga elastīga un papildinoša Eiropas līmeņa pieeja; |
52. |
norāda, ka daudzteritoriālas licencēšanas vai Eiropas līmeņa licencēšanas mehānismiem būtu jāpaliek brīvprātīgiem un ka dalībvalstu kultūru un valodu atšķirības, kā arī ar intelektuālā īpašuma tiesībām nesaistīti valstu atšķirīgie noteikumi izvirza īpašus uzdevumus; tāpēc uzskata, ka Eiropas līmeņa licencēšanas sistēmai vajadzīga elastīga pieeja, lai, vienlaikus aizsargājot tiesību turētājus, notiktu tuvināšanās vienotā digitālā tirgus izveidei; |
53. |
uzskata, ka ilgtspējīgas daudzteritoriālas licencēšanas atbalstīšana un veicināšana audiovizuālo darbu vienotajā digitālajā tirgū sekmēs tirgus noteiktas iniciatīvas; uzsver, ka digitālās tehnoloģijas nodrošina jaunas un inovatīvas iespējas pielāgot šādu darbu piedāvājumu katram tirgum, to bagātināt un apmierināt patērētāju pieprasījumu, tostarp pēc īpaši pielāgotiem pārrobežu pakalpojumiem; aicina labāk izmantot digitālās tehnoloģijas, kas kļūtu par pamatu audiovizuālo darbu legāla piedāvājuma dažādošanai un pavairošanai; |
54. |
uzskata, ka ir jāatjaunina informācija par licencēšanas nosacījumiem, licenču turētājiem un materiālu krājumiem un ka Eiropā jāveic visaptverošs pētījums, lai veicinātu pārredzamību un noteiktu, kur problēmas rodas, un lai rastu skaidrus, iedarbīgus un piemērotus mehānismus, kā tās atrisināt; |
55. |
norāda, ka audiovizuālo tiesību administrēšanu digitālajā laikmetā varētu padarīt vienkāršāku attiecībā uz darbu izmantošanu komercnolūkos, ja dalībvalstis varētu veicināt efektīvu un pārredzamu licencēšanas sistēmu, tostarp brīvprātīgas kolektīvas licencēšanas ieviešanu jomās, kurās tās pašlaik nav izstrādātas; |
56. |
konstatē, ka būtu lietderīgi, ja kultūras darbinieki un dalībvalstis vienotos par tādu pasākumu īstenošanu, ar kuru palīdzību digitālās tehnoloģijas pilnā mērā varētu izmantot darbiem, kas ir mantojuma daļa, jo īpaši — attiecībā uz nekomerciālu piekļuvi attālinātiem digitālajiem darbiem; |
57. |
atzinīgi vērtē Komisijas apspriešanos, ko aizsāka Zaļās grāmatas publicēšana, un tajā atzīto audiovizuālās nozares specifiku attiecībā uz licencēšanas mehānismiem, kas ir ļoti svarīgi nozares turpmākajai attīstībai gan saistībā ar kultūras daudzveidības, gan spēcīgas Eiropas audiovizuālās nozares veicināšanu digitālajā vienotajā tirgū; |
Sadarbspēja
58. |
aicina dalībvalstis nodrošināt, ka tiesību kolektīvā pārvaldība balstās uz iedarbīgām, funkcionālām un savstarpēji savietojamām sistēmām; |
PVN
59. |
uzsver, ka ir steidzami jāuzsāk diskusija par jautājumu, kas saistīts ar atšķirībām starp dalībvalstīs piemērojamā PVN likmi, un aicina Komisiju un dalībvalstis saskaņot savas darbības attiecīgajā nozarē; |
60. |
uzsver, ka ir nepieciešams paredzēt samazinātas PVN likmes piemērošanu attiecībā uz kultūras produktu un pakalpojumu izplatīšanu digitālā veidā, lai risinātu nevienlīdzību starp tiešsaistes pakalpojumiem un nesaistes pakalpojumiem; |
61. |
uzsver, ka attiecībā uz kultūras jomas audiovizuālo darbu pārdošanu gan tiešsaistes, gan nesaistes režīmā būtu jāpiemēro vienāda PVN likme; uzskata, ka samazinātu PVN likmju piemērošana tiešsaistē piedāvātam kultūras saturam, ko ES reģistrēts pakalpojumu sniedzējs pārdod patērētājam, kas dzīvo ES, veicinās digitālo platformu pievilcību; šajā sakarībā atgādina 2011. gada 17. novembra rezolūciju par PVN jomas tiesību aktu modernizāciju vienotā digitālā tirgus veicināšanai (8) un 2011. gada 13. oktobra rezolūciju par PVN nākotni (9); |
62. |
aicina Komisiju ieviest tiesisko regulējumu attiecībā uz audiovizuālajiem tiešsaistes pakalpojumiem, kurus piedāvā ārpus ES, ja šie pakalpojumi tieši vai netieši ir paredzēti ES auditorijai, un tāpēc tiem jāpiemēro tās pašas prasības, kuras piemēro ES sniegtajiem pakalpojumiem; |
Audiovizuālo darbu aizsardzība un popularizēšana
63. |
vērš uzmanību uz apstākļiem, kādos digitālajā laikmetā audiovizuālie darbi tiek atjaunoti, saglabāti un darīti pieejami kultūras un pedagoģijas mērķiem, un uzsver, ka šiem jautājumiem ir jāpievērš īpaša uzmanība; |
64. |
mudina dalībvalstis īstenot Audiovizuālo mediju direktīvu un ierosina uzraudzīt, kā dažādi publiski pieejami audiovizuālo mediju pakalpojumu sniedzēji popularizē Eiropas darbus, īpaši filmas un dokumentālās filmas, un veicina to izplatīšanu, un uzsver, ka vajadzīga regulatīvo iestāžu un filmu finansēšanas organizāciju ciešāka sadarbība; |
65. |
aicina Komisiju rast mehānismus, kas veicinātu piekļuvi Eiropas kino mantojuma iestāžu arhīvu audiovizuālajam materiālam; norāda uz to, ka patērētāju pieprasījuma samazināšanās un ierobežota glabāšanas ilguma dēļ būtiska Eiropas audiovizuālā materiāla daļa nav pieejama komerciālai izmantošanai; |
66. |
aicina dalībvalstis un Komisiju veicināt risinājumu izstrādi, lai izglītības nolūkā atbalstītu šo darbu digitalizāciju, saglabāšanu un pieejamību, tostarp ārpus ES; |
67. |
norāda uz tiešsaistes bibliotēkas „Europeana” nozīmi un uzskata, ka dalībvalstīm un kultūras iestādēm būtu jāpievērš lielāka uzmanība tās pieejamības un pamanāmības nodrošināšanai; |
68. |
uzskata, ka kultūras resursu digitalizācija un saglabāšana un to uzlabota pieejamība piedāvā milzīgas iespējas ekonomikas un sociālajā jomā un ir būtisks priekšnosacījums Eiropas kultūras un radošo spēju turpmākai attīstībai un lielākam rūpniecības potenciālam šajā jomā; tādēļ atbalsta Komisijas 2011. gada 27. oktobra ieteikumu par kultūras materiālu digitalizāciju, pieejamību tiešsaistē un digitālu saglabāšanu (10), kā arī priekšlikumu izstrādāt mūsdienīgu pasākumu kopumu šajā jomā; |
Izglītība
69. |
uzsver, ka ir svarīgi veicināt visu ES iedzīvotāju, tostarp vecāka gadagājuma cilvēku un personu ar invaliditāti, piemēram, vājdzirdīgu cilvēku, digitālo prasmju un plašsaziņas līdzekļu lietotprasmes attīstību un samazināt digitālo plaisu, jo šie aspekti būtiski palīdz iesaistīties sabiedrības dzīvē un veicina demokrātisku pilsonību; atgādina, ka šajā saistībā svarīga nozīme ir sabiedriskajiem plašsaziņas līdzekļiem, jo tā ir daļa no viņu sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevuma; |
70. |
atgādina, ka jauno tehnoloģiju integrēšanai valstu izglītības programmās ir būtiska nozīme un ka īpaši svarīgi ir visu vecumu Eiropas iedzīvotāju izglītošanā iekļaut plašsaziņas un digitālo līdzekļu lietošanas prasmes, lai viņi attīstu prasmes šajā jomā un spētu gūt no tām labumu; |
71. |
uzsver, ka izglītojošiem pasākumiem Eiropā un dalībvalstīs jāveido izpratne par intelektuālā īpašuma tiesību nozīmi, kā arī par pieejamajiem likumīgajiem kanāliem, ar kuru starpniecību audiovizuālos darbus izplata tiešsaistē; norāda, ka patērētāji būtu pienācīgi jāinformē par visiem jautājumiem intelektuālā īpašuma tiesību jomā, kādi varētu rasties, izmantojot mākoņdatošanas pakalpojumu sniedzēju piedāvāto failu koplietošanu; |
72. |
vērš uzmanību uz to, ka sabiedrība daudz nopietnāk jāinformē par autortiesību aizsardzības nozīmi un ar šīm tiesībām saistīto taisnīgo atlīdzību; |
73. |
uzsver, ka izglītības iestādēm jāpiešķir īpašs statuss attiecībā uz piekļuvi audiovizuālajiem darbiem tiešsaistē; |
MEDIA no 2014. līdz 2020. gadam
74. |
atgādina, ka programma MEDIA ir kļuvusi par neatkarīgu zīmolu un ka laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam ir ļoti svarīgi izstrādāt tālejošu MEDIA programmu, kas daudz neatšķirtos no pašreizējiem programmas mērķiem; |
75. |
uzsver, ka ir nepieciešams nodrošināt, ka arī turpmāk programma MEDIA būs īpaša programma, kas orientēta tikai un vienīgi uz audiovizuālo nozari; |
*
* *
76. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. |
(1) OV L 95, 15.4.2010., 1. lpp.
(2) OV L 327, 24.11.2006., 12. lpp.
(3) OV L 323, 9.12.2005., 57. lpp.
(4) OV L 236, 31.8.2006., 28. lpp.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0240.
(6) Direktīva 93/83/EEK, OV L 248, 6.10.1993., 15. lpp.
(7) OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.
(8) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0513.
(9) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0436.
(10) OV L 283, 29.10.2011., 39. lpp.
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/75 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Lēmums neizteikt iebildumus pret izpildes pasākumu: gaisa kuģu sadursmju novēršanas sistēma konkrētos gaisa kuģos
P7_TA(2012)0325
Eiropas Parlamenta lēmums neizteikt iebildumus pret projektu Komisijas lēmumam, ar ko atļauj Francijas Republikai atkāpties no Komisijas Regulas (ES) Nr. 1332/2011 attiecībā uz gaisa kuģu sadursmju novēršanas sistēmas (ACAS II) jaunas programmatūras versijas izmantošanu konkrētos jaunbūvētos gaisa kuģos (D020967/02 – 2012/2745 (RPS))
2013/C 353 E/09
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas lēmuma projektu (D020967/02), |
— |
ņemot vērā Eiropas Aviācijas drošības aģentūras 2012. gada 4. jūnija atzinumu attiecībā uz Komisijas lēmuma projekta 9. apsvērumu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 5. jūlija vēstuli, kurā Parlamentam tiek prasīts paziņot, ka tas neizteiks iebildumus pret šo lēmuma projektu, |
— |
ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas 2012. gada 27. jūlija vēstuli Komiteju priekšsēdētāju konferences priekšsēdētājam, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 216/2008 par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas jomā un par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras izveidi (1) un it īpaši tās 14. panta 6. un 7. punktu, |
— |
ņemot vērā 5. pantu Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko paredz Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (2), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 88. panta 4. punkta d) apakšpunktu un 87.a panta 6. punktu, |
— |
ņemot vērā, ka reglamenta 87.a panta 5. punkta trešajā un ceturtajā daļā paredzētajā termiņā, kas beidzās 2012. gada 11. septembrī, netika izteikti nekādi iebildumi, |
A. |
tā kā Komisijas lēmuma projekts paredz, ka iepriekšminētais lēmums zaudē spēku 2013. gada 31. janvārī, un tā kā šādos apstākļos nevajadzētu kavēt tā pieņemšanu; |
1. |
paziņo, ka Parlaments neizteiks iebildumus pret Komisijas lēmuma projektu; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt Komisijai un Padomei zināšanai. |
(1) OV L 79, 19.3.2008., 1. lpp.
(2) V L 184, 17.7.1999., 23. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/76 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Lēmums neizteikt iebildumus pret deleģēto aktu: starptautiskā sadarbība un līgumattiecības piena un piena produktu nozarē
P7_TA(2012)0326
Eiropas Parlamenta lēmums neizteikt iebildumus pret Komisijas 2012. gada 28. jūnija deleģēto regulu, ar ko papildina Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz ražotāju organizāciju starptautisko sadarbību un līgumattiecībām piena un piena produktu nozarē (12020-12 – C(2012)4297 – 2012/2780 (RPS)
2013/C 353 E/10
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas deleģēto Regulu (C(2012)4297), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 27. jūlija vēstuli, kurā tam tiek prasīts neizteikt iebildumus pret deleģēto regulu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu, |
— |
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1), un jo īpaši tās 126.e panta 1. punktu un 196.a panta 5. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 87.a panta 6. punktu, |
— |
ņemot vērā, ka reglamenta 87.a panta 5. punkta trešajā un ceturtajā daļā paredzētajā termiņā, kas beidzās 2012. gada 11. septembrī, netika izteikti nekādi iebildumi |
A. |
tā kā Komisija uzsvēra, ka ir būtiski, lai Parlaments savu lēmumu pieņemtu līdz 2012. gada 3. oktobrim, ņemot vērā to, ka tiesību akta pamatnoteikumi par līgumslēgšanas sarunām piena un piena produktu nozarē tiks piemēroti no šīs dienas; |
B. |
tā kā Padome 2012. gada 16. jūlijā nolēma lūgt pagarināt termiņu par diviem mēnešiem, proti, līdz 2012. gada 28. oktobrim, lai paustu iebildumus attiecībā uz deleģēto regulu, kā arī ņemt vērā to, ka ir būtiski līdz 2012. gada 3. oktobrim izlemt, vai tā izteiks iebildumus attiecībā uz minēto regulu, un tā kā Padome 2012. gada 17. jūlija vēstulē par to informēja Eiropas Parlamentu, |
1. |
paziņo, ka neizsaka iebildumus pret deleģēto regulu; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam informēšanas nolūkā nosūtīt šo lēmumu Padomei un Komisijai. |
(1) OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/77 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Padomes ikgadējais ziņojums Eiropas Parlamentam par kopējo ārpolitiku un drošības politiku
P7_TA(2012)0334
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra rezolūcija par Padomes ikgadējo ziņojumu Eiropas Parlamentam par kopējo ārpolitiku un drošības politiku (12562/2011 – 2012/2050(INI))
2013/C 353 E/11
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes gada ziņojumu Eiropas Parlamentam par kopējo ārpolitiku un drošības politiku (12562/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 36. pantu, |
— |
ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma II daļas G iedaļas 43. punktu (1), |
— |
ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību, |
— |
ņemot vērā 2011. gada 11. maija (2) un 2010. gada 10. marta (3) rezolūciju attiecīgi par 2010. un 2009. gada ziņojumiem par KĀDP, |
— |
ņemot vērā 2010. gada 8. jūlija rezolūciju (4) par Eiropas Ārējās darbības dienestu, |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/ Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos (PV/AP) deklarāciju par politisko atbildību (5), |
— |
ņemot vērā augstās pārstāves sniegto paziņojumu Eiropas Parlamenta 2010. gada 8. jūlija plenārsēdē par EĀDD centrālās administrācijas organizatorisko pamatstruktūru (6), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 18. aprīļa rezolūciju par gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā, tostarp arī ietekmi uz ES politikas stratēģiju cilvēktiesību jomā (7), |
— |
ņemot vērā Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijas 2011. gada 12. decembra kopīgo paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei „Cilvēktiesības un demokrātija — ES ārējās darbības svarīgākais elements” (COM(2011)0886), |
— |
ņemot vērā ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1325 (2000) un Nr. 1820 (2008) par sievietēm, mieru un drošību, ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1888 (2009) par seksuālo vardarbību pret sievietēm un bērniem bruņotu konfliktu situācijās, ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1889 (2009), kuras mērķis ir stiprināt ANO Drošības padomes Rezolūcijas Nr. 1325 īstenošanu un uzraudzību, un ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1960 (2010), ar ko tika izveidots mehānisms datu apkopošanai par seksuālo vardarbību bruņotu konfliktu situācijās un šādu noziegumu izdarītāju uzskaitīšanai, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 119. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas atzinumu (A7-0252/2012), |
A. |
tā kā ES jāturpina izstrādāt ārpolitikas mērķus un jāvirza savas vērtības un intereses pasaulē, lai īstenotu vispārējo mērķi — palīdzēt panākt mieru, cilvēku drošību, solidaritāti, konfliktu novēršanu, tiesiskumu un demokrātijas veicināšanu, cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību, dzimumu līdztiesību, starptautisko tiesību aktu ievērošanu, starptautisko iestāžu atbalstu, valstu daudzpusēju efektīvu sadarbību un savstarpēju cieņu, ilgtspējīgu attīstību, pārredzamu un atbildīgu pārvaldību, brīvu un taisnīgu tirdzniecību un nabadzības izskaušanu; |
B. |
tā kā šo mērķu sasniegšanai ES būtu jāspēj radīt sinerģijas un veidot stratēģiskas partnerības ar valstīm, kurām ir tādas pašas vērtības un kuras vēlas ievērot kopīgu politiku un iesaistīties darbībās, par kurām ir panākta savstarpēja vienošanās; |
C. |
tā kā Lisabonas līguma īstenošana pievieno jaunu dimensiju Eiropas Savienības ārējai darbībai un būs svarīgs ES ārpolitikas un — plašākā mērogā — arī ārējo darbību vienotības, konsekvences un efektivitātes uzlabošanas instruments; tā kā ir jāgūst mācība no Eiropas Savienības un dalībvalstu nesekmīgajiem mēģinājumiem ieviest izmaiņas savā ārējā darbībā, par svarīgāko aspektu nosakot cilvēktiesības un demokrātiju, un veicināt pāreju valstīs ar autoritārajiem režīmiem, it sevišķi valstīs, kurās stabilitātes un drošības problēmas apdraud uz principiem pamatotu demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanas politiku; |
D. |
tā kā Lisabonas līgums dod jaunu impulsu ES ārpolitikai, proti, nodrošina institucionālos un operatīvos instrumentus, kas ļautu Savienībai ieņemt savam vadošajam ekonomiskajam statusam un mērķiem atbilstīgu vietu starptautiskajā arēnā, organizējoties tā, lai kļūtu par ietekmīgu pasaules līmeņa dalībnieci, kas spēj uzņemties kopējās atbildības daļu par drošību pasaulē un vadīt kopīgu risinājumu izstrādi kopīgiem uzdevumiem; |
E. |
tā kā pašreizējā finanšu un valstu parādu krīze pamatīgi ietekmē Eiropas Savienības uzticamību starptautiskā mērogā un rada apdraudējumu kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) efektivitātei un ilgtspējai ilgtermiņā; |
F. |
tā kā Eiropas ārējās darbības jaunā dinamika prasa arī Eiropas Savienībai rīkoties daudz stratēģiskāk, lai panāktu ietekmi starptautiskā līmenī; tā kā ES spēja ietekmēt starptautisko kārtību ir atkarīga ne vien no tās politikas nostādņu, dalībnieku un iestāžu saskaņotības, bet arī no reālas stratēģiskas ES ārpolitikas koncepcijas, kas visas dalībvalstis apvienotu un koordinētu vienu un to pašu prioritāšu un mērķu īstenošanai tā, lai starptautiskajā arēnā tās paustu stingru un vienotu nostāju un izrādītu solidaritāti; tā kā ES ārpolitikai ir jāpiešķir nepieciešamie līdzekļi un instrumenti, lai Savienība varētu efektīvi un konsekventi rīkoties pasaules mērogā; |
G. |
tā kā, lai ES pilsoņi saprastu un atbalstītu Eiropas ārējo darbību, būtiska nozīme ir Eiropas Parlamenta un dalībvalstu parlamentu īstenotai ES ārpolitikas kontrolei; tā kā parlamentārā kontrole palielina šīs darbības leģitimitāti; |
PADOMES 2010. GADA ZIŅOJUMA PAR KĀDP NOVĒRTĒJUMS
1. |
atzinīgi vērtē pasākumus, ko Padome ar Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/ Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos (PV/AP) atbalstu veikusi 2010. gada ziņojumā, domājot par Savienības ārlietu politikas plānošanu uz nākotni vērstā un stratēģiskā politikas dokumentā; |
2. |
tomēr uzskata, ka Padomes gada ziņojumā Lisabonas līguma vērienīgās ieceres nav īstenotas šādos svarīgos aspektos: nav izveidotas skaidras KĀDP vidējā vai ilgtermiņa prioritātes vai stratēģijas pamatnostādnes; nav noskaidroti politikas mehānismi atbilstības un konsekvences nodrošināšanai dažādo ārpolitikas komponenšu starpā, ieskaitot tās komponentes, par kurām ir atbildīga Komisija; nav risināti svarīgi jautājumi par EĀDD un delegāciju nozīmi, lai nodrošinātu Savienības resursu (tostarp cilvēkresursu, finanšu un diplomātisko resursu) pielāgošanu tās prioritātēm ārlietās; izvairīšanās no diskusijas, kas ir paredzēta jaunajās stratēģijās saistībā ar Āfrikas Ragu un Sāhelu, par to, kā iestrādāt kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) ad hoc misijas un operācijas (to loģisko pamatojumu un gala rezultātu) attiecībā uz konkrēto valsti vai reģionu īstenotajā ES ārpolitikas politisko un stratēģisko prioritāšu sistēmā; |
3. |
atgādina Līgumā paredzēto Parlamenta prerogatīvu, ka ar to apspriedīsies par KĀDP un KDAP jautājumiem, ka tā viedokli attiecīgi ņems vērā un ka tas varēs sniegt ieteikumus; saistībā ar to atzīst PV/AP pieejamību Eiropas Parlamentam; tomēr uzskata, ka kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā varētu labāk informēt kompetento komiteju par Ārlietu padomes sanāksmju rezultātiem, kā arī apspriesties ar Eiropas Parlamentu, lai nodrošinātu, ka pirms pilnvaru un stratēģiju pieņemšanas KĀDP jomā ir pienācīgi ņemts vērā tā viedoklis; cer saņemt pārskatu par ārējās palīdzības instrumentiem un sagaidīt rezultātu, kurā atzītas Eiropas Parlamenta tiesības attiecībā uz stratēģijas dokumentiem un daudzgadu rīcības plāniem, kā noteikts LESD 290. pantā; turklāt aicina uzlabot informācijas sniegšanu un apspriešanos ar Parlamentu visos KĀDP Padomes procedūras posmos, pieņemot lēmumus par nolīgumiem ar trešām valstīm, jo īpaši pirms lēmumu pieņemšanas par pilnvaru piešķiršanu Komisijai vai PV/AP vienoties un parakstīt nolīgumus Savienības vārdā un par pamatnostādnēm trešo valstu dalībai ES krīzes pārvaldības pasākumos; |
4. |
aicina Padomi, izstrādājot nākamos KĀDP ikgadējos ziņojumus, jau agrīnā stadijā izmantot iespēju saistīties ar Ārlietu komiteju, lai apspriestu plašas politikas jomas nākamajam gadam un stratēģiskos mērķus ilgākam termiņam un noteiktu kritērijus nolūkā sniegt Eiropas pilsoņiem skaidru deklarāciju par Eiropas Savienības ārpolitikas evolūciju, prioritātēm un panākumiem; |
JAUNA VISPUSĪGA PIEEJA ES ĀRPOLITIKAI
5. |
norāda, ka divdesmit pirmā gadsimta otrajā gadu desmitā Eiropas pilsoņi un iedzīvotāji citur pasaulē arvien vairāk izprot to, ka globālu draudu un problēmu risināšanai ir piemērotas tikai vispusīgas pieejas, kurās integrēti diplomātijas, ekonomikas, attīstības pasākumi, kā beidzamo, pilnībā ievērojot ANO Statūtu noteikumus, izmantojot militāro spēku; |
6. |
uzskata, ka ar Lisabonas līgumu ES rīcībā ir viss vajadzīgais, lai pieņemtu šādu vispusīgu pieeju, ar kuras palīdzību visi Savienības diplomātiskie un finanšu resursi tiek izmantoti, lai atbalstītu kopējās politikas stratēģijas pamatnostādnes nolūkā gūt pēc iespējas lielāku sviras efektu Eiropas un tās kaimiņvalstu pilsoņu drošības, ekonomiskās labklājības un pamattiesību veicināšanai; turklāt aicina turpmāk veikt tāda pienācīga EĀDD mehānisma izstrādi, piedaloties attiecīgajiem Komisijas dienestiem, kurā ir integrētas ģeogrāfiskās un tematiskās zināšanas un kurš izmanto vispusīgu pieeju politikas plānošanai, formulēšanai un īstenošanai; |
7. |
uzsver, ka vispusīgā KĀDP izpratnē ir iekļautas visas ārpolitikas jomas, tostarp kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) progresīva veidošana, kā rezultātā var tikt radīta kopēja aizsardzības sistēma, uzsverot atbilstības un konsekvences mērķi, vienlaikus ievērojot katra ārējās darbības aspekta konkrēto īpatnību; atkārtoti uzsver, ka šādai pieejai ES ārpolitikas attīstīšanā jāpamatojas uz Līguma par Eiropas Savienību 21. pantā noteiktajiem principiem un mērķiem, proti, ES vērtību, piemēram, cilvēktiesību ievērošanas, brīvības, demokrātijas un tiesiskuma, veicināšanai un aizsardzībai jākļūst par ES ārējās darbības iedvesmas avotu; vienlaikus uzsver ES drošības politikas iekšējās un ārējās dimensijas ciešākas koordinācijas nozīmi, kas būtu jāatspoguļo Savienības ārējā darbībā; |
8. |
norāda, ka 2013. gadā tiks atzīmēti desmit gadi kopš Eiropas Drošības stratēģijas pieņemšanas, un tādēļ uzsver nepieciešamību atjaunināt un konsolidēt šo pamatdokumentu atbilstoši pašreizējai starptautiskai videi; |
ĀRPOLITIKAS UZBŪVE
9. |
uzsver politiskās vadības nozīmi, ko gaida no PV/AP, kurai jānodrošina Savienības vienota, saskaņota, konsekventa un efektīva darbība; aicina PV/AP savlaicīgi izmantot visas savas pilnvaras, lai šo stratēģiju ierosinātu, vadītu un nodrošinātu tās atbilstību KĀDP, šajos centienos pilnīgi iesaistot attiecīgās Parlamenta struktūras; atzinīgi vērtē to, ka sarežģītos apstākļos PV/AP starptautiskās sabiedrības vārdā uzņēmās svarīgo vadību sarunās ar Irānu; ņem vērā svarīgās vēsturiskās attiecības starp Eiropas un Irānas tautām; aicina uzņemties vadību Eiropas Savienības nozīmes paplašināšanai Eiropas kaimiņattiecību jomā, tostarp ar jauno Eiropas Demokrātijas fondu, ņemot vērā Arābu pavasari, jo īpaši demokrātiskās pārejas procesus Vidusjūras reģiona dienvidu valstīs, kā arī strupceļā nonākušo Tuvo Austrumu miera procesu; |
10. |
atzīst EĀDD (arī tā delegāciju un ES īpašo pārstāvju) būtisko nozīmi, palīdzot PV/AP īstenot stratēģiskāku, atbilstīgāku un saskanīgāku politisko pieeju Savienības ārējā darbībā; apstiprina savu nodomu arī turpmāk uzraudzīt līdzsvara ievērošanu EĀDD personāla izvēlē pēc ģeogrāfiskās un dzimuma pazīmes, tostarp augstākos amatos, un vērtēt, vai dalībvalstu diplomātu iecelšana par delegāciju vadītājiem un citām galvenajām amatpersonām notiek Savienības, nevis tikai dalībvalstu interesēs; uzsver to, cik svarīgi ir izveidot pilnībā funkcionējošu un efektīvu EĀDD un stiprināt attiecības starp EĀDD, Komisiju un dalībvalstīm, domājot par sinerģijas efektu ārējās darbības efektīvā īstenošanā un paužot vienotu ES vēstījumu par svarīgiem politiskiem jautājumiem; |
11. |
uzsver, ka ES īpašo pārstāvju (ESĪP) uzdevums ir papildināt un ievērot konsekvenci ar konkrētām valstīm paredzēto ES delegāciju vadītāju darbu un viņiem jāpārstāv un jākoordinē ES politika reģionos, ar kuriem saistās īpašas stratēģiskas vai drošības intereses, kas prasa pastāvīgu ES klātbūtni un redzamību; atzinīgi vērtē PV/AP pozitīvo reakciju attiecībā uz to, ka nesen ieceltajiem ES īpašajiem pārstāvjiem un delegāciju vadītājiem pirms stāšanās amatā ir jāierodas Parlamentā uz viedokļu apmaiņu; aicina uzlabot ziņojumu sniegšanu un delegāciju, kā arī ES īpašo pārstāvju politisko ziņojumu pieejamību, lai Parlaments saņemtu pilnīgu un laikus sniegtu informāciju par procesiem no vietām, jo īpaši no teritorijām, kuras uzskata par stratēģiski svarīgām vai kuras saistās ar īpašām politiskām bažām; |
12. |
atkārtoti uzsver savu nostāju, ka svarīgiem politikas tematiskiem aspektiem, ko iepriekš veica personīgi iecelti pārstāvji, ir jāsaņem pilnīgs EĀDD atbalsts un tie atbilstīgā veidā ārēji jāreprezentē, un tāpēc aicina sniegt tādus priekšlikumus kā priekšlikums par cilvēktiesībām; |
13. |
atzinīgi vērtē lēmumu iecelt ES īpašo pārstāvi cilvēktiesību lietās, kuram būtu jāpiešķir ievērojamas pilnvaras integrēt cilvēktiesību jautājumu visās KĀDP, KDAP un citās ES politikas jomās un nodrošinātu ES darbības redzamību un saskaņotību šajā jomā; |
14. |
uzskata, ka skaidri noteiktas stratēģijas pamatnostādnes palīdzēs izveidot svarīgus, bet ierobežotus Savienības finanšu resursus Savienības ārējās darbības vērienīgajām iecerēm un prioritātēm; uzsver, ka šādai stratēģiskai pieejai vajadzīga demokrātiska kontrole, bet tā nedrīkst kavēt vai palēnināt elastīgu reaģēšanu uz politisko apstākļu pārmaiņām uz vietām; |
15. |
atzinīgi vērtē Lisabonas līgumā pausto dalībvalstu apņemšanos pilnvērtīgi iesaistīties ES ārpolitikas izstrādē un īstenošanā un tās koordinēšanā un saskaņošanā ar citiem Savienības politikas virzieniem; uzsver, ka ekonomisko grūtību periodā svarīga ir dalībvalstu solidaritāte ar mērķi uzlabot Savienības kā globāli saliedējoša spēka iedarbības efektivitāti; īpaši norāda, cik svarīgi ir tas, ka dalībvalstis ļauj izmantot civilās un militārās spējas KDAP efektīvai īstenošanai; tomēr pauž nožēlu, ka daudzos gadījumos ES darbības konsekvenci joprojām aizēno vai apdraud dažu dalībvalstu divpusējās attiecības ar trešām valstīm, un tādēļ prasa dalībvalstīm enerģiskāk saskaņot savu ārpolitiku ar ES KĀDP; |
16. |
aicina PV/AP, stiprinot sistemātisku visu dalībvalstu sadarbību KĀDP jomā, pilnībā izmantot Lisabonas līgumā paredzētās ciešākas sadarbības iespējas, tostarp iespēju izstrādāt pamatnostādnes par konkrētu uzdevumu un misiju uzticēšanu vēlmi izrādījušo valstu koalīcijai, piemēram ES dalībvalstu „pamatgrupai”, kā arī sākt procesu, kas nodrošinās Eiropadomes secinājumus par pastāvīgu strukturētu sadarbību drošības un aizsardzības jomā un savstarpējās aizsardzības klauzulu; |
ĀRPOLITIKA — BUDŽETA UN FINANŠU UZBŪVE
17. |
atgādina, ka saskaņā ar PV/AP deklarāciju par politisko pārskatatbildību 2006. gada Iestāžu nolīgumam par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu vadību pārskatīšana būtu jāveicina lielāka pārredzamība KĀDP jomā un pienācīgas informācijas sniegšana budžeta iestādei; saistībā ar šo uzskata, ka pilnīgai pārredzamībai un demokrātiskai kontrolei ir vajadzīgas atsevišķas budžeta pozīcijas katrai KDAP misijai un operācijai, un arī katram ES īpašajam pārstāvim, ko papildina vienkāršotas, bet pārredzamas procedūras finanšu līdzekļu pārskaitīšanai no vienas pozīcijas uz citu, ja to prasa situācija; vienlaicīgi ir pārliecināts, ka tas nedrīkst ierobežot KĀDP nepieciešamo elastību un reaģēšanas spēju; |
18. |
pieprasa, lai KĀDP īstenošanai pieejamie ES līdzekļi tiktu izmantoti pēc iespējas lietderīgāk un lai tādēļ starp ES un dalībvalstu ārējām darbībām tiktu panākta sinerģija gan politikas, gan budžeta jomā; |
19. |
uzskata, ka Athena mehānisms tādu Eiropas Savienības operāciju kopējo izmaksu finansēšanas pārvaldībai, kuras skar militārus vai aizsardzības aspektus, nesniedz pietiekamu pārskatu par visu saskaņā ar KĀDP veikto misiju finansiālajām sekām, un tāpēc pieprasa precīzu pārskatu par visiem izdevumiem; |
20. |
atzinīgi vērtē to, ka vairāk uzmanības tiek pievērsts Savienības finanšu instrumentu atbilstībai un konsekvencei, piemēram, EĀDD starpnozaru noteikumu veidā ierosinātajās regulās par jauniem ārējo attiecību finanšu instrumentiem laikposmā 2014.–2020. gadam; uzskata, ka šāda pieeja pierādīs Savienības pievienoto vērtību ES pilsoņu drošības un labklājības nodrošināšanā; šajā saistībā uzsver, ka virknē Savienības ārpolitikas virzienu finanšu instrumenti būtu jāizmanto savstarpēji papildinošā veidā bez dublēšanās; |
21. |
uzsver, ka ir būtiski, lai Parlamentam un Padomei izskatīšanai iesniegtie jaunie ārējo attiecību finanšu instrumenti būtu atbilstoši nodrošināti un pietiekami finansēti, reaģējot uz Savienības stratēģiskajām interesēm, un lai tie būtu pielāgojami mainīgajiem politiskajiem apstākļiem; tādēļ aicina Savienības budžetam (daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam) sniegt pietiekamus resursus atbilstīgi Savienības kā globāla mēroga dalībnieces vērienīgajām iecerēm un prioritātēm, lai tas nodrošināt drošu un labklājīgu nākotni pilsoņiem, kā arī būtu pietiekami elastīgs, lai varētu reaģēt uz neparedzētiem apstākļiem; |
22. |
uzskata, ka vienotāka un vispusīgāka pieeja tādu ES ārējo attiecību instrumentu piemērošanā, kas atbalsta kopējus politikas un stratēģijas mērķus, sniegs efektīvākus un rentablākus risinājumus ārpolitikas un drošības politikas problēmām un tādējādi nodrošinās arī lielāku drošību un labklājību Eiropas pilsoņiem; uzsver — lai Parlaments pārliecinātu pilsoņus par Savienības ārējās politikas un finanšu instrumentu atbilstību un izmaksu efektivitāti, pilnvaras, kas Parlamentam paredzētas Līgumos (jo īpaši saskaņā ar LESD 290. pantu), ir pareizi jāatspoguļo finanšu instrumentu pārskatīšanā, jo īpaši izmantojot deleģētos aktus stratēģiskās plānošanas dokumentiem; |
23. |
uzskata — lai ES ārpolitika un ārējās darbības būtu saskaņotas ar Savienības pašas vērtībām, ir jānostiprina finanšu instrumenti, kas cita starpā veicina miera uzturēšanu, drošību, demokrātiju, tiesiskumu, labu pārvaldību un taisnīgu sabiedrību, jo tie ir ES ārpolitikas un ārējo darbību stratēģiski instrumenti, risinot globālas problēmas. |
24. |
uzsver, cik svarīgi ir panākt politikas plānu, vārdu un darbu saskaņotību, izmantojot dažādu ārējo finanšu instrumentu pareizu kombināciju saistībā ar ārlietām; aicina cita starpā turpināt KĀDP un Stabilitātes instrumenta savstarpējo papildināmību starpniecībai, konfliktu novēršanai, krīzes vadībai un miera stiprināšanai posmā pēc krīzes, kā arī turpināt lietot ģeogrāfisko instrumentu kā papildinājumu ilgtermiņa sadarbībai ar valsti vai reģionu; atzinīgi vērtē to, ka pēc Parlamenta lūguma ir ieviests jauns partnerības instruments, kas sniedz svarīgu pievienoto vērtību ES KĀDP, nodrošinot finanšu shēmu ES sadarbībai ar trešām valstīm to mērķu sasniegšanā, kuri izriet no Savienības divpusējām, reģionālām vai daudzpusējām attiecībām, bet neietilpst attīstības sadarbības instrumenta darbības jomā; |
25. |
uzskata, ka šādu pieeju var veicināt, ja tiktu izveidoti skaidri kritēriji, kas Parlamentam jāpārrauga un jānovērtē īstermiņa, vidējā termiņā un ilgtermiņā; aicina izstrādāt ES ārpolitikas kritērijus, izmantojot pašreizējos politikas stratēģijas plānošanas dokumentus vai politikas stratēģijas shēmas (piemēram, Āfrikas Raga vai Sāhelas dokumentus), ietverot konkrētu politikas prioritāšu un mērķu sistemātiskāku un kvantitatīvu noteikšanu, un precīzi noteikt resursu izmantošanas grafikus īstermiņā, vidējā termiņā un ilgtermiņā; |
26. |
uzskata, ka daudzpusīgas pieejas izmantošanai Savienības ārējā darbībā cita starpā ir nepieciešama arī lielāka KĀDP un Eiropas kaimiņattiecību politikas saskaņotība un savstarpēja stiprināšana; šajā sakarā atzinīgi vērtē Komisijas un EĀDD kopīgo politisko atbildi uz notikumiem dienvidu kaimiņvalstīs, kas apliecināta 2011. gada 25. maija Kopīgajā paziņojumā; turklāt uzskata, ka EKP daudzpusējās struktūras ir jāapvieno un jāattīsta stratēģiskāk, lai efektīvi virzītu uz priekšu Savienības ārpolitikas prioritātes; ņemot vērā „efektīvas daudzpusējas sadarbības” centrālo nozīmi Savienības ārējā darbībā, pieprasa, lai EĀDD un Komisija izpētītu EKP daudzpusējās sadarbības virziena iespējamību kalpot par ietvaru politisko attiecību organizēšanai plašākā Eiropas mērogā; |
STRATĒĢISKAS PRIORITĀTES: MIERA, DROŠĪBAS UN SOCIĀLEKONOMISKĀS ATTĪSTĪBAS KONCENTRISKIE APĻI
27. |
uzskata, ka KĀDP īstenojamo stratēģisko interešu, mērķu un vispārējo nostādņu pamatā ir jābūt miera, drošības un labklājības nodrošināšanai Eiropas pilsoņiem un arī citu valstu pilsoņiem, vispirms mūsu kaimiņvalstīs, bet arī plašākā areālā, sekmējot principus, kas iedvesmojuši pašas ES rašanos, tostarp demokrātiju, tiesiskumu, universālas un nedalāmas cilvēktiesības un pamatbrīvības, cilvēka cieņas neaizskaramību, vienlīdzību un solidaritāti, kā arī starptautisko tiesību un Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu ievērošanu, tostarp pienākuma aizsargāt izpildi; |
28. |
joprojām atbalsta iespējamo Eiropas Savienības paplašināšanos, iekļaujot jebkuru Eiropas valsti, kurā tiek respektētas Savienības vērtības un kura ir vēlas un var izpildīt pievienošanās kritērijus; |
29. |
norāda, ka Savienībai laika gaitā ir izveidojušās attiecības ar valstīm un reģionālām organizācijām, pamatojoties uz dažādiem līgumattiecību un juridiskiem pamatojumiem, no kuriem dažus sauc par „stratēģiskiem”; konstatē, ka nav skaidras formulas, pēc kuras nosaka Savienības stratēģiskā partnera izvēli, un ka Parlaments par šo izvēli nav ne informēts, ne arī ir notikusi apspriešanās ar to; norāda, ka iesaistīšanās patiesās un atbildīgās divpusējās attiecībās var būt svarīgs ES ārpolitisko spēku vairojošs faktors gan reģionāli, gan daudzpusējos forumos un ka tādēļ stratēģisko partneru izvēle rūpīgi jāapsver, ņemot vērā vērtības un stratēģiskos mērķus, ko Savienība vēlas izplatīt; |
30. |
tādēļ uzskata, ka turpmākie lēmumi par stratēģiskiem partneriem ir jāpieņem uzmanīgi, ievērojot Savienības ārpolitikas prioritātes vai nu attiecībā uz valsti vai reģionu, vai starptautisko sabiedrību, un ka ir jāpievērš pienācīga uzmanība tam, lai tiktu izbeigtas aktualitāti zaudējušas vai neproduktīvas partnerības; tādēļ aicina organizēt debates ar Parlamentu par panākto pēc 2010. gada septembra Eiropadomes diskusijas par stratēģiskām partnerībām, kā arī regulāri informēt Parlamentu pirms lēmumiem par turpmākām partnerībām, jo īpaši tad, ja šādas partnerības saņem finansiālu atbalstu no Savienības budžeta vai ja to rezultātā izveidojas ciešākas līgumattiecības ar ES; |
31. |
uzskata, ka, lai Savienība varētu efektīvi nodrošināt mieru, drošību un sociālekonomisku attīstību pilsoņiem augstas konkurences, pārmaiņu un neprognozējamas starptautiskās politiskās kārtības apstākļos, ir svarīgi mērķtiecīgi novirzīt Savienības ierobežotos resursus uz stratēģiskām prioritātēm, sākot ar problēmām tuvākajā apkaimē, jo īpaši paplašināšanās valstīs, kaimiņvalstīs, un paplašinoties uz ārieni koncentriskos apļos, tostarp tur, kur tam ir būtiska nozīme un samērīga ietekme uz reģionālām organizācijām; |
32. |
uzskata, ka Savienības globālās ietekmes ticamību nostiprinās paplašināšanās ietvaros noteikto saistību ievērošana un paustā atbildība par savām kaimiņvalstīm; atkārtoti apliecina ES uzticību efektīvai daudzpusējai sadarbībai, kuras pamatā ir ANO sistēma, un uzsver sadarbības nozīmi ar citiem starptautiskiem partneriem, reaģējot uz starptautiskām krīzēm, draudiem un problēmām; |
Rietumbalkāni
33. |
atbalsta ES stratēģiju Rietumbalkānos, tostarp ES paplašināšanās perspektīvu, kas veicina demokratizāciju, stabilizāciju, konfliktu miermīlīgu noregulēšanu un sociālekonomisko modernizāciju gan atsevišķās valstīs, gan reģionā kopumā; ar bažām norāda, ka dažu valstu turpmākās ES integrācijas procesu kavē politiska nestabilitāte un institucionālas nepilnības, korupcijas izplatība, organizētā noziedzība, kā arī neatrisināti reģionālie un divpusējo attiecību jautājumi; tādēļ aicina Savienību šos jautājumus enerģiskāk risināt integrācijas procesā, ievērojot ANO Statūtus, kā arī stiprināt tās centrālo nozīmi šajā reģionā; |
34. |
atkārtoti pauž atbalstu Rietumbalkānu pievienošanās procesa uzlabošanai, to vairāk piesaistot noteiktu kritēriju sasniegšanai, padarot to pārredzamāku un savstarpēji pārbaudāmu un nosakot skaidrus rādītājus; aicina ES īstenot jaunus, pārliecinošus un reālus centienus, lai atdzīvinātu pievienošanās procesu, kā arī joprojām par prioritāti saglabāt šādus nosacījumus: konstruktīvu politisku dialogu, tiesiskuma nostiprināšanu, tostarp vārda brīvības nodrošināšanu un pie mazākumtautībām piederošu personu tiesību ievērošanu, efektīvu cīņu pret korupciju un organizētu noziedzību, tiesu sistēmas efektivitātes un neatkarības stiprināšanu, administratīvo spēju uzlabošanu ar acquis saistīto tiesību aktu ieviešanā, etnisku un reliģisku saspīlējumu risināšanu un pievēršanos bēgļu un pārvietoto personu situācijai, kā arī atklātu divpusēju jautājumu atrisināšanu; |
35. |
turklāt uzskata, ka ES ārpolitikai tādā reģionā, kur nesenā pagātnē ir bijis bruņots etnisks konflikts, ir jāsekmē iecietības, pie mazākumtautībām piederošo personu tiesību ievērošanas un nediskriminācijas politikas un regulējuma, labu kaimiņattiecību un reģionālas sadarbības atmosfēra, tostarp ar labāk integrētu izglītības sistēmu (studentu apmaiņa reģiona iekšienē) un zinātniskās sadarbības palīdzību, kas ir Eiropas stabilitātes priekšnosacījums un veids, kā sekmēt izlīgšanu; |
36. |
atzinīgi vērtē EULEX misijas pārstrukturēšanu un pārorientēšanu uz tiesiskumu un izpildpilnvarām; sagaida, ka tā sāks pilnībā darboties visā Kosovas teritorijā, tostarp tās ziemeļu daļā, un visos līmeņos pastiprinās cīņu pret korupciju, tostarp organizēto noziedzību; |
Turcija
37. |
atzinīgi vērtē Komisijas pozitīvo darba kārtību ES un Turcijas attiecībās; pauž bažas par situāciju vairākās jomās, galvenokārt attiecībā uz vārda brīvību, tiesiskumu un sieviešu tiesībām, Turcijas lēno progresu jaunas, pilsoniskas konstitūcijas izstrādē un Turcijas sabiedrības polarizēšanos; mudina Turciju paātrināt reformu procesu; norāda, ka Turcija ir ne tikai kandidātvalsts, bet arī svarīga stratēģiska partnere un NATO sabiedrotā; tāpēc uzsver, cik būtiski ir, lai tiktu pastiprināts pašlaik notiekošais politiskais dialogs ar Turciju par ārpolitikas prioritātēm un mērķiem, kas interesē abas puses; uzsver, ka ir svarīgi mudināt Turciju risināt ārpolitikas jautājumus labu kaimiņattiecību ietvaros, īstenojot ciešu dialogu un saskaņošanu ar Eiropas Savienību, lai radītu vērtīgu sinerģiju un stiprinātu pozitīvas ietekmes iespējas, jo īpaši attiecībā uz reformu procesa atbalstīšanu arābu valstīs; pauž cerību, ka uzlabosies nosacījumi nākamo nodaļu atvēršanai sarunās par pievienošanos (piemēram, Ankaras protokola ratifikācija un īstenošana); |
Dienvidu kaimiņvalstis un Tuvie Austrumi
38. |
aicina, lai principi, kas ir jaunās EKP pieejas pamatā, kā īpaši noteikts PV/AP un Komisijas 2011. gada 25. maija kopīgajā paziņojumā, un princips „lielāks atbalsts lielākām reformām”, diferenciācijas un savstarpējās pārskatatbildības princips, kā arī princips „partnerība ar sabiedrību” būtu pilnīgi spējīgi darboties un lai Savienības palīdzība būtu pilnīgi pielāgota šai jaunajai pieejai; atgādina, ka 2012. gada 15. maija kopīgajā paziņojumā „Izpildot jauno Eiropas kaimiņattiecību politiku” ir norādīti šādi jautājumi, kas jāatrisina šī reģiona valstīm: ilgtspējīga demokrātija, iekļaujoša ekonomikas attīstība un izaugsme, mobilitāte, nozaru sadarbība, reģionālā sadarbība; |
39. |
atgādina, ka Savienībai dienvidu kaimiņattiecības ir vitāli svarīgas, uzsver nepieciešamību stiprināt ES partnerību ar kaimiņvalstīm un to sabiedrībām, lai atbalstītu pāreju uz stabilu demokrātiju, un mudina Savienību, atbildot uz Arābu pavasari, panākt labāku līdzsvaru starp tirgus orientētu pieeju, no vienas puses, un citu, humānu un sociālu pieeju, no otras puses; tādēļ aicina pievērst vairāk uzmanības cilvēktiesībām, tiesiskumam, nodarbinātībai (jo īpaši attiecība uz jauniešu bezdarbu), izglītībai, mācībām un reģionālai attīstībai, lai šajās valstīs palīdzētu atvieglot pašreizējo sociālo un ekonomikas krīzi, un sniegt vajadzīgo palīdzību labas pārvaldības un demokrātisku politisko reformu, kā arī sociālekonomiskās attīstības atbalstam; turklāt uzsver, ka ir svarīgi atbalstīt iestāžu spēju veidošanu un efektīvu publisko administrāciju, tostarp paredzot atbalstu šo valstu parlamentiem, neatkarīgai tiesu sistēmai, pilsoniskās sabiedrības organizāciju un neatkarīgu plašsaziņas līdzekļu stiprināšanai un plurālu politisku partiju izveidei pēc iespējas sekulārākā sistēmā, kurā tiek pilnībā ievērotas sieviešu tiesības un vērojami skaidri uzlabojumi galveno pamattiesību, piemēram, reliģijas brīvības, ievērošanā tās individuālajos, kolektīvajos, publiskajos, privātajos un institucionālajos aspektos; |
40. |
atkārtoti uzsver, ka ES un EKP valstu ekonomiskās, sociālās, kultūras vai cita veida attiecības jāveido, pamatojoties uz vienādu attieksmi, solidaritāti, dialogu un katras valsts īpašo atšķirību un īpašību respektēšanu; |
41. |
uzskata, ka partnervalstu kopējo panākumu vērtēšanas pamatā jābūt savstarpējai pārredzamībai un apņēmībai veikt reformas, un skaidri noteiktiem un kopīgi pieņemtiem kritērijiem, kas nosaka laika grafiku reformu īstenošanai, kā paredzēts rīcības plānos; šie kritēriji izmantojami kā pamats regulārai un, ja iespējams, kopīgai uzraudzībai un vērtēšanai, kurā pilnā mērā iesaistīta pilsoniskā sabiedrība, lai nodrošinātu visu politikas aspektu efektīvu un pārredzamu īstenošanu; |
42. |
vērš uzmanību uz to, cik nozīmīga ir Savienība Vidusjūrai kā instruments dienvidu kaimiņattiecību institucionalizēšanai; uzsver, ka ir jāpārvar nekustīgais stāvoklis, kurā nonākusi šī organizācija; atzinīgi vērtē veiktas pārmaiņas saistībā ar Eiropas līdzprezidentūru un cer, ka jaunā ģenerāldirektora dinamisms veicinās norādīto projektu tālāku virzību; |
43. |
atgādina par ES apņemšanos īstenot Tuvo Austrumu miera procesu un atbalstīt risinājumu, kas paredz divas valstis — Izraēlu un neatkarīgu, demokrātisku, vienotu un dzīvotspējīgu Palestīnas valsti —, kuras pastāv viena otrai līdzās mierā un drošībā; |
44. |
atgādina, ka ES, kā ari pašas iesaistītās puses un viss reģions ir būtiski ieinteresēts Tuvo Austrumu konflikta atrisināšanā; tomēr uzsver, ka progress šajā miera procesā ir jāpanāk vēl steidzamāk pašlaik arābu valstīs notiekošo pārmaiņu dēļ; |
Irāna
45. |
atbalsta Padomes divējādo pieeju, kuras mērķis ir rast diplomātisku risinājumu, jo tas ir vienīgais dzīvotspējīgais Irānas kodoljautājuma risinājums; atgādina, ka sankcijas nav pašmērķis; mudina ES3+3 un Irānu turpināt sarunas un aicina sarunu dalībniekus neatlaidīgi virzīties uz vienošanās panākšanu; atgādina, ka saskaņā ar vienu no Kodolieroču neizplatīšanas līguma galvenajiem principiem Irānai ir tiesības bagātināt urānu miermīlīgiem nolūkiem un saņemt tehnisku palīdzību šim mērķim; pauž bažas, ka var sākties militāra darbība, un aicina visas puses panākt miermīlīgu risinājumu un mudina Irānu ievērot Kodolieroču neizplatīšanas līgumu un ANO rezolūcijas un pilnībā sadarboties ar Starptautisko Atomenerģijas aģentūru; |
46. |
turklāt aicina Padomi apsvērt pozitīvus pasākumus, ja Irāna apņemtos ierobežot urāna bagātināšanu līdz 5 % un visus urāna krājumus, kas pārsniedz šo līmeni, eksportēt pārstrādei degvielas stieņos civiliem kodolmērķiem, kā arī pilnībā atklāt visus savas kodolprogrammas aspektus Starptautiskajai Atomenerģijas aģentūrai (SAAA), lai SAAA varētu pārliecināties, ka Irānas kodolprogramma ir izstrādāta tikai civilām vajadzībām; aicina PV/AP un Padomi atsākt diplomātiskās sarunas par citiem Savienībai un Irānai abpusēji svarīgiem jautājumiem, piemēram, drošību reģionā, cilvēktiesībām, situāciju Sīrijā, Afganistānā, Irākā un Persijas līcī; aicina Irānu sniegt konstruktīvu ieguldījumu reģionālās drošības uzturēšanā; |
47. |
tādēļ prasa PV/AP un Padomei ilgstoši un neatlaidīgi darboties, lai stingri prasītu Irānai ievērot cilvēktiesības; uzsver, ka ES politikā attiecībā uz Irānu jāizrāda solidaritāte visiem, kas pretojas apspiešanai un cīnās par pamatbrīvībām un demokrātiju; uzsver, ka ES klātbūtne varētu nodrošināt, ka dalībvalstis un ES atbilstoši izvērtē attīstību katrā jomā un sazinās ar Irānas varas iestādēm; uzskata, ka ES un Irānas attiecību attīstībai piemērotā brīdī varētu izveidot ES delegācija Teherānā; |
Lībija
48. |
aicina PV/AP nodrošināt, ka Lībijā tiek ātri izvietots pietiekami liels personāls un institūciju eksperti, lai palīdzētu Lībijai apmierināt vajadzības un prasības tādās jomās kā spēju veidošana, pārvaldība, pilsoniskā sabiedrība un attīstība; mudina Savienību jebkurā jomā atbalstīt Lībijas pāreju uz demokrātiju un aicina PV/AP nodrošināt, ka Lībijas vajadzību un prasību apmierināšanā ES dalībvalstis strādā saskaņoti, ievērojot ES principus, vērtības un stratēģiskās intereses; |
Sīrija
49. |
mudina PV/AP, Padomi un dalībvalstis censties rast risinājumu krīzei Sīrijā; aicina PV/AP nodrošināt, ka dalībvalstis vienoti un saskaņoti strādā ANO Drošības padomē, kas veido atbilstošu forumu diskusijām par iespējamu starptautisku vai ANO atbalstītu iejaukšanos Sīrijā; papildus mudina PV/AP pielikt lielākas pūles, lai diplomātiski piespiestu Krieviju un Ķīnu novērst Drošības padomē valdošo dīkstāvi Sīrijas jautājumā; aicina PV/AP un Komisiju izskatīt visas iespējas, kā nodrošināt un pastiprināt humāno palīdzību, lai apmierinātu to kaimiņvalstu vajadzības, kuras visvairāk skar Sīrijā valdošā krīze, konkrēti, bēgļu pieplūdums; |
Austrumu kaimiņvalstis
50. |
atgādina, ka austrumu kaimiņvalstis ir stratēģiski nozīmīgas; prasa īstenot lielākus centienus un ciešāku politisko apņemšanos, lai sasniegtu austrumu partnerattiecības mērķus, kā noteikts Prāgas deklarācijā un Varšavas augstākā līmeņa sanāksmes secinājumos un atgādināts 2012. gada 15. maija kopīgajā paziņojumā „Austrumu partnerība: Ceļvedis 2013. gada rudens augstākā līmeņa sanāksmei”, tostarp jo īpaši paātrinātu politisko iesaistīšanos un ekonomisko integrāciju un uzlabotu pilsoņu mobilitāti drošā un labi pārvaldītā vidē; uzskata, ka Savienībai jo īpaši ir jāturpina ar austrumu partneriem apspriest un noslēgt asociācijas nolīgumus, kas sekmē mobilitāti ar mobilitātes partnerībām un dialogiem par vīzām un nodrošina pastāvīgu progresu reformu pieņemšanā un īstenošanā ciešā sadarbībā ar EURONEST Parlamentāro asambleju; uzsver, ka visi lēmumi ir jāpapildina ar atbilstošu finanšu resursu piešķiršanu, un prasa šos jautājumus veiksmīgāk risināt iniciatīvā „Partnerība modernizācijai”; |
51. |
tomēr pauž nožēlu par to, ka Austrumu partnerības valstīs praktiski nav uzlabojusies vispārējā situācija demokrātisko standartu un cilvēktiesību ievērošanas jomā; turklāt uzsver, ka Austrumu partnerību varēs pilnībā īstenot tikai tad, kad tiks atrisināti visi iesaldētie konflikti; šajā ziņā aicina ES aktīvāk iesaistīties attiecīgajos miera procesos nolūkā uzsākt ticamas iniciatīvas, kuru mērķis ir rast izeju no pašreizējā strupceļa, veicināt dialoga atsākšanu starp pusēm un radīt apstākļus visaptverošiem un ilgstošiem risinājumiem; |
52. |
prasa, lai ES sadarbībā ar reģiona partneriem vairāk iesaistītos Austrumu partnerības valstu teritorijā notiekošo „iesaldēto konfliktu” risināšanā, jo īpaši saistībā ar strupceļa pārtraukšanu Dienvidosetijā un Abhāzijā un Kalnu Karabahas konfliktā, un savas nozīmes izmantošanu pilnā mērā, atbalstot visu, kas veicina miera līgumu; uzskata, ka Piedņestras jautājums varētu būt laba iespēja pārbaudīt reģionālo partneru labo gribu; |
Moldova
53. |
atzinīgi vērtē Moldovas Republikas daudzpusīgos centienus tuvoties Savienībai, jo īpaši panākot progresu vietējo politisko reformu īstenošanā un veicot būtiskus un pozitīvus pasākumus „5+2” formāta sarunās par Piedņestras konfliktu; |
Ukraina
54. |
uzsver — lai gan ir sākušās sarunas par ES un Ukrainas nolīgumu, to varēs parakstīt un ratificēt tikai tad, ja Ukraina izpildīs vajadzīgās prasības, t.i., nodrošinās minoritāšu tiesību ievērošanu, tiesiskuma izpildi, stiprinot tiesībsargājošo iestāžu stabilitāti, neatkarību un efektivitāti, un ievēros opozīcijas tiesības un izbeigs tās vajāšanu, tādējādi izveidojot patiesi plurālu demokrātiju; aicina PV/AP un Komisiju garantēt pietiekamus finanšu līdzekļus plānotajām papildu vēlēšanu novērošanas misijām gaidāmajās parlamenta vēlēšanās Ukrainā; aicina Ukrainas parlamentu izdarīt grozījumus Padomju Savienības laikā izstrādātajā kriminālkodeksā, lai likvidētu kriminālsankcijas par nepārprotami politiskām darbībām, ko persona veic valsts amatpersonas statusā; |
Baltkrievija
55. |
aicina Baltkrievijas varas iestādes atbrīvot visus politieslodzītos; prasa attiecību veidošanu ar Baltkrievijas iestādēm saistīt ar nosacījumiem par uzlabojumiem demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību principu ievērošanā; atgādina, ka ES un Baltkrievijas dialogs netiks attīstīts, kamēr netiks atbrīvoti un reabilitēti visi politieslodzītie; vienlaikus atzinīgi vērtē ES un tās delegācijas Minskā centienus kontaktēties un vairāk sadarboties ar Baltkrievijas sabiedrību, proti, izmantojot „Eiropas dialogu modernizācijai”, sekmējot vīzu izsniegšanas procedūras un palielinot Baltkrievijas pilsoņu dalību ES programmās; |
Dienvidkaukāzs
56. |
norāda uz ievērojamiem panākumiem Austrumu partnerībā, stiprinot ES attiecības ar Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju; prasa veikt papildu pasākumus, lai padziļinātu ES un šo triju Dienvidkaukāza valstu attiecības; |
Melnās jūras reģiona stratēģija
57. |
uzsver, cik nozīmīgs Eiropas Savienībai ir Melnās jūras reģions, un aicina Komisiju un EĀDD izstrādāt Melnās jūras reģiona stratēģiju, kurā noteikta integrēta un visaptveroša ES pieeja šā reģiona problēmu risināšanai un iespēju izmantošanai; |
Krievija
58. |
atbalsta Savienības kritiskās pieejas politiku attiecībās ar Krieviju; uzskata Krieviju par svarīgu stratēģisku partneri un kaimiņu, bet joprojām pauž bažas par Krievijas attieksmi pret tiesiskuma, plurālas demokrātijas un cilvēktiesību jautājumiem; jo īpaši pauž nožēlu par opozīcijas spēku un nevalstisko organizāciju pārstāvju nemitīgo iebiedēšanu, vajāšanu un arestēšanu, nesen pieņemto likumu par NVO finansēšanas avotiem, kā arī par pieaugošo spiedienu uz brīviem un neatkarīgiem plašsaziņas līdzekļiem; šajā sakarā aicina ES būt negrozāmai prasībās, ka Krievijas varas iestādēm ir jāpilda pienākumi, ko šai valstij uzliek dalība Eiropas Padomē un EDSO; uzsver, ka tiesiskuma stiprināšana visās Krievijas sabiedriskās dzīves jomās, tostarp ekonomikā, būtu konstruktīva atbilde uz daudzu Krievijas pilsoņu pausto aizvien lielāko neapmierinātību un tā ir nepieciešama, lai starp ES un Krieviju veidotos patiesa un konstruktīva partnerība; uzsver, ka ES ir gatava atbalstīt Partnerību modernizācijai un tādu pašreizējā partnerības un sadarbības nolīguma turpinājumu, kurā ir izvirzīts nosacījums par Krievijas progresu cilvēktiesību, tiesiskuma un plurālas demokrātijas jomā; |
59. |
uzskata, ka nesen trim feministiskās pankgrupas „Pussy Riot” dalībniecēm piespriestais divu gadu cietumsods par „reliģiska naida motivētu huligānismu” ir daļa no savādāk domājošo un politiskās opozījas apspiešanas, kas aizvien vairāk sašaurina demokrātisko telpu Krievijā un pamatīgi iedragā uzticību Krievijas tiesu sistēmai; asi nosoda šo politiski motivēto spriedumu un cer, ka apelācijas procesā spriedums tiks atcelts un visas trīs grupas „Pussy Riot” dalībnieces atbrīvotas; |
60. |
uzskata, ka labākais pamats ciešākai partnerībai būtu jauns, vērienīgs un visaptverošs partnerības un sadarbības nolīgums, ietverot tādas jomas kā politiskais dialogs, tirdzniecība un ieguldījumi, sadarbība enerģētikas jomā, dialogs par cilvēktiesībām, tiesiskums, brīvība un drošība; uzsver vajadzību veidot patiesu partnerību starp ES un Krievijas sabiedrībām un šajā ziņā atzinīgi vērtē panākumus, kas gūti, īstenojot „Kopējos pasākumus ceļā uz bezvīzu režīmu”, par ko vienojusies ES un Krievija; |
61. |
aicina PV/AP un Padomi sadarboties ar Krieviju un Ķīnu, lai saskaņotu atšķirīgos viedokļus, tostarp Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomē, par Sīrijas situācijas novērtējumu, izvirzot kopīgu mērķi pārtraukt vardarbību, izvairīties no pilsoņu kara un rast ilgtermiņā noturīgu un miermīlīgu situācijas risinājumu Sīrijā; atzinīgi vērtē sadarbību ar Krieviju ES3+3 sarunās ar Irānu ar mērķi neļaut Irānai iegūt kodolieročus; |
62. |
aicina Krieviju palielināt stabilitāti, politisko sadarbību un ekonomisko attīstību, vienlaikus ievērojot katras valsts suverēnās tiesības lemt par savu drošības kārtību; mudina Krieviju ievērot reģionālo kaimiņvalstu teritoriālo un konstitucionālu integritāti un pievienoties starptautiskajam konsensam Apvienoto Nāciju Organizācijā attiecībā uz topošajām demokrātiskajām valstīm; |
63. |
uzsver, ka ir jāturpina centieni sadarboties ar Krieviju, lai apzinātu radošus un savstarpēji pieņemamus pasākumus, ar kuriem mazināt atšķirības starp šiem diviem enerģētikas tirgiem, jo dalībvalstis ir sākušas savienot un integrēt valstu tirgus, veicot ieguldījumus infrastruktūrā un apstiprinot kopējus noteikumus; |
64. |
pauž bažas par Kaļiņingradas apgabala neseno militarizāciju, kas rada aizvien lielāku nedrošību ES teritorijas apkaimē; |
Vidusāzija
65. |
atbalsta ES veicināto reģionālo pieeju Vidusāzijā, kas ir būtiska reģiona mēroga jautājumu risināšanā, tostarp organizētās noziedzības, narkotiku, radioaktīvu vielu kontrabandas un cilvēku tirdzniecības, terorisma, dabas un cilvēka darbības rezultātā izraisītu katastrofu risināšanā un ūdens resursu un energoresursu pārvaldībā; tomēr pauž nožēlu par to, ka nav gūti ievērojami panākumi daļēji tādēļ, ka ir pieejami tikai ierobežoti finanšu resursi; tādēļ aicina, lai šī iesaistīšanās būtu stabila un lai tai tiktu izvirzīti nosacījumi („vairāk par vairāk”) par panākumiem demokratizācijas, cilvēktiesību, labas pārvaldības, ilgtspējīgas sociālekonomiskās attīstības, tiesiskuma un korupcijas apkarošanas jomā; uzsver, ka reģionālā pieeja nedrīkst traucēt individuālus pasākumus attīstītākajām valstīm; norāda, ka ES sadarbības stratēģijā Vidusāzijai ir identificējusi septiņas prioritātes, bet piešķirtie resursi ir pārāk ierobežoti, lai ietekme būtu jūtama visās politikas jomās; aicina ES precīzāk noteikt prioritātes atbilstīgi pieejamiem resursiem; atgādina par reģiona nozīmīgumu, ņemot vērā ekonomisko sadarbību, enerģētiku un drošību, bet uzsver, cik būtiski ir nodrošināt, lai attīstības sadarbība netiktu pakļauta ekonomiskām, enerģētiskām vai drošības interesēm; uzsver, cik būtisks ir ES un Vidusāzijas valstu dialogs par reģionālās drošības jautājumiem, īpaši ņemot vērā situāciju Afganistānā un uzbeku un tadžiku attiecību iespējamo saasināšanos; ierosina ES izskatīt iespējas, kā apvienot savus resursus ar reģiona aktīvo dalībvalstu resursiem; |
66. |
norāda, ka joprojām bažas rada vispārējā situācija attiecībā uz cilvēktiesībām, darba tiesībām, atbalsta trūkumu pilsoniskai sabiedrībai un tiesiskuma statusu; aicina stiprināt dialogu par cilvēktiesībām, panākt tā lielāku efektivitāti un mērķtiecību ciešā sadarbībā ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, iesaistot tās šādu dialogu sagatavošanā, pārraudzīšanā un īstenošanā; aicina ES un PV/AP publiski runāt par politieslodzīto un apcietināto cilvēktiesību aizstāvju un žurnālistu gadījumiem un pieprasīt visu politieslodzīto tūlītēju atbrīvošanu un taisnīgu un pārredzamu tiesisko procedūru izmantošanu pārējiem apcietinātajiem; aicina uzlabot tiesiskuma iniciatīvas pārredzamību saistībā ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām un iekļaut skaidrus mērķus, lai varētu pārredzami novērtēt tās īstenošanu un rezultātus; |
67. |
norāda, ka ar enerģiju un resursiem bagātās Vidusāzijas valstis ir potenciāli svarīgs avots ES avotu un piegādes ceļu dažādošanai; norāda, ka ES ir uzticams patērētājs un ka ražotājvalstīm ir jāpierāda patērētājvalstu piegādātājiem un ārvalstu ieguldītājiem, ka tās ir uzticamas piegādātājas, cita starpā paredzot tiesiskuma normām atbilstīgus vienlīdzīgus konkurences nosacījumus valsts un starptautiskajām korporācijām; aicina EĀDD un Komisiju turpināt atbalstīt enerģētikas projektus un sekmēt saziņu par svarīgiem mērķiem, piemēram, Dienvidu koridoru vai Kaspijas jūras gāzesvadu, ievērojot labas pārvaldības un pārredzamības principus kā abpusēji izdevīgus elementus ES un partnervalstu sadarbībā enerģētikas jomā; |
68. |
uzsver, ka šajā reģionā vēl joprojām notiek cīņa par dabas resursu, jo īpaši ūdens resursu, izmantošanu un pārvaldību, un šī joma ir nestabilitātes, spriedzes un potenciālu konfliktu avots; šajā saistībā atzinīgi vērtē ES iniciatīvu par ūdeni Vidusāzijas reģionā, tomēr prasa veidot efektīvāku un konstruktīvāku dialogu starp kalnu valstīm, kurās atrodas upju augšteces, un līdzenumu valstīm, kurās ir upju lejteces, lai panāktu drošus veidus ūdens problēmu risināšanai un pieņemtu visaptverošus un ilgtspējīgus nolīgumus par ūdens resursu kopīgu izmantošanu; |
Afganistāna
69. |
pauž bažas par vardarbības atjaunošanos pēc miera sarunu izjukšanas; uzsver, cik liela nozīme ir Vidusāzijas apakšreģionālajai pieejai attiecībā uz pārrobežu cilvēku tirdzniecību un preču kontrabandu un narkotiku nelegālas ražošanas un tirdzniecības — organizētās noziedzības un terorisma galvenā finansēšanas avota — apkarošanu; prasa uzlabot to ES dalībvalstu sadarbību, kas piedalās NATO ISAF misijā, lai tādējādi nodrošinātu intervences efektivitāti; prasa atbalstīt Afganistānas Islāma Republikas valdības un valsts drošības spēku spēju uzlabošanu un palīdzēt plašiem iedzīvotāju slāņiem attīstīt lauksaimniecību un sociāli ekonomisko jomu, lai valsts varētu uzņemties pilnīgu atbildību par savu drošību pēc tam, kad līdz 2014. gada beigām tiks pabeigta valsts iekšējās drošības nodošana Afganistānas spēkiem; |
70. |
paužot nopietnas bažas par skartajiem iedzīvotajiem, norāda, ka militārā iejaukšanās Afganistānā nav spējusi izveidot dzīvotspējīgu valsti ar demokrātiskām struktūrām, uzlabot iedzīvotāju vairākuma, jo īpaši sieviešu un meiteņu, dzīves apstākļus, un narkotiku ražošanu aizvietot ar citiem lauksaimnieciskās ražošanas veidiem, bet gan radījusi valstī nepieredzēta mēroga korupciju; lai paātrinātu Eiropas militāro spēku izvešanu, aicina ES un dalībvalstis prioritārā kārtā izstrādāt drošības plānu attiecībā uz tiem Afganistānas iedzīvotājiem, jo īpaši sievietēm aktīvistēm, kuri nopietni atbalstīja ES centienus izveidot valsti un kuru izdzīvošana varētu būt apdraudēta pēc Eiropas spēju iziešanas; aicina EĀDD godīgi izvērtēt ES un dalībvalstu politiku Afganistānā kopš 2001. gada un līdz gada beigām iesniegt reālu ES turpmāko darbību plānu šajā reģionā; |
71. |
uzsver, ka, risinot Afganistānas problēmas, jo īpaši saistībā ar narkotiku tirdzniecību, terorismu un šo problēmu iespējamo izplatīšanos kaimiņvalstīs un reģionā, ir jāstiprina sadarbība ar Krieviju, Pakistānu, Indiju un Irānu; |
Ziemeļamerika un Dienvidamerika
ASV
72. |
pauž stingru pārliecību, ka ASV ir ES vissvarīgākais stratēģiskais partneris; tādēļ mudina ES piešķirt skaidru politisko prioritāti transatlantisko attiecību padziļināšanai visos līmeņos; |
73. |
uzsver, ka transatlantiskajām attiecībām ir ārkārtīgi svarīga nozīme; uzskata, ka regulāras ES un ASV augstākā līmeņa sanāksmes sniegs iespēju noteikt kopējus mērķus un koordinēt stratēģijas attiecībā uz globālas nozīmes draudiem un problēmām, tostarp ekonomikas pārvaldības jautājumiem un kopīgas pieejas izveidi jaunietekmes valstīm; atzinīgi vērtē ziņojumu, ko izstrādājusi augsta līmeņa darba grupa nodarbinātības un izaugsmes jautājumos; uzskata, ka Transatlantiskās ekonomikas padomes (TEC) un Transatlantisko likumdevēju dialogā (TLD) būtu jāizskata ES un ASV stratēģiskās attiecības ar BRICS valstīm un citām svarīgām jaunietekmes valstīm, kā arī ar ASEAN, Āfrikas Savienības, Mercosur, Andu Kopienas un CELAC valstīm attiecībā uz to, kā veicināt regulējuma konverģenci ar šīm valstīm; uzsver, ka svarīga nozīme ir gan TEP kā struktūrai, kas atbild par ekonomisko integrāciju un regulatīvo sadarbību, gan TLD kā forumam, kurā noris parlamentārais dialogs un abu pušu parlamentārā darba koordinēšana abpusēji svarīgos jautājumos, jo īpaši saistībā ar transatlantiskajam tirgum būtiskiem tiesību aktiem; atgādina, ka nekavējoties līdztekus NATO ir jāizveido Transatlantiskā politiskā padome kā ad hoc struktūra sistemātiskām augsta līmeņa apspriedēm un ārpolitikas un drošības politikas jautājumu saskaņošanai starp ES un ASV; |
74. |
norāda, ka, ņemot vērā Ķīnas, Indijas un citu Āzijas jaunietekmes valstu pieaugošo globālo un reģionālo ietekmi, ASV aizvien vairāk galveno uzmanību, politiskos ieguldījumus un militāros resursus velta Klusā okeāna reģiona valstīm; turklāt norāda, ka Āzijai ir jāpiešķir lielāka nozīme ES un tās dalībvalstu ārlietu darba kārtībā; tādēļ aicina ASV un ES labāk saskaņot savu politiku attiecībā uz Ķīnu, Indiju un citām Āzijas jaunietekmes valstīm, lai izvairītos no tā, ka galvenajiem politikas virzieniem netiek veltīta pienācīga uzmanība; |
75. |
uzskata, ka arī turpmāk ASV ieguldījums eiroatlantiskās telpas kolektīvajā drošībā būs būtisks, un apstiprina transatlantiskās drošības saiknes nemainīgo un izšķirīgi svarīgo nozīmi; norāda, ka mainīgajos ģeostratēģiskajos un ekonomiskajos apstākļos spēcīgāku Eiropas drošības un aizsardzības spēju veidošana ir svarīgs līdzeklis transatlantiskās saiknes stiprināšanai; |
Latīņamerika
76. |
prasa visos līmeņos paplašināt ES un Latīņamerikas valstu politisko dialogu, tostarp valstu un to valdību vadītāju un EUROLAT Parlamentārās asamblejas augstākā līmeņa sanāksmēs, jo tas ir svarīgs politiskās vienprātības sasniegšanas līdzeklis; aicina piešķirt pienācīgus finanšu līdzekļus ES un Latīņamerikas valstu augstākā līmeņa sanāksmēs pieņemto saistību īstenošanai; pauž nopietnas bažas par to, ka Argentīna nesen ir nacionalizējusi Spānijai piederošo galveno benzīna ražošanas uzņēmumu (YPF) un veikusi lielā mērā nesolidāru demaršu attiecībā pret Apvienotās Karalistes Folklendu salām; |
77. |
ierosina izpētīt ciešākas sadarbības, jo īpaši ekonomiskās sadarbības, iespēju starp Ziemeļameriku, Latīņameriku un ES ar mērķi par kopīgu brīvās tirdzniecības nolīgumu; |
78. |
prasa pastiprināt pašreizējos cilvēktiesību dialogus, tajos vairāk iesaistot Parlamentu, un uzsākt dialogu par to, lai palielinātu sadarbību svarīgos drošības jautājumos, tostarp īpaši par organizētās un ar narkotikām saistītās noziedzības graujošo ietekmi uz valsts institūcijām un cilvēku drošību; norāda, ka Septītā ES un Latīņamerikas un Karību jūras reģiona valstu un to valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksme, kam jānotiek Čīlē 2013. gada janvārī, varētu sniegt jauna redzējuma iespēju abu reģionu sadarbībai veselā virknē politisku un sociāli ekonomisku jautājumu; |
79. |
uzsver, ka sociālajai kohēzijai arī turpmāk jābūt attīstības sadarbības stratēģijas pamatprincipam attiecībā uz Latīņameriku, ņemot vērā ne tikai tās sociāli ekonomisko ietekmi, bet arī nozīmi reģiona demokrātisko iestāžu un tiesiskuma nostiprināšanā; norāda arī, ka ir jāturpina attīstīt sadarbību starp ES un tām Latīņamerikas valstīm, kurās ir vidējs ienākumu līmenis, lai novērstu milzīgās atšķirības, kas joprojām pastāv šajā reģionā; prasa veidot trīspusēju sadarbību un stiprināt dienvidu reģionu valstu savstarpējo sadarbību ar Dienvidamerikas valstīm; |
80. |
prasa turpmāk attīstīt trīspusējo sadarbību ar Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas valstīm kopēju interešu jautājumos, lai censtos izveidot integrētu Eiropas un Atlantijas telpu, kurā iekļautos ES, ASV, Kanāda un Latīņamerika; |
81. |
norāda, ka Brazīlijas attīstībai, kas apvieno ekonomiskās un sociālās programmas ar demokrātiju, tiesiskumu un pamatbrīvību ievērošanu, ir būtiska nozīme reģionā un pasaulē; prasa stiprināt ES un Brazīlijas stratēģisko partnerību un politisko dialogu, lai atbalstītu šīs valsts centienus veicināt iestāžu izveidi Mercosur un Unasur valstīs; |
82. |
atzinīgi vērtē to, ka drīz tiks parakstīts asociācijas nolīgums ar Centrālameriku un ka Eiropas Parlamentā tas būs pakļauts piekrišanas procedūrai; uzsver to, ka tas kā pirmais visaptverošais reģionu savstarpējais līgums ES ir vērsts uz attiecību uzlabošanu un reģionālu pieeju, kā arī uz Latīņamerikas reģionālo integrāciju; paziņo par apņemšanos cieši uzraudzīt šā nolīguma īstenošanu, jo īpaši tā ietekmi uz cilvēktiesību un tiesiskuma situāciju Centrālamerikā; |
83. |
atzinīgi vērtē to, ka tuvākajā laikā tiks parakstīts Eiropas Savienības, Kolumbijas un Peru tirdzniecības nolīgums un ka Eiropas Parlamentā tas būs pakļauts piekrišanas procedūrai; atgādina, ka šo nolīgumu nevar uzskatīt par ES un šo valstu attiecību galīgo sistēmu, tomēr tas ir vēl viens posms vispusīga asociācijas nolīguma noslēgšanas procesā, paredzot arī iespēju tajā iekļaut Andu Kopienas valstis; |
84. |
norāda, ka ES mērķis ir asociācijas nolīgums ar visām Andu Kopienas valstīm; uzskata, ka asociācijas nolīgums ar Mercosur valstīm varētu būt izšķirošs posms stratēģisko attiecību veicināšanā ar Latīņamerikas valstīm, ar noteikumu, ka tā pamatā būtu brīvas un taisnīgas tirdzniecības principi un tiesiskā noteiktība attiecībā uz ieguldījumiem, starptautisko noteikumu, darba un vides noteikumu ievērošana un uzticības cienīga partneru rīcība; |
85. |
pauž nožēlu par to, ka Komisijas priekšlikumos regulai par vispārējo tarifa preferenču sistēmu un attīstības sadarbības instrumentu nav ņemta vērā attiecību ar Latīņamerikas valstīm stratēģiskā nozīme, jo šajos priekšlikumos nav iekļauts ārkārtīgi liels skaits šā reģiona mazaizsargātāko valstu; atgādina, ka dažas Latīņamerikas valstis ienākumu ziņā uz vienu iedzīvotāju ir visnevienlīdzīgākās pasaulē un ka pastāvīga nevienlīdzība vērojama sociāli ekonomiskās mobilitātes jomā; uzskata, ka neraugoties uz daudzajām politiskajām un tirdzniecības saistībām un kopējām globālām interesēm, ES vēstījums šim reģionam ir diezgan juceklīgs, jo praktiskā ziņā tas nozīmē, ka ES šim reģionam nepiešķir tādu nozīmi, kādu tas ir pelnījis; |
Āfrika
86. |
norāda, ka kopējā ES un Āfrikas stratēģija un tās 8 sektori sākotnēji ir bijuši vērsti uz Āfrikas Savienību un tehnisko atbalstu institucionālo spēju uzlabošanai, kā arī miera uzturēšanas, drošības garantēšanas, cilvēktiesību, demokrātijas veicināšanas un tiesiskuma politikai, kā arī tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanai; atgādina, ka, lai gan šāda visaptveroša pieeja ir pamatota, tomēr stratēģijas konsekvenci un efektivitāti mazina tas, ka ir tādi līgumi ar vairākiem partneriem, kuri daļēji pārklājas, un nav speciāla budžeta stratēģijas īstenošanai, kas samazināja tās konsekvenci un efektivitāti; turklāt nekādā ziņā nedrīkst apmierināties ar iestāžu spēju uzlabošanu kontinenta līmenī, bet ir jāveido politiskas partnerattiecības reģionālā un apakšreģionālā līmenī, lai garantētu mieru, drošību, sociālo un ekonomisko attīstību; aicina paplašināt politiskas partnerattiecības, kurās iekļautas reģionālās ekonomikas kopienas, ne tikai tādēļ, lai stiprinātu Āfrikas Savienību, bet arī lai padziļinātu ES un Āfrikas partnerattiecības reģionālā un apakšreģionālā līmenī, tādējādi aizstāvot Āfrikas un Eiropas pilsoņu politiskās, drošības un ekonomiskās intereses; pauž nožēlu par to, ka tādas neveiksmes kā valsts apvērsums Mali un Gvinejas-Bisavas Republikā ir apdraudējušas ĀS, ES un ANO īstenotos demokrātijas principus un mērķus; prasa šajās valstīs nekavējoties atjaunot konstitucionālo kārtību; |
87. |
ņem vērā ES stratēģiju attiecība uz Āfrikas raga un Sāhelas reģiona valstīm; uzskata, ka, lai radītu priekšnoteikumus problēmu ilgtspējīgam mierīgam risinājumam un uzlabotu iedzīvotāju izredzes, kas ietver godīgu piekļuvi resursiem, stabilas reģionu attīstības nodrošināšanu un bagātību pārdali, jānovērš šo reģionu konfliktu strukturālie cēloņi; prasa izvērtēt tos Savienības politikas virzienus, kuriem veltīti būtiski attīstības palīdzības un diplomātiskie resursi, lai novērtētu to ietekmi uz iedzīvotājiem; aicina izveidot ciešāku saikni starp Eiropas Parlamentu, Panāfrikas parlamentu un reģionālajiem parlamentiem, lai nodrošinātu lielāku pārskatatbildību pret abu kontinentu pilsoņiem par politiskiem lēmumiem un lēmumiem attiecībā uz budžetu un lai tā veidotu pamatu progresa analīzei un novērtēšanai politikas īstenošanā; jo īpaši atzinīgi vērtē Padomes lēmumu paplašināt operācijas EUNAVFOR Atalanta pilnvaras (iekļaujot pirātisma apkarošanu krastā), lai stiprinātu tās visaptverošo pieeju pirātisma īpašo draudu likvidēšanā, kā arī sniegtu atbalstu reģiona ilgtermiņa attīstībai; |
88. |
pauž nopietnas bažas par spriedzi starp Sudānu un Dienvidsudānu; prasa abas puses parādīt politisko gribu risināt pēc atdalīšanās atlikušos jautājumus, ņemot vērā ANO Drošības padomes 2012. gada 2. maija rezolūcijā Nr. 2046 (2012) apstiprināto ceļvedi; uzsver, ka, lai šajā reģionā panāktu ilgtermiņa stabilitāti, ir vajadzīga jauna, vienota, visaptveroša un starptautiska stratēģija, kurā nozīme būtu Eiropas Savienībai un citiem pasaules un šā reģiona pārstāvjiem un kurā uzmanība tiktu pievērsta ne tikai ziemeļu–dienvidu attiecību jautājumiem un stāvoklim Dienvidkordofānā un Zilajā Nīlā, bet arī tik ilgi gaidītajam reformu procesam Sudānā un demokrātisko reformu veicināšanai Dienvidsudānā; |
89. |
atgādina par 2010. gada 25. novembra rezolūcija par stāvokli Rietumsahārā; mudina Maroku un kustību Polisario Front turpināt sarunas, lai miera ceļā un ilgtspējīgi atrisinātu Rietumsahāras konfliktu, un vēlreiz atgādina Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanās tiesības un tiesības pieņemt lēmumu par Rietumsahāras statusu demokrātiskā tautas nobalsošanā saskaņā ar attiecīgajām Apvienoto Nāciju Organizācijas rezolūcijām; |
Āzija
90. |
rasa ES vairāk un aktīvāk iesaistīties Āzijas un Klusā okeāna reģionā, jo īpaši, uzsverot demokrātisko pārmaiņu radītos sasniegumus lielākajā islāma valstī Indonēzijā un nododot savu pieredzi un zināšanas daudzpusējām ASEAN iniciatīvām un aizvien biežākām Klusā okeāna reģiona valstu iniciatīvām; uzskata, ka tagad EĀDD būtu pilnībā jāizmanto ES un Āzijas sadarbības veicināšanas potenciāls; uzskata, ka Bandarseribegavanas rīcības plāns, kas paredz nostiprināt plašāku ASEAN un ES partnerību, ir būtiski svarīgs pirmais posms šajā virzienā; atzinīgi vērtē arī nesen apstiprināto draudzības līgumu kā iespēju padziļināt sadarbību, kuras mērķis ir plašāks, nekā tikai ES un Āzijas valstu iespējamie tirdzniecības nolīgumi; uzsver, ka lielāka priekšroka jāpiešķir ekonomikas un kultūras savstarpējai bagātināšanai, jo īpaši veicinot tiešu ieguldījumu iespējas un padarot studentiem un zinātniekiem vieglāku un pievilcīgāku pieeju attiecīgajām valstīm; norāda, ka tam vajadzīga dalībvalstu un ES centienu stratēģiska saskaņošana pretstatā valstu vienlaicīgai konkurējošai politikai; norāda, ka Āzijas un Klusā okeāna reģionālās drošības ziņā, tostarp attiecībā uz teritoriālajiem strīdiem par Dienvidķīnas jūru un bažām par Ziemeļkoreju, ES kā neitrālai partnerei vajadzētu būt aktīvai stabila, miermīlīga un tāda risinājuma atbalstītājai, kura pamatā ir daudzpusējas attiecības; |
91. |
prasa drīzumā uzsākt sarunas par ES un Japānas partnerības un sadarbības nolīgumu; |
Ķīna
92. |
atzinīgi vērtē ES un Ķīnas stratēģiskās partnerības attīstībā panākto progresu, tostarp ekonomikas un drošības dialogu papildināšanu ar trešo pīlāru „Cilvēku savstarpējais dialogs”; uzsver ES un Ķīnas ekonomikas augošo savstarpējo atkarību un atgādina Ķīnas ekonomikas straujās izaugsmes nozīmi un ietekmi uz starptautisko sistēmu; |
93. |
norāda, ka vadības maiņa Ķīnā būs liels pārbaudījums valsts attīstībā; atkārto mērķi izveidot visaptverošu stratēģisku partnerību ar Ķīnu; aicina ES un dalībvalstis būt konsekventākām un izvēlēties stratēģiskāku pieeju savos vēstījumos un politikā un tādējādi atbalstīt Ķīnas attīstību pozitīvā virzienā; uzsver, ka tas nozīmē novērst neatbilstību starp dalībvalstu un ES prioritātēm attiecībā uz cilvēktiesību jautājumā Ķīnā, cilvēktiesību dialogu un atbalstu pilsoniskās sabiedrības organizācijām; |
Japāna
94. |
uzsver, ka ir jānostiprina Savienības attiecības ar Japānu kā galveno starptautisko dalībnieku, ar k°o Savienībai ir kopīgas demokrātiskas vērtības un kas ir pašsaprotams partneris sadarbībai daudzpusējos forumos un abpusēju interešu jautājumos; cer, ka izdosies noslēgt visaptverošu pamatnolīgumu un brīvās tirdzniecības nolīgumu; |
Dienvidāzija un Austrumāzija
95. |
prasa ES aktīvāk atbalstīt Dienvidāzijas un Dienvidaustrumāzijas demokrātijas attīstību un reformas pārvaldības un tiesiskuma jomā; tādēļ atzinīgi vērtē apņemšanos atbalstīt demokrātisku, sekulāru, stabilu un sociāli iekļaujošu Pakistānu; atzinīgi vērtē pirmo ES un Pakistānas stratēģisko dialogu, kas notika 2012. gada jūnijā, un iesaistīšanos konstruktīvās diskusijās par divpusējās sadarbības paplašināšanu un kopīgo nostāju abpusēji svarīgos reģionālos un starptautiskos jautājumos, tostarp proaktīvāku iesaistīšanos terorisma apkarošanā; prasa ES un tās dalībvalstīm stiprināt attiecības ar Indiju, pamatojoties uz demokrātijas, sociālās iekļautības, tiesiskuma un cilvēktiesību veicināšanu, un aicina ES un Indiju drīzumā noslēgt pašreizējās sarunas par visaptverošu ES un Indijas brīvās tirdzniecības nolīgumu, kas veicinātu Eiropas un Indijas tirdzniecības un ekonomikas izaugsmi; aicina ES un tās dalībvalstis atbalstīt Šrilankas izlīgšanas procesu, atjaunošanu un ekonomisko attīstību pēckara periodā un šajā saistībā mudina Padomi atbalstīt Šrilanku, tai īstenojot ziņojumu „Gūtās atziņas un izlīgšanas komiteja”; atzinīgi vērtē to, ka ES aktīvi atbalsta demokratizācijas procesu Birmā/Mjanmā; |
96. |
atzinīgi vērtē prezidenta un parlamenta vēlēšanu sekmīgo norisi Taivānā 2012. gada 14. janvārī; atzinīgi vērtē Taivānas nepārtrauktos centienus uzturēt mieru un stabilitāti Āzijas un Klusā okeāna reģionā; atzīst gūtos panākumus savstarpējās attiecībās, jo īpaši ekonomisko sakaru uzlabošanos, norādot, ka ciešākas ekonomiskas saites ar Taivānu varētu uzlabot ES pieeju Ķīnas tirgum; mudina Komisiju un Padomi saskaņā ar Parlamenta 2011. gada maija KĀDP rezolūciju veikt konkrētus pasākumus, lai vairāk paplašinātu ES un Taivānas ekonomiskās attiecības un veicinātu ES un Taivānas sarunas par ES un Taivānas ekonomiskās sadarbības nolīgumu; atkārtoti pauž stingru atbalstu Taivānas nozīmīgajai līdzdalībai attiecīgajās starptautiskajās organizācijās un pasākumos, tostarp Pasaules Veselības organizācijā; atzīst, ka ES vīzu režīma atcelšanas programma Taivānas pilsoņiem, kas stājās spēkā 2011. gada janvārī, ir bijusi abpusēji izdevīga; mudina ES un Taivānu īstenot ciešāku divpusēju sadarbību tādās jomās kā tirdzniecība, pētniecība, kultūra, izglītība un vides aizsardzība; |
97. |
aicina ES vērst uzmanību uz nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem, masu slepkavībām un necilvēcīgu izturēšanos darba un politieslodzīto nometnēs Ziemeļkorejā un atbalstīt šādā vardarbībā cietušos cilvēkus; |
Daudzpusējie partneri
G-7, G-8 un G-20
98. |
uzskata, ka, ņemot vērā BRICS valstu un citu jaunietekmes valstu pieaugošo nozīmi un daudzpolārās globālās pārvaldības sistēmas veidošanos, G-20 varētu būt vienprātības panākšanai noderīgs un īpaši atbilstīgs forums, kurš ir iekļaujošs, kura pamatā ir partnerība un kurš spēj veicināt konverģenci, tostarp regulējuma konverģenci; tomēr pauž viedokli, ka G-20 vēl jāpierāda sava vērtība un augstā līmeņa sanāksmes secinājumi jāpārvērš ilgtspējīgā politikā, kas pievēršas kritiskām problēmām, jo īpaši, uzraugot beznodokļu zonas un risinot citas problēmas un apdraudējumu, ko radījusi globālā finanšu un ekonomikas krīze; saistībā ar to norāda uz G-8 potenciālo nozīmi konsensa veidošanā, gatavojoties G-20 sanāksmēm; uzskata, ka arī G-8 forums ir jāizmanto nostājas saskaņošanai ar Krieviju, lai kopējās problēmas varētu risināt koordinēti un efektīvi; |
ANO
99. |
apstiprinot, ka efektīvas daudzpusējas attiecības ir ES ārpolitikas stūrakmens, aicina ES uzņemties vadību starptautiskajā sadarbībā un iesaistīt globālos pasākumos starptautisko sabiedrību; mudina ES arī turpmāk veicināt sinerģiju ANO sistēmā, būt par starpnieci ANO un globālā mērogā iesaistīties sadarbībā ar reģionālajām organizācijām un stratēģiskajiem partneriem; pauž atbalstu ANO reformas turpināšanai; prasa ES sniegt ieguldījumu pareizā finanšu pārvaldībā un budžeta disciplīnā attiecībā uz ANO finanšu līdzekļiem; |
100. |
tādēļ aicina ES panākt, ka jāveic vispusīga ANO Drošības padomes reforma, lai nostiprinātu tās leģitimitāti, reģionālo pārstāvību un efektivitāti; uzsver, ka šādu reformu procesu var neatgriezeniski uzsākt ES dalībvalstis, ja tās saskaņā ar Lisabonas līguma mērķiem nostiprināt ES ārpolitiku un ES lomu starptautiskā miera un drošības nodrošināšanā pieprasa pastāvīgu ES pārstāvību paplašinātā un reformētā ANO Drošības padomē; aicina PV/AP steidzami uzņemties iniciatīvu, lai panāktu, ka dalībvalstis izstrādā kopēju nostāju šajā jautājumā; līdz laikam, kad šāda kopēja nostāja tiks pieņemta, mudina dalībvalstis vienoties un nevilcinoties ieviest rotācijas kārtību ANO Drošības padomē, lai nodrošinātu ES pastāvīgu vietu ANO Drošības padomē; |
101. |
uzskata, ka ir svarīgi pilnā mērā īstenot ANO Ģenerālās asamblejas rezolūciju par ES līdzdalību ANO Ģenerālās asamblejas darbā, kā arī panākt, lai ES būtiskos jautājumos rīkotos un gūtu rezultātus laikus un koordinēti; aicina ES vēl vairāk uzlabot ES dalībvalstu nostājas un interešu saskaņošanu ANO Drošības padomē; atzinīgi vērtē ES vidēja termiņa prioritāšu noteikšanu Apvienoto Nāciju Organizācijā un prasa regulāri apspriesties ar Parlamenta Ārlietu komiteju par ikgadējiem pārskatiem un prioritāšu īstenošanu; uzsver vajadzību pēc labākas publiskās diplomātijas par ANO jautājumiem un ES globālās nozīmes efektīvāku skaidrošanu Eiropas sabiedrībai; |
102. |
ir pārliecināts par vajadzību veidot partnerattiecības konfliktu novēršanai, civilo un militāro krīžu pārvarēšanai un miera uzturēšanai un šajā nolūkā padarīt ES un ANO krīžu pārvarēšanas koordinācijas komiteju operatīvāku krīžu pārvarēšanā; prasa ES un dalībvalstis panākt lielāku operativitāti principa „pienākums aizsargāt” īstenošanā un sadarboties ar ANO partnervalstīm, lai nodrošinātu, ka šo principu ievēro konfliktu novēršanas un pēckonflikta rekonstrukcijas pasākumiem; prasa izstrādāt iestāžu konsensu par pienākumu aizsargāt un kopēju konfliktu novēršanas politiku līdztekus jau esošajam konsensam par humāno palīdzību un konsensam attīstības jomā, kas varētu šajos jautājumos nodrošināt lielāku ES saskaņu ANO forumos; |
103. |
atgādina vispusīgo pieeju, ko Eiropas Savienības Padome pieņēma 2008. gada 1. decembrī, lai ES īstenotu Apvienoto Nāciju organizācijas Drošības padomes rezolūciju Nr. 1325 un Nr. 1820 par sievietēm, mieru un drošību, un atzīst miera, drošības attīstības un dzimumu līdztiesības jautājumu ciešo savstarpējo saikni un to, ka tiem jākļūst par KDĀP pamatu; uzsver, ka ES ir nemitīgi aicinājusi pilnībā īstenot programmu „Sievietes, miers un drošība”, kas izklāstīta ANO Drošības padomes Rezolūcijās Nr. 1325 (2000) un Nr. 1820 (2008) un ko vēlāk pastiprināja ar ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1888, Nr. 1889 (2009) un Nr. 1960 (2010) pieņemšanu, jo īpaši attiecībā uz nepieciešamību apkarot vardarbību pret sievietēm konfliktu situācijās un veicināt sieviešu līdzdalību miera veidošanā; aicina tās dalībvalstis, kuras līdz šim vēl nav pieņēmušas valsts rīcības plānus attiecībā uz sievietēm, mieru un drošību, šos plānus pieņemt un uzsver, ka to pamatā būtu jābūt vienotiem Eiropas obligātajiem standartiem attiecībā uz to mērķiem, īstenošanu un uzraudzību ES teritorijā; |
104. |
uzsver vajadzību izstrādāt efektīvākas starpniecības pamatnostādnes un spējas, īstenojot ES un ANO sadarbību starpniecības uzdevumu veikšanā, lai laicīgi un saskaņoti nodrošinātu starpniecībai pienācīgus resursus, tostarp nodrošinot sieviešu līdzdalību šajos procesos; uzskata, ka ES cilvēktiesību politikas īstenošanai ir svarīgi attīstīt ANO Cilvēktiesību padomes veiktspēju, lai risinātu nopietnas un neatliekamas cilvēktiesību situācijas, lai pastiprinātu pārraudzības procesu par Īpašo procedūru ieteikumu īstenošanu un lai stiprinātu vispārējā regulārā pārskata procesu; uzsver, ka ES ir jāturpina atbalstīt Starptautiskā Krimināltiesa, lai veicinātu efektīvu cilvēktiesību aizsardzību un izskaustu nesodāmību; |
105. |
aicina ES PV/AP un Padomi saistībā ar ANO sarunām par ieroču tirdzniecības līgumu (ITL) censties panākt iespējami augstāku starptautisko cilvēktiesību un humanitāro tiesību aizsardzības līmeni, nosakot standartus, kas ir stingrāki nekā tie, par kuriem jau ir panākta vienošanās ES līmenī un kas ir nostiprināti ES kopējā nostājā par ieroču eksportu; uzsver, ka ES dalībvalstīm kā parakstītājvalstīm ir jānoraida zemāki standarti, kuri nepašaubāmi negatīvi ietekmētu ATT veiksmīgu īstenošanu un efektivitāti; |
ES un NATO
106. |
atzinīgi vērtē ES un NATO apņemšanos stiprināt stratēģisko partnerību, ko Alianse vēlreiz apstiprināja jaunajā stratēģiskajā koncepcijā un augstākā līmeņa sanāksmē Čikāgā, un uzsver praktiskās sadarbības uzlabošanos operācijās; norāda, ka pašreizējā globālā un Eiropas ekonomikas krīze ir pastiprinājusi centienus meklēt izmaksu ziņā efektīvākas un neatliekamas operatīvās iespējas gan ES, gan NATO; tādēļ aicina PV/AP būt proaktīvākai, sekmējot turpmākus konkrētus priekšlikumus organizāciju sadarbībai, tostarp Eiropas Aizsardzības aģentūrā, (pamatprincipiem vajadzētu būt gudrai aizsardzībai, līdzekļu apvienošanai un savstarpējai izmantošanai un visaptverošai pieejai, pamatojoties uz iniciatīvu papildināmību); prasa steidzami rast politisku risinājumu sadarbības bloķēšanai ar „Berlīne plus” mehānismu, kas kavē attīstīt šo divu organizāciju efektīvākas sadarbības iespējas; |
Eiropas Padome
107. |
mudina dalībvalstis pildīt pienākumu tuvākajā laikā pabeigt sarunas par ES pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai (ECTK); uzsver Eiropas Padomes standartu, uzraudzības procedūru un konstatējumu lielo nozīmi un būtisko ieguldījumu kaimiņvalstu demokrātisko reformu progresa novērtēšanā; |
108. |
uzsver, ka ES pievienošanās ECTK ir vēsturiska iespēja apstiprināt, ka cilvēktiesības ir ne vien ES galvenā vērtība, bet arī kopējs pamats tās attiecībām ar trešām valstīm, un cer, ka tas notiks bez liekas kavēšanās; atkārtoti uzsver, ka ES pievienošanās ECTK ir būtisks panākums turpmākā cilvēktiesību aizsardzības stiprināšanā Eiropā; |
EDSO
109. |
atbalsta dialogu par Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) reformu, ja vien tā nevājina pašreizējās iestādes un mehānismus un neietekmē to neatkarību; uzsver, ka jāsaglabā līdzsvars trīs EDSO dimensijās, tās attīstot saskaņoti un vispusīgi un attīstībai izmantojot jau sasniegto; turklāt uzsver, ka drošības apdraudējums un problēmas jārisina, izmantojot visas trīs dimensijas, lai rīcība būtu patiešām efektīva; aicina EDSO turpmāk pilnveidot spējas nodrošināt to principu un saistību ievērošanu un īstenošanu, kuras iesaistītās valstis uzņēmās attiecībā uz visām trim dimensijām, tostarp stiprinot pārraudzības mehānismus; |
Persijas līča sadarbības padome (GCC)
110. |
sagaida, ka ES izstrādās reālas stratēģiskās partnerattiecības ar Persijas līča sadarbības padomi (GCC), ietverot regulāru atklātu un konstruktīvu dialogu un strukturētu sadarbību attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātiju, kā arī pārejas procesu un krīzes pārvarēšanu dienvidu kaimiņreģionā; atbalstot šo mērķi, atkārto, ka EĀDD būtu japiešķir vairāk cilvēkresursu šim reģionam un jāizveido delegācijas galvenajās GCC valstīs; uzsver, ka ES savā politikā attiecībā uz šo reģionu vairs nevar neņemt vērā cilvēktiesības, sieviešu tiesības, tiesiskumu un Persijas līča sadarbības padomes dalībvalstu — no Bahreinas līdz Saūda Arābijai — iedzīvotāju demokrātiskos centienus; |
Arābu valstu līga
111. |
atzīst reģionālo organizāciju, jo īpaši Arābu valstu līgas, bet arī Islāma sadarbības organizācijas un Ekonomiskās sadarbības organizācijas, aizvien pieaugošo ietekmi un aicina ES stiprināt sadarbību, jo īpaši jautājumos, kas saistīti ar pārejas procesiem un krīzes pārvarēšanu dienvidu kaimiņreģionā; atzinīgi vērtē ES centienus atbalstīt Arābu valstu līgas integrācijas procesu; |
KĀDP tematiskās prioritātes
Kopējā drošības un aizsardzības politika
112. |
uzsver, ka KDAP darbības ir jāintegrē visaptverošā politikā, kas orientēta uz krīzes skartām valstīm un reģioniem, kur izšķiras ES vērtības un stratēģiskās intereses un kur KDAP operācijas sniegtu patiesu pievienoto vērtību miera, stabilitātes un tiesiskuma veicināšanā; turklāt uzsver, ka, precīzāk novērtējot katras operācijas veiksmīgu īstenošanu un ilgstošo ietekmi attiecīgajās teritorijās, ir jāņem vērā gūtā mācība šajā jautājumā; |
113. |
atkārto aicinājumu PV/AP, Padomei un dalībvalstīm risināt daudzās problēmas civilajā un militārajā sadarbībā, sākot ar kvalificētu darbinieku trūkumu un beidzot ar nepietiekamu un nepārdomātu aprīkojumu; jo īpaši prasa nodrošināt darbiniekus tiesu, civilās administrācijas, muitas, dialoga, izlīguma un starpniecības jomās, lai garantētu, ka KDAP misijām tiek nodrošināti pienācīgi un pietiekami zinoši speciālisti; prasa PV/AP iesniegt konkrētus priekšlikumus darbinieku trūkuma novēršanai jo īpaši civilo krīžu pārvarēšanas, konfliktu novēršanas un pēckrīzes atjaunošanas jomā un iepriekš minētajās nozarēs; |
114. |
atzinīgi vērtē prasības apvienot un kopīgi izmanto galvenās militārās spējas, uzlabot spēju plānot un veikt misijas un operācijas un integrēt civilās un militārās misijas un operācijas; uzsver nepieciešamību pakāpeniski uzlabot KDAP misiju un operāciju sniegumu, tostarp novērtējot rezultātus, izstrādājot kritērijus, veicot ietekmes novērtējumus, apzinot gūto pieredzi un izmantojot to, kā arī izstrādājot paraugpraksi efektīvai un iedarbīgai KDAP darbībai; tomēr pauž nožēlu par politiskiem šķēršļiem sadarbībai, kas dažkārt kavē paraugprakses radītu sinerģiju; |
Ieroču tirdzniecība
115. |
atgādina, ka dalībvalstis pasaulē atbild par vairāk nekā trešo daļu ieroču eksporta; mudina dalībvalstis ievērot ne tikai Padomes Kopējās nostājas 2008/944/KĀDP (ES Rīcības kodekss attiecībā uz ieroču eksportu) astoņus kritērijus, bet arī ES attīstības politikas principus; prasa kompetenci par ieroču eksporta noteikumiem nodot Eiropas Savienībai; atgādina dalībvalstīm, ka jaunattīstības valstīm finanšu resursi vispirms būtu jāiegulda ilgtspējīgā sociālekonomiskajā attīstībā, demokrātijā, cilvēktiesību ievērošanā un tiesiskumā; mudina PV/AP un dalībvalstis izmantot pašreiz notiekošo ES Kopējās nostājas 2008/944/KĀDP pārskatīšanu, lai nostiprinātu ES kritēriju piemērošanu un uzraudzību ieroču eksporta jomā; pauž dziļu nožēlu par to, ka 2012. gada jūlijā notikušās ANO sarunas par starptautisko ieroču tirdzniecības līgumu (ITL) bija nesekmīgas; aicina PV/AP un dalībvalstis nekavējoties izdarīt spiedienu uz tām valstīm, kuras nepiekrita stabilam starptautiskam ieroču tirdzniecības līgumam; aicina noslēgt stingru un stabilu ITL, kas prasītu līgumslēdzējām valstīm aizliegt jebkādu ieroču un munīcijas eksportu gadījumos, kad ir nopietns risks, ka šos ieročus varētu izmantot, lai veiktu vai sekmētu nopietnus starptautisko cilvēktiesību aktu un starptautisko cilvēktiesību pārkāpumus, tostarp genocīdu, noziegumus pret cilvēci un kara noziegumus; |
Konfliktu novēršana un miera veidošana
116. |
prasa PV/AP sniegt priekšlikumus par EĀDD spēju palielināšanu konfliktu novēršanā un miera veidošanā, īpaši atsaucoties uz Gēteborgas programmu, un vēl vairāk paplašināt ES spēju novērst konfliktus un nodrošināt starpniecības un dialoga un izlīguma vadīšanas funkcijas līdztekus labāk aprīkotai krīzes pārvaldības spējai; prasa prioritārā kārtā gūt pārskatu par ES politiku konfliktu novēršanas un miera stiprināšanas jomā, lai PV/AP sniegtu Parlamentam ziņojumu par priekšlikumiem Savienības ārējās veiktspējas un reaģēšanas spēju stiprināšanai šajā jomā; atzinīgi vērtē Komisijas un EĀDD priekšlikumu EĀDD budžetā 2013. gadam konfliktu novēršanai un starpniecības atbalsta dienestiem paredzēt budžeta pozīciju EUR 500 000 apmērā pēc tam, kad šā gada beigās būs veiksmīgi pabeigtas Eiropas Parlamenta ierosinātā sagatavošanas darbības; aicina PV/AP paplašināt sieviešu līdzdalību konfliktu novēršanas, starpniecības, dialoga, izlīguma un miera veidošanas mehānismos; |
117. |
uzskata, ka priekšlikums izveidot neatkarīgu vai daļēji neatkarīgu Eiropas Miera institūtu, kam būtu cieša saikne ar ES, ir ļoti daudzsološs ierosinājums, kas Eiropā varētu palīdzēt stiprināt konfliktu novēršanas un starpniecības spējas; aicina šādam institūtam piešķirt skaidri noteiktas pilnvaras, kas nedublētu esošās valstiskās un nevalstiskās organizācijas un kura galvenais uzdevums būtu neoficiāla diplomātiska starpniecība un zināšanu nodošana ES un neatkarīgiem starpniekiem; gaida šajā gadā sāktā Eiropas Miera institūta izmēģinājuma projekta rezultātus; cer, ka tiks pilnībā iesaistīts diskusijās, kuru mērķis būtu šāda institūta iespējama izveidošana; |
Sankcijas un ierobežojoši pasākumi
118. |
uzskata, ka savā rīcībā pret autoritārajiem režīmiem ES būtu jāizstrādā saskaņotāka politika, ņemot vērā sankciju un ierobežojošu pasākumu piemērošanu un atcelšanu; |
Ieroču neizplatīšana un atbruņošanās
119. |
aicina PV/AP izvērtēt, cik efektīva ir bijusi Eiropas Savienības rīcība, lai novērstu ķīmisko, bioloģisko ieroču un kodolieroču radīto apdraudējumu desmit gadus pēc tam, kad 2003. gadā tika pieņemta Masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas novēršanas stratēģija, un pēc 2008. gadā pieņemtā dokumenta „Jaunas darbības līnijas” pagarinātā īstenošanas termiņa beigām, lai PV/AP varētu izvirzīt Parlamentam priekšlikumus attiecībā uz ES spēju stiprināšanu šajā jomā; |
120. |
aicina PV/AP izvērtēt, cik efektīva ir bijusi Eiropas Savienības rīcība, lai novērstu apdraudējumu, ko rada kājnieku ieroču un vieglo ieroču (VIKI) un citu parasto ieroču izplatīšana, kā arī risinātu citus jautājumus, kas saistīti ar atbruņošanos plašākā mērogā laikposmā pēc 2005. gadā pieņemtās stratēģijas par vieglajiem ieročiem un kājnieku ieročiem un citām atbilstīgām politikas stratēģijām, tostarp pēc 2003. gadā pieņemtās ES kopējās nostājas par ieroču tirdzniecības starpniecību un ES ieroču embargo, lai PV/AP varētu izvirzīt Parlamentam priekšlikumus attiecībā uz ES spēju stiprināšanu šajā jomā; |
Eiropas Aizsardzības aģentūra
121. |
atkārto aicinājumu dalībvalstīm pastiprināt Eiropas mēroga sadarbību aizsardzībā, kas ir vienīgais iespējamais veids, kā nodrošināt, ka Eiropas militāriem spēkiem arī turpmāk var uzticēties un tie par spīti aizsardzības budžeta samazinājumam saglabā operatīvās spējas; norāda uz progresu, kas panākts, pateicoties ES līdzekļu apvienošanas un savstarpējas izmantošanas principiem un NATO gudras aizsardzības taktikai, un uzskata, ka ir svarīgi abām organizācijām panākt lielāku sinerģiju; uzsver vajadzību panākt turpmāku progresu līdzekļu apvienošanā un savstarpēja izmantošanā, kā arī sinerģijas potenciāla nodrošināšanā attiecībā uz pētniecību, izstrādi un rūpniecības sadarbību aizsardzības jomā Savienības mērogā; atzinīgi vērtē ciešākas sadarbības iniciatīvas šajā jautājumā, tostarp iniciatīvu „Weimar Plus”; |
122. |
šajā sakarā atgādina Eiropas Aizsardzības aģentūras (EAA) būtisko nozīmi Eiropas spēju un ieroču politikas attīstīšanā un īstenošanā; tādēļ aicina Padomi stiprināt EAA institucionālo būtību un pilnā mērā atraisīt tās potenciālu, kā paredzēts LES 42. panta 3. punktā un 45. pantā; |
123. |
mudina Padomi un dalībvalstis piešķirt EAA pienācīgu finansējumu tās sūtības un visu tās uzdevumu izpildei; uzskata, ka to vislabāk var paveikt, finansējot aģentūras nodrošināšanu ar darbiniekiem un sedzot ekspluatācijas izdevumus no Savienības budžeta, sākot ar nākamo daudzgadu finanšu shēmu; šajā nolūkā aicina VP/AP iesniegt vajadzīgos priekšlikumus; |
Energoapgādes drošība
124. |
norāda, ka Lisabonas līguma 194. pantā ir noteikts, ka ES ir tiesības veikt Eiropas mēroga pasākumus, lai garantētu energoapgādes drošību; šajā saistībā uzsver — lai uzlabotu energoapgādes drošību un vienlaikus nostiprinātu ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas uzticamību un efektivitāti, ir ārkārtīgi svarīgi samazināt energoatkarību no trešām valstīm, īpaši tām valstīm, kuras neatbalsta vai neievēro ES vērtības; uzskata, ka enerģijas piegādes avotu un tranzīta maršrutu dažādošana un lielāka paļaušanās uz atjaunojamiem un tīriem enerģijas avotiem un tranzīta maršrutiem ir neatliekama un būtiska, jo ES ir ļoti atkarīga no ārējiem enerģijas avotiem; norāda, ka galvenie dažādošanas virzieni ir Arktika, Vidusjūras baseins un Dienvidu koridors no Irākas uz Vidusāziju un Tuvajiem Austrumiem, un aicina Komisiju šādiem projektiem piešķirt prioritāti; pauž bažas par kavēšanos Dienvidu koridora pabeigšanā; uzsver, ka energoapgādes drošība ir jāpanāk, dažādojot enerģijas avotus, un uzsver, ka iespējams sašķidrinātās dabasgāzes papildu koridors Vidusjūras austrumdaļā būtu elastīgs enerģijas avots un stimuls konkurences palielināšanai ES iekšējā tirgū; uzskata, ka ES būtu jānodrošina, lai pašlaik galvenais enerģijas importa avots — Krievija — ievērotu iekšējā tirgus noteikumus, trešā enerģētikas tiesību aktu kopuma un Enerģētikas hartas nolīguma noteikumus; norāda uz lielo attīstības un savstarpējās atkarības potenciālu, ko varētu radīt atjaunojamās enerģijas viedtīkli, kas savienotu Eiropu un Āfriku; |
125. |
norāda, ka 2011. gadā Komisija ierosināja izveidot informācijas apmaiņas mehānismu par starpvaldību nolīgumiem enerģētikā starp ES dalībvalstīm un trešām valstīm; uzskata, ka paraugprakses apmaiņa arī stiprinās dalībvalstu spējas ietekmēt sarunu procesu; uzskata, ka paraugprakses apmaiņa un Komisijas atbalsts arī stiprinās dalībvalstu spējas ietekmēt sarunu procesu; aicina PV/AP regulāri ziņot Parlamentam par šā mehānisma izveidi un īstenošanu; aicina Komisiju tirdzniecības, asociācijas, partnerības un sadarbības nolīgumos ar enerģijas ražotājvalstīm un tranzītvalstīm iekļaut „energoapgādes drošības klauzulu”, proti, rīcības kodeksu gadījumiem, kad notiek energoapgādes noteikumu pārkāpumi vai tiek ieviesti to vienpusēji grozījumi; |
Jauni apdraudējumi un problēmas
126. |
uzsver, ka KĀDP svarīga vieta jāparedz darbībām, kas risinātu jaunākās paaudzes problēmas stabilitātes un starptautiskās drošības jomā, piemēram, klimata pārmaiņas, starptautisko noziedzību un terorismu, kiberuzbrukumus, kodolieroču un masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu, pirātismu un pandēmijas; |
Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas ārējā dimensija
127. |
atgādina, ka KĀDP svarīga vieta jāierāda brīvības, drošības un tiesiskuma telpas ārējai dimensijai; uzsver, ka ir vajadzīga migrācijas plūsmu organizēta pārvaldība, kas nodrošina izcelsmes valstu un tranzītvalstu sadarbību; |
Dialogs kultūras un reliģijas jomā
128. |
uzskata, ka dialoga un sapratnes sekmēšana starp dažādām reliģijām un kultūrām ir noteikti jāiekļauj mūsu ārējās darbībās ar trešām valstīm un sabiedrībām un jo īpaši saistībā ar mūsu atbalstu konfliktu risināšanai un tolerantu, iekļaujošu un demokrātisku sabiedrību veicināšanai; |
*
* *
129. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/ Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram, NATO ģenerālsekretāram, NATO Parlamentārās asamblejas priekšsēdētājam, EDSO priekšsēdētājam, EDSO Parlamentārās asamblejas priekšsēdētājam, Eiropas Padomes Ministru komitejas priekšsēdētājam un Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas priekšsēdētājam. |
(1) OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0227.
(3) OV C 349 E, 22.12.2010., 51. lpp.
(4) OV C 351 E, 2.12.2011., 454. lpp.
(5) OV C 351 E, 2.12.2011., 470. lpp.
(6) OV C 351 E, 2.12.2011., 472. lpp.
(7) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0126.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/99 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Zivsaimniecības resursu saglabāšana un ilgtspējīga izmantošana
P7_TA(2012)0335
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra rezolūcija par ziņošanas pienākumiem, kuri noteikti Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (2011/2291(INI))
2013/C 353 E/12
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par ziņošanas pienākumiem, kuri noteikti Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (COM(2011)0418), |
— |
ņemot vērā Padomes 2002. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 22. aprīļa Zaļo grāmatu par kopējās zivsaimniecības politikas reformu (COM(2009)0163), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 13. jūlija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopējo zivsaimniecības politiku (COM(2011)0425), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 5. februāra paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par zvejas kapacitātes un zvejas piepūles rādītāju uzlabošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (COM(2007)0039), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 25. maija paziņojumu par apspriešanos par zvejas iespējām (COM(2011)0298), |
— |
ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 12/2011 „Vai ES pasākumi ir veicinājuši zvejas flotu jaudas pielāgošanu zvejas iespējām?”, |
— |
ņemot vērā 2006. gada 14. februāra rezolūciju par dažu piekļuves ierobežojumu pārskatu kopējās zivsaimniecības politikas kontekstā (Šetlendas zona un jūras zeltplekstes zona) (1), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu (A7-0225/2012), |
A. |
tā kā iepriekšminētajā Komisijas ziņojumā atkārtoti ir apstiprināts, ka pašreizējā kopējā zivsaimniecības politika (KZP) nav pilnībā sasniegusi tās mērķus attiecībā uz ES zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu un pieejamās zvejas jaudas pielāgošanu pieejamajiem zivsaimniecības resursiem; |
B. |
tā kā vairāk nekā 60 % no zivju krājumiem Eiropas ūdeņos tiek nozvejoti, pārsniedzot maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, un nav pieejami zinātniski dati par daudzām sugām; |
C. |
tā kā kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un kvotu sistēma pati par sevi ir izrādījusies neefektīva, ilgtspējīgi pārvaldot dažus zivju krājumus, un tā kā ilgtermiņa pārvaldības plāni (IPP) ir risinājums ilgtspējīgai zivju krājumu pārvaldībai; |
D. |
tā kā dažkārt zinātnisku datu trūkums vai to apšaubāmā ticamība un zināma neskaidrība par to noteikšanai izmantotajiem modeļiem joprojām ir nopietna problēma, mēģinot panākt daudzu zivju krājumu ilgtspējīgu pārvaldību; |
E. |
tā kā dažos ES reģionos strauji pieaugošās jūras putnu un roņu populācijas vēl vairāk apdraud izsmeltos zivsaimniecības resursus; |
F. |
tā kā zivsaimniecības resursu ilgtspējīgu saglabāšanu ietekmē arī klimata pārmaiņas, tostarp globālā sasilšana, un antropogēnā ietekme, piemēram, piesārņojums; |
G. |
tā kā zivju krājumu sliktā stāvokļa, ražošanas izmaksu paaugstināšanās, lētāko importa preču radītā cenu krituma un tehnoloģiju attīstības dēļ pēdējā desmitgadē Eiropas zvejas nozarē ir zaudēts ievērojams skaits darbavietu; tā kā tajā pašā laikā tehnoloģiju attīstības dēļ dažos gadījumos ir ievērojami palielinājusies flotu zvejas jauda; |
H. |
tā kā pieejamie dati par Eiropas zvejas flotu faktisko jaudu nav pietiekami ticami, jo aizvien nav ņemta vērā tehnoloģiju attīstība un dalībvalstis ne vienmēr sniedz precīzus datus par flotu jaudām; |
I. |
tā kā plānotās tehnisko pasākumu sistēmu pārskatīšanas rezultātā tiks izstrādāts svarīgs tiesību akts saglabāšanas pasākumu risināšanai un klasificēšanai, |
1. |
norāda, ka Komisija tagad ir izpildījusi savas saistības, kas noteiktas Padomes Regulā (EK) Nr. 2371/2002, kurā Komisijai ir paredzēts pienākums līdz 2012. gada beigām ziņot Eiropas Parlamentam un Padomei par KZP darbību attiecībā uz šīs regulas II nodaļu („Saglabāšana un noturība”) un III nodaļu („Zvejas jaudas koriģēšana”); |
2. |
norāda, ka Komisija ir arī izpildījusi savu šajā pašā regulā noteikto pienākumu līdz 2011. gada 31. decembrim ziņot par tiem zvejas ierobežošanas pasākumiem 12 jūras jūdžu zonā, kuri noteikti 17. panta 2. punktā; |
Saglabāšana un noturība (II nodaļa)
3. |
aicina Komisiju paredzēt ilgtermiņa pārvaldības plānu izstrādi visās ES komerciālās zivsaimniecības jomās izteikti decentralizētas pārvaldības sistēmas ietvaros, kurā ir pilnībā iesaistītas visas ieinteresētās personas; uzsver, ka pastāv iespēja klasificēt zivsaimniecības jomas atkarībā no ģeogrāfiskajiem zvejas reģioniem, pielāgojot KZP katram atsevišķajam reģionam, un būtu jāņem vērā gan dažādu Eiropas jūru specifika, gan mazapjoma zivsaimniecības situācija dažādos reģionos, lai pēc iespējas pietuvinātu pārvaldības pasākumus reālajai flotu situācijai; |
4. |
aicina Komisiju, lai saglabātu dzīvos resursus un nodrošinātu noturīgu vides ilgtspēju, novērtēt iespēju izveidot lieguma zonu tīklu, kurā uz noteiktu laiku būtu aizliegta zvejas darbība ar mērķi palielināt zivju produktivitāti un saglabātu ūdeņu dzīvos resursus un jūras ekosistēmu; |
5. |
uzskata, ka ilgtspējas mērķī ir jāņem vērā politikas, kurās pievērsta uzmanība zivsaimniecības nozares nākotnei un attiecīgi sekmēta jaunu zvejnieku paaudžu veidošanās; |
6. |
aicina Komisiju, dalībvalstis un reģionālās konsultatīvās padomes (RKP) nākotnē izmantot ekosistēmas pieeju kā pamatu visiem ilgtermiņa pārvaldības plāniem (IPP); uzskata, ka pārvaldības plāniem ir jāveido turpmākās KZP pamats un tajos jābūt iekļautiem skaidri definētiem mērķiem un ieguves kontroles noteikumiem, kuros jāparedz noteikumi par zvejas gada intensitāti, no vienas puses ņemot vērā atšķirību starp zivsaimniecības krājumu pašreizējo apjomu un struktūru, bet no otras puses, — plānoto mērķa krājumu, kā arī izmetumu un nozvejas kontroles kritērijus; šajā saistībā mudina Padomi bez izņēmuma ņemt vērā IPP mērķus; |
7. |
pauž sarūgtinājumu par pašreizējo strupceļu iestāžu sarunās attiecībā uz dažiem ierosinātajiem daudzgadu plāniem, tādejādi ietekmējot arī visus pārējos IPP; |
8. |
uzsver, ka jāpanāk līdzsvars starp ekoloģisko, ekonomisko un sociālo stāvokli katrā zivsaimniecības jomā, atzīstot, ka bagātīgu zivju krājumu neesamības gadījumā nav iespējama ienākumus nesošas zvejniecības nozares pastāvēšana, un uzsver, ka ir ļoti svarīgi, lai Eiropas zvejnieki pieņemtu ieguves kontroles noteikumus; un tādēļ mudina uz RKP pārstāvju un citu ieinteresēto personu plašu piedalīšanos pārvaldības plānu izstrādē; uzskata, ka nākotnē šajos procesos šīm pusēm ir jāpiešķir daudz lielāka nozīme; šajā saistībā aicina īstenot patiesu reģionalizāciju; ierosina, ka RKP ir jāiesniedz Komisijai obligāts atzinums par visiem pārvaldības plāniem, vēl pirms tie tiek ierosināti; |
9. |
uzsver tiešo saikni starp izmetumiem, nevēlamo piezveju un pārzveju un nepieciešamību izstrādāt tādu efektīvu pilnīga izmetumu aizlieguma politiku ES līmenī, kuras ietvaros Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūrai (KZKA) ir lielākas pilnvaras nodrošināt godīgu noteikumu un sankciju sistēmu, tas ir, vienlīdzīgas attieksmes principu; pauž uzskatu, ka izmetumu aizliegums ir jāievieš pakāpeniski katrai zvejai atsevišķi, tas jāiekļauj dažādos pārvaldības plānos, un tam nav jābūt saistītam ar dažādiem zivju krājumiem; uzsver, ka jāsekmē atsevišķu zvejas rīku un citu ierīču, kas samazina vai novērš blakussugu vai nozvejojamo sugu mazuļu piezveju, kā arī citu ilgtspējīgu zvejas metožu izmantošana; uzsver, ka, izveidojot Eiropas Savienībā jebkādu vadības sistēmu, ir ļoti svarīgi ņemt vērā jaukto zvejniecību nozīmi Eiropas ūdeņos, kas liks veikt katrai zonai atbilstošus pielāgojumus; |
10. |
uzskata, ka pārskatītās KZP ietvaros dalībvalstis, kuras sadarbojas reģionālā līmenī, ir jāiedrošina sadarboties ar nozari un citām ieinteresētajām personām, lai atklātu atsevišķiem reģioniem un zivsaimniecībai piemērotākās inovatīvās metodes izmetumu novēršanai; |
11. |
mudina Komisiju nekavējoties novērst tādu pietiekami ticamu datu trūkumu, kas nepieciešami rūpīgi izstrādātiem zinātniskiem ieteikumiem; aicina Komisiju izveidot sistēmu, ar ko tiktu noteiktas sankcijas dalībvalstīm, kuras nepilda pienākumus attiecībā uz Eiropas zivsaimniecības datu programmā paredzēto datu apkopošanu un nosūtīšanu; norāda uz pretrunu starp Komisijas sūdzībām par datu nepietiekamību un niecīgo šo datu savākšanai piešķirto budžetu un tādēļ uzsver, ka ir jāpiešķir pienācīgi finanšu līdzekļi datu vākšanai un attiecīgajai zinātniskajai pētniecībai dalībvalstīs; tajā pašā laika mudina Komisiju izveidot sistēmu lēmumu pieņemšanai situācijās, kad nav pietiekami daudz datu, gan attiecībā uz pārvaldības plāniem, gan lēmumiem par KPN un kvotām, ievērojot piesardzības pieeju; |
12. |
uzsver, ka zinātniskā pētniecība zivsaimniecībā ir ļoti svarīga šīs nozares pārvaldībai un to faktoru identificēšanai, kas ietekmē zivsaimniecības resursu attīstību, lai pēc tam veiktu to kvantitatīvu novērtējumu un izstrādātu modeļus, kas paredz šo resursu attīstību, kā arī zvejas rīku, kuģu un zvejnieku darba apstākļu un drošības uzlabošanu, pielietojot zvejnieku zināšanas un pieredzi; šajā sakarā uzskata, ka ir jāiegulda līdzekļi cilvēkresursu izglītošanā, jānodrošina pienācīgi finanšu līdzekļi un jāveicina sadarbība starp dažādām dalībvalstu publiskajām struktūrām; |
13. |
mudina Komisiju veikt pasākumus, lai samazinātu negatīvo ietekmi uz zivju krājumiem, kuru rada roņi un noteikti putni, jo īpaši gadījumos, kad tie konkrētā reģionā ir invazīvas sugas; |
Zvejas jaudas koriģēšana (III nodaļa)
14. |
pievērš uzmanību tam, ka nav izstrādāta stingra un skaitļos izteikta pārmērīgas zvejas jaudas definīcija; aicina Komisiju izstrādāt ES mēroga zvejas jaudas pārpalikuma definīciju, izmantojot reģionu līmenī pieņemtās definīcijas, un ņemt vērā vietējās īpatnības; turklāt aicina Komisiju noteikt jaunu zvejas jaudas definīciju, to pamatojot gan ar kuģa zvejas jaudu, gan ar tā faktisko zvejas piepūli; turklāt uzsver, ka ir jādefinē mazapjoma zveja, jo nav vispārēji piemērojamas definīcijas, un jāpielāgo tā jaunās KZP mērķiem; |
15. |
aicina Komisiju, balstoties uz PLO tehniskās konsultācijas ieteikumiem (1999. gads), līdz 2013. gadam novērtēt Eiropas flotu jaudu, lai noteiktu, vai ir jaudas pārpalikumi salīdzinājumā ar pieejamajiem resursiem un kādi samazinājumi/pārprofilēšana ir nepieciešami; uzsver, ka jaudas pasākumi attiecas ne tikai uz tonnāžu un dzinēju jaudu, bet arī uz izmantoto zvejas rīku veidiem un daudzumu un jebkuru citu parametru, kas palielina zvejas jaudu; |
16. |
aicina Komisiju uzraudzīt un koriģēt dalībvalstu flotu jaudas maksimālos apjomus, lai tie atbilstu ticamiem datiem un lai tiktu ņemta vērā tehnikas attīstība; |
17. |
mudina dalībvalstis nepieciešamības gadījumā veikt atbilstīgus pielāgojumus, pamatojoties uz precīziem esošās flotes jaudas, tostarp dzinēju un nozvejas jaudas, mērījumiem, lai sasniegtu noteiktos ilgtspējīga jaudas līmeņa mērķus attiecībā uz katru zivsaimniecības jomu nolūkā novērst zvejas flotu atlikušo pārmērīgo jaudu; paredzot sankcijas, ja šie mērķi netiks sasniegti, proti, iesaldēt Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda (EJZF) finansējumu; |
18. |
izsaka atzinību par Komisijas priekšlikumu ieviest individuāli nododamu zvejas koncesiju (NZK) sistēmu, uz kuru attiektos stingri drošības pasākumi, no kuras būtu izslēgta mazapjoma zivsaimniecība, kurā būtu paredzēta īpaša režīma ieviešana mazapjoma un piekrastes zivsaimniecībai, kā arī preferenciālu režīmu videi draudzīgiem zvejas kuģiem, un pievēršoties tiesību koncentrācijas jautājumam un zvejas koncesiju atņemšanas iespējai; uzskata, ka NZK sistēma ir tikai viens no iespējamajiem modeļiem, ko dalībvalstis var izmantot, lai samazinātu zvejas jaudas pārpalikumu, |
19. |
uzsver, ka NZK sistēmu nevar uzskatīt par vienīgo pasākumu pārzvejas un zvejas jaudas pārpalikumu novēršanai, bet tai jābūt pieejamai kā vienam no dažādiem dalībvalstu rīcībā esošiem papildu vadības pasākumiem, ar kuru palīdzību Komisija kopā ar abām likumdevējām iestādēm izveido plašāku sistēmu, kontrolē un uzrauga piemērošanu valstīs (ja dalībvalsts ir izvēlējusies šādu iespēju), kā arī periodiski ziņo likumdevējām iestādēm par šīs sistēmas sniegtajiem rezultātiem; šajā sakarībā uzsver, ka ari turpmāk jāveicina tādu atbilstīgu tehnisku pasākumu izstrāde, ar kuriem veicina selektīvu zvejas rīku izmantošanu, slēdz īpašās zonas vai ierobežo piekļuvi tādiem jūras apgabaliem, attiecībā uz kuriem ir noteikts, ka tajos bioloģisku un ģeogrāfisku iemeslu dēļ drīkst atrasties reģionālās flotes, kuras izmanto videi draudzīgus zvejas rīkus; |
20. |
uzsver, ka nākamajā EJZF ir jāņem vērā pasākumu, kas paredzēti zvejas jaudas pārpalikumu samazināšanai, ja tādu pastāvēšana ir pierādīta, un zvejas flotu lieluma un piepūles koriģēšanai atbilstīgi zvejas iespējām un ilgtspējai ilgtermiņā, sociālekonomiskās sekas un ir jāparedz šo seku novēršanai nepieciešamais finansējums; uzskata, ka, jo augstāks būs līdzdalības līmenis, jo skaidrāk noteikti tiks mērķi, un ka, jo nozīmīgāka būs ieinteresētajām personām sniegtā ekonomiskā un sociālā palīdzība, jo labāk tiks izprasti, pieņemti un piemēroti dažādie zivsaimniecības resursu pārvaldības pasākumi; |
21. |
uzsver, ka ir jānosaka skaidri termiņi un vajadzības gadījumā iespējami drīz jāsekmē flotes pielāgošana; uzsver, ka jādod priekšroka sistēmām, kas sekmē flotu ātru pielāgošanu reālajai situācijai zivsaimniecībā, un mudina Komisiju paredzēt pasākumu plānu sankciju piemērošanai dalībvalstīm, kuras noteiktajos termiņos neizpilda savus attiecīgos pienākumus, vienlaikus paredzot arī atbilstīgus līdzekļus šim procesam, un turpināt ekoloģisko un sociālo nosacījumu koncepcijas izstrādi saistībā ar pieeju zvejas resursiem un atlīdzību par ilgtspējīgu zveju; |
22. |
ņem vērā Komisijas priekšlikumu saglabāt īpašu zvejas ierobežojumu atļauju līdz 2022. gada 31. decembrim; ir vienisprātis ar Komisiju, ka noteikumu par divpadsmit jūras jūdžu piekļuves režīmu mainīšana varētu izjaukt pastāvošo līdzsvaru, kas veidojies kopš šā īpašā režīma ieviešanas; norāda, ka divpadsmit jūras jūdžu piekļuves režīma mērķi ir pilnīgi atšķirīgi no citu noteikto ierobežojumu mērķiem; |
23. |
aicina Komisiju izveidot tādu uz rezultātiem balstītu vadības sistēmu piekļuves tiesību piešķiršanai, kuras ietvaros pierādījums par to, ka zveja ir ilgtspējīga, jāsniedz zivrūpniecībai; |
24. |
uzskata, ka pagaidām 12 jūras jūdžu zonā jāsaglabā īpašais pieejas režīms mazapjoma zivsaimniecībai, kā arī ir jāsaglabā īpašie ierobežojumi, kas noteikti Azoru salās, Madeirā un Kanāriju salās reģistrētiem kuģiem ūdeņos, kas atrodas šo arhipelāgu apkārtnē, jo īpaši bioloģiski un ģeogrāfiski jutīgos apgabalos, ko reglamentē Padomes Regula (EK) Nr. 1954/2003 (2); |
25. |
norāda, ka Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejas (ZZTEK) ziņojumā par Šetlendas zonu bija secināts, ka zonas atcelšana varētu izraisīt zvejas piepūles palielināšanos šajā teritorijā un ka ZZTEK attiecīgi ieteica saglabāt šo zonu; |
26. |
uzskata, ka turpmāk, klasificējot ierobežotas zvejas apgabalus, kā tas varētu būt Šetlendas zonas gadījumā, plaši ir jāpiemēro zinātniski kritēriji, kas pierāda šā apgabala kā bioloģiski un ģeogrāfiski jutīga apgabala noteikšanas pamatotību, jo īpaši ja tiek apgalvots, ka šādi ierobežojumi ir kopējās zivsaimniecības politikas reglamentējošo noteikumu sastāvdaļa, jo tie ir paredzēti pamatregulējumā; |
27. |
uzskata, ka ir jāatzīst un jāatbalsta saudzēšanas laiku nozīme, jo tie ir būtisks un efektīvs zivsaimniecības resursu saglabāšanas līdzeklis, kura efektivitāte jau ir pierādīta, un būtisks ilgtspējīgas zivsaimniecības pārvaldības instruments; uzskata, ka saudzēšanas laika noteikšana noteiktos ļoti svarīgos sugu dzīves ciklos ļauj veidoties krājumiem, kas ir piemēroti zvejas turpināšanai laikā, kas nav saudzēšanas laiks; |
*
* *
28. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu komitejai, kā arī dalībvalstu valdībām. |
(1) OV C 290 E, 29.11.2006., 113. lpp.
(2) OV L 289, 7.11.2003., 1. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/104 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Kopējās zivsaimniecības politikas reforma — vispārējais paziņojums
P7_TA(2012)0336
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra rezolūcija par kopējās zivsaimniecības politikas reformu — vispārējais paziņojums (2011/2290(INI))
2013/C 353 E/13
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā 1995. gada Nolīgumu par Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību (1995. gada 4. augusta Ņujorkas vienošanās), |
— |
ņemot vērā ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO)1995. gada 31. oktobrī pieņemto Rīcības kodeksu atbildīgai zivsaimniecībai, |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2002. gada 17. janvāra rezolūciju par Komisijas Zaļo grāmatu par kopējās zivsaimniecības politikas nākotni (1), |
— |
ņemot vērā deklarāciju, kas pieņemta Johannesburgā no 2002. gada 26. augustalīdz 4. septembrim notikušajā Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību, |
— |
ņemot vērā Padomes 2002. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Par ilgtspējības īstenošanu ES zivsaimniecības nozarē, izmantojot maksimāli iespējamo ilgtspējīgo daudzumu” (COM(2006)0360) un Parlamenta 2007. gada 6. septembra rezolūciju par ilgtspējības īstenošanu ES zivsaimniecības nozarē, izmantojot maksimāli iespējamo ilgtspējīgo daudzumu (3), |
— |
ņemot vērā 2007. gada 12. decembra rezolūciju par zivsaimniecības un akvakultūras produktu tirgu kopīgu organizāciju (4), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Politika nevēlamu piezveju samazināšanai un izmetumu novēršanai Eiropas zvejniecībā” (COM(2007)0136) un Parlamenta 2008. gada 31. janvāra rezolūciju par politiku nevēlamu piezveju samazināšanai un izmetumu novēršanai Eiropas zvejniecībā (5), |
— |
ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 12/2011 “Vai ES pasākumi ir veicinājuši zvejas flotu jaudas pielāgošanu zvejas iespējām?”, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvu 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva) (6), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Kopējā zivsaimniecības politika un ekosistēmas pieejas īstenošana jūras vides pārvaldībā” (COM(2008)0187) un Parlamenta 2009. gada 13. janvāra rezolūciju par KZP un ekosistēmisku pieeju zivsaimniecības pārvaldībā (7), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2008. gada 3. septembra paziņojumu „Eiropas stratēģija jūras zinātniskajai un tehniskajai pētniecībai. Saskaņota sistēma Eiropas Pētniecības telpā okeānu un jūru ilgtspējīgas izmantošanas veicināšanai” (COM(2008)0534) un Parlamenta 2009. gada 19. februāra rezolūcija par lietišķiem pētījumiem kopējās zivsaimniecības politikas jomā (8), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2009. gada 24. aprīļa rezolūciju „Kopējās zivsaimniecības politikas pārvaldība – Eiropas Parlaments, reģionālās konsultatīvās padomes un citi dalībnieki” (9), |
— |
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un Parlamenta 2009. gada 7. maija rezolūciju par Parlamenta jauno lomu un pienākumiem, īstenojot Lisabonas līgumu (10), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Ilgtspējīgas nākotnes veidošana akvakultūrai. Jauns impulss Eiropas akvakultūras ilgtspējīgas attīstības stratēģijai” (COM(2009) 0162), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 22. aprīļa Zaļo grāmatu par kopējās zivsaimniecības politikas reformu (COM(2009) 0163), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 25. februāra rezolūciju par Zaļo grāmatu par kopējās zivsaimniecības politikas reformu (11), |
— |
ņemot vērā pēc 2010. gada 18.–29. oktobrī notikušās Nagojas augstākā līmeņa sanāksmes par bioloģisko daudzveidību publicētā Nagojas protokola Aiči mērķu programmas 6. mērķi, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 13. jūlija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopējo zivsaimniecības politiku (COM(2011)0425) un Komisijas dienestu darba dokumentu, kas pievienots šim priekšlikumam (SEC(2011)0891), |
— |
ņemot vērā Komisijas Zaļo grāmatu „Kopējās zivsaimniecības politikas reforma” (COM(2011)0417), |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu (COM(2011)0804), |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par zivsaimniecības un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (COM(2011)0416), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju (COM(2011)0424), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2002. gada 20. decembra ziņojumu par informācijas sniegšanas pienākumu atbilstīgi Padomes Regulai (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (COM(2011)0418), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 16. februāra rezolūciju par kopējās zivsaimniecības politikas ieguldījumu sabiedrisko preču radīšanā (12),,, |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 12. maija rezolūciju par naftas cenas pieauguma izraisīto krīzi Eiropas zivsaimniecības nozarē (13), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Eiropa 2020” (COM(2010)2020), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu, kā arī Attīstības komitejas un Reģionālās attīstības komitejas atzinumus (A7-0253/2012), |
A. |
tā kā pirmo reizi kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) vēsturē Parlaments darbojas kā viens no likumdevējiem KZP reformēšanā; |
B. |
tā kā daudzās dalībvalstīs un Eiropas Savienībā kopumā zvejniecības nozare ir stratēģiski svarīga zivju publiskās piegādes un pārtikas līdzsvara aspektā un tā kā tā veic vērā ņemamu ieguldījumu piekrastes kopienu sociālekonomiskajā labklājībā, vietējā attīstībā, nodarbinātībā, savstarpējo ekonomisko aktivitāšu saglabāšanā un izveidē, kā arī vietējo kultūras tradīciju saglabāšanā; |
C. |
tā kā pašreizējā paziņojumā ir atgādināts, ka iepriekšējā KZP nesasniedza dažus no svarīgākajiem izvirzītajiem mērķiem un tagad atsevišķi zivju krājumi ir pārzvejoti; daļā ES flotes ekonomiskā situācija ir nestabila, lai gan tā saņem subsīdijas; zivsaimniecības nozarē tiek zaudētas darbavietas un tās nav pievilcīgas, jo īpaši nozarē ienākošajiem jauniešiem; daudzu no zvejniecības un akvakultūras atkarīgu piekrastes kopienu stāvoklis ir nedrošs; |
D. |
tā kā iepriekšējai KZP tomēr ir bijusi arī zināma labvēlīga ietekme, ļaujot atjaunot atsevišķus krājumus un izveidojot reģionālās konsultatīvās padomes (RKP); |
E. |
tā kā ir būtiski svarīgi, lai KZP zvejniecības nozarē izmantotu tādu pieeju, kurā ņemti vērā ekoloģiskie, kā arī ekonomiskie un sociālie aspekti (trīs KZP reformas pīlāri), tādējādi vienmēr nodrošinot kompromisu starp pašreizējo resursu situāciju dažādos jūras reģionos un sociālekonomisko aizsardzību piekrastes kopienās, kuras ir atkarīgas no piekrastes zvejniecības, lai nodrošinātu darbavietas un labklājību; |
F. |
tā kā ES ražo aptuveni 4,6 % no pasaules zvejniecības un akvakultūras produktu apjoma, un tā ir ceturtā lielākā šīs produkcijas ražotāja pasaulē; tā kā ES tomēr ieved vairāk nekā 60 % zivju, ko tā patērē; |
G. |
tā kā, neraugoties uz zinātnisko datu atzītu trūkumu, Komisijas lēš, ka 75 % ES zivju krājumu ir pārmērīgi izmantoti, vairāk nekā 60 % krājumu Eiropas ūdeņos tiek zvejoti, pārsniedzot maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu (MIIA), un ka ES katru gadu zaudē aptuveni EUR 1,8 miljardus potenciālo ieņēmumu tāpēc, ka tā nespēj pārvaldīt zvejniecības ilgtspējīgi; |
H. |
tā kā dažas ES zvejniecības tomēr ir akreditētas kā ilgtspējīgas, tādējādi apliecinot, ka sadarbība starp pārvaldības iestādēm, zivsaimniecības nozari un citām ieinteresētajām personām var sniegt apmierinošus rezultātus; |
I. |
tā kā pēc Komisijas aplēsēm Padome kopš 2003. gada savos lēmumos nav ņēmusi vērā zinātniskus ieteikumus vidēji 47 % gadījumu un 63 % aplēsto krājumu Atlantijas okeānā patlaban tiek pārzvejoti, tāpat kā 82 % krājumu Vidusjūrā un 4 no 6 krājumiem Baltijas jūrā; |
J. |
tā kā, pat neraugoties uz to, ka ES zivsaimniecības nozare 2002.–2007. gadā zaudēja 30 % darbavietu zivju krājumu sliktā stāvokļa, lētāka importa izraisītā cenu krituma un zivsaimniecības nozares (tostarp akvakultūras nozares) tehnoloģisko sasniegumu dēļ, tiek lēsts, ka tā gadā dod EUR 34,2 miljardus ienākumu un rada vairāk nekā 350 000 darbavietu visās zivsaimniecības apakšnozarēs — no zvejniecības un zivju apstrādes līdz tirdzniecības nozarei, jo īpaši piekrastes un tālākajos reģionos un salās, un šajos apgabalos tā sniedz sabiedrisku labumu, kas nav pietiekami ņemts vērā; tā kā, neraugoties uz zaudētajām darbavietām, flotu zvejas kapacitāte ir ievērojami pieaugusi tehnoloģisko sasniegumu dēļ; |
K. |
tā kā pieejamie dati par Eiropas zvejas flotu faktisko kapacitāti nav ticami, jo nav ņemta vērā tehnoloģiju attīstība un dalībvalstis nesniedz precīzus datus par flotu kapacitāti; |
L. |
tā kā zvejniecības nozarē strādājošo cilvēku ienākumi un algas nav stabilas, jo tie ir atkarīgi no tā, kā zivis tiek tirgotas, kā tiek noteiktas pirmā pārdevuma cenas, un no zvejniecības neregulārā rakstura, kas nozīmē, ka šajā nozarē ir jāsaglabā atbilstošs valsts un ES publiskais finansējums; |
M. |
tā kā nerūpnieciskās zvejas un mazapjoma zvejas flotes, tostarp tās, kas veic čaulgliemju vākšanu un citas tradicionālās un ekstensīvās akvakultūras darbības, no vienas puses, un lielāka apjoma rūpnieciskās zvejas flotes, no otras puses, ir ļoti atšķirīgas pēc būtības, un, neatkarīgi no kuģu izmēra, flotes dažādās Eiropas daļās tik tiešām ir atšķirīgas, tā kā pienācīgus pārvaldības instrumentus un attiecīgās problēmas problēmas nevar ietvert vienā kopējā modelī, un tādēļ atšķirīgām flotēm ir jāpiemēro atšķirīgi noteikumi; |
N. |
tā kā KZP reformai ir jānodrošina nerūpnieciskās un mazapjoma zvejas flotu un piekrastes apgabalu, tostarp tālāko reģionu, kas ir ievērojami atkarīgi no zvejniecības, turpmākā pastāvēšana un izredzes, jaunajā KZP var būt vajadzīgs pagaidu sociālekonomiskais atbalsts, taču tas nedrīkst palielināt flotu kopējo kapacitāti; |
O. |
tā kā, nosakot un izstrādājot jauno KZP, ir jāņem vērā rūpnieciskās un mazapjoma zvejas un akvakultūras nozaru pārstāvju viedoklis; |
P. |
tā kā sievietēm ir būtiski svarīga nozīme apstrādes un akvakultūras nozarē, papildu vadības un administrācijas uzdevumu veikšanā, kā arī čaulgliemju ievākšanā, tā kā viņas, kaut arī mazākā mērā, darbojas arī zvejas nozarē, tā kā tomēr šis ievērojamais devums ļoti bieži nav pienācīgi atzīts un novērtēts; |
Q. |
tā kā Lisabonas līgumā, kā arī kopējās zivsaimniecības politikas reformā ir ietverts pienākums nodrošināt Savienības politisko nostādņu saskaņotību; |
R. |
tā kā zvejniecības un akvakultūras produktiem ir liela nozīme cilvēku uzturā gan Eiropā, gan visā pasaulē, jo tie ir bagāti ar proteīniem un veselīgi, |
S. |
tā kā skolas vecuma bērniem jau no mazotnes ir jāmāca par pieejamo zivju sugu plašo daudzveidību un šo sugu sezonalitāti; |
T. |
tā kā patērētāji ir pastāvīgi jāinformē par pieejamo zivju sugu plašo daudzveidību, lai samazinātu spiedienu uz atsevišķiem krājumiem; |
U. |
tā kā KZP būtu jāuzņemas atbildība par tās izdevumu finansēšanu, jo īpaši attiecībā uz šajā politikā pieņemtajiem lēmumiem un pasākumiem; |
REFORMAS MĒRĶI
I – Vides ilgtspējība
Jūras bioloģisko resursu saglabāšanas pasākumi
1. |
uzskata, ka jebkuras zivsaimniecības politikas galvenais mērķis ir nodrošināt zivju piegādi sabiedrībai un piekrastes kopienu attīstību, veicinot nodarbinātību un labākus darba apstākļus zvejniekiem, vienlaikus cenšoties apsaimniekot resursus uz ilgtspējīga pamata, ļaujot tos pienācīgi saglabāt; |
2. |
uzskata, ka KZP (zvejniecības un akvakultūras nozarei) ir vajadzīga rūpīga un vērienīga reforma, ja ES vēlas ilgtermiņā nodrošināt vides ilgtspējību, kas ir priekšnosacījums, lai nodrošinātu ES zvejniecības un akvakultūras nozares ekonomisko un sociālo dzīvotspēju; apgalvo, ka reformētajai kopējai zivsaimniecības politikai jābūt labāk saskaņotai ar citām ES politikas jomām — kohēzijas politiku, vides politiku, lauksaimniecības politiku un ārpolitiku — un ka turpmākajiem starptautiskajiem ilgtspējīgajiem zivsaimniecības nolīgumiem jāatbilst šim nosacījumam; šajā sakarā norāda uz tādu instrumentu nozīmi kā integrētā jūrlietu politika un makroreģionālā pieeja, kas var sniegt labāku integrācijas līmeni; |
3. |
uzsver, ka jebkurā zivsaimniecības politikā jāņem vērā vairākas dimensijas – sociālās, vides un ekonomiskās, šajā nolūkā ir nepieciešama vienota un līdzsvarota pieeja, kas nav savienojama ar tādu pieeju, kurā starp šīm dimensijām pastāv hierarhija atbilstoši iepriekš noteiktām prioritātēm; |
4. |
uzsver, ka ES zvejniecības un akvakultūras nozare, ja to pienācīgi pārvalda uz globālas ilgtspējas pamata, varētu sniegt lielāku ieguldījumu Eiropas sabiedrības vajadzību apmierināšanā attiecībā uz uzturdrošību un kvalitāti, nodarbinātību, vides aizsardzību un arī uz dinamisku un daudzveidīgu zvejniecības un piekrastes kopienu saglabāšanu; |
5. |
atzīst, ka zvejniecība vairākās paaudzēs ir nodrošinājusi nodarbinātību daudzās, nereti ekonomiski vājās kopienās Eiropas piekrastes reģionos; uzskata, ka visas šīs kopienas, neatkarīgi no to izmēra, ir pelnījušas, lai tās tiktu aizsargātas Eiropas zivsaimniecības politikā, un ka ir jāsaglabā vēsturiskās saikne starp kopienām un ūdeņiem, kuros tās vēsturiski ir zvejojušas; |
6. |
uzskata, ka, piemērojot nosacītības principu, stimuli ir jāsniedz tiem, kas zvejo zivis vai ievāc čaulgliemjus ilgtspējīgi, izmantojot vides aspektā ilgtspējīgus, zemas ietekmes un selektīvus zvejas rīkus un metodes, lai nodrošinātu šādas zvejas prakses plašu izmantošanu un piekrastes kopienu ilgtspējīgu attīstību; uzskata, ka pašai zvejniecības nozarei ir jāieņem galvenā loma ilgtspējīgu zvejas metožu izstrādē un ka šādi stimuli ir jāpiedāvā ieinteresētajām personām tuvā līmenī un sadarbojoties ar zvejniekiem un citām ieinteresētajām iestādēm; norāda, ka tas paredz atbalsta piešķiršanu brīvprātīgam ES ekomarķējumam, par ko varētu noslēgt apakšlīgumu ar iepriekš pastāvošām sertifikācijas iestādēm, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus zvejniekiem un ražotājiem gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās; |
7. |
pauž pārliecību, ka veicot KZP reformu, ir jāievieš piemēroti un efektīvi instrumenti, lai atbalstītu uz ekosistēmām balstītu zivsaimniecības pārvaldību; tādēļ uzskata, ka daudzgadu pārvaldības plānos ir jāņem vērā šāda ekosistēmiska pieeja; uzskata, ka ir jāpārtrauc šo daudzgadu pārvaldības plānu bloķēšana iestādēs un jāpiemēro parastā likumdošanas procedūra; turklāt uzskata, ka īstas mikropārvaldības pilnvaras ir jāatdod tām dalībvalstīm, kas sadarbojas reģionālā līmenī; |
8. |
atkārtoti uzsver, ka saistībā ar jebkādu attīstību jūras un piekrastes teritorijās ir jāievēro vides tiesību akti, piemēram, Jūras stratēģijas pamatdirektīva un bioloģisko daudzveidību aizsargājošās direktīvas, jo labam vides stāvoklim jābūt priekšnosacījumam visām darbībām, kas norisinās jūras un piekrastes reģionos; |
9. |
uzsver, ka KZP ir jāīsteno piesardzīga pieeja zivsaimniecības pārvaldībā un jānodrošina, ka ilgtspējīga dzīvo jūras bioloģisko resursu izmantošana ļauj atjaunot un saglabāt visu nozvejoto sugu krājumu populācijas tuvu līmeņiem, kuros ir iespējams maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms; uzsver, ka pamatregulā ir jānosaka skaidrs īstenošanas grafiks, tostarp galīgais termiņš; uzsver, ka zivsaimniecības resursu pārvaldībai ir jānodrošina pienācīgi finanšu resursi, lai visur pakāpeniski izskaustu pārzveju un panāktu ilgtspējīgu zivju krājumu saglabāšanu, kam nepieciešami uzticami zinātniskie dati; |
10. |
uzskata, ka mērķis sasniegt MIIA, kas balstās uz zvejas izraisītu zivju mirstību (FMSY), ir jāīsteno nekavējoties, jo tas ievērojami palīdzēs uzlabot krājumu ilgtspēju; aicina Komisiju un dalībvalstis īstenot šo mērķi operatīvi, balstoties uz drošiem zinātniskiem datiem un ņemot vērā tā sociālekonomiskās sekas; |
11. |
tomēr uzsver MIIA principa īstenošanas grūtības, jo īpaši jauktas zvejas gadījumā vai gadījumā, kad zinātniskie dati par zivju krājumiem nav pieejami vai uz tiem nevar paļauties; tādēļ pieprasa palielināt summas, kas piešķirtas zinātniskajai izpētei un datu ievākšanai, lai īstenotu ilgtspējīgu zivsaimniecības politiku; |
12. |
aicina Komisiju izveidot ilgtermiņa pārvaldības plānus visām ES zvejniecībām un visu šo plānu veidošanā izmantot ekosistēmas pieeju, skaidri nosakot mērķus un ieguves kontroles noteikumus, kas ir katra plāna pamatā, un tajos jāprecizē noteikumi, lai noteiktu ikgadējās zvejas intensitāti, ņemot vērā atšķirības starp krājumu pašreizējo apjomu un struktūru un mērķa rādītajiem; šajā saistībā mudina Padomi bez atkāpēm ievērot ilgtermiņa pārvaldības plānu mērķus; |
13. |
uzsver tiešo saikni, kas pastāv starp zivju izmešanu, nevēlamo piezveju un pārzveju, un izprot Komisijas motivāciju un vajadzību ES līmenī izstrādāt efektīvu izmetumu aizlieguma politiku, saskaņā ar kuru Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūrai būtu jāpiešķir lielākas pilnvaras, lai nodrošinātu taisnīgu noteikumu un sankciju sistēmu atbilstīgi vienlīdzīgas attieksmes principam; |
14. |
tādēļ ierosina padarīt par obligātu pilnīgu dokumentāciju attiecībā uz nozvejoto sugu daudzumu, kas pārsniedz noteiktu apjomu un nav pārkrauts, lai ievērotu zinātniskās izpētes vajadzības un ļautu izstrādāt kuģu selektīvu aprīkojumu, ņemot vērā visus apstākļus; |
15. |
uzskata, ka pakāpeniskai izmetumu izskaušanai būtu jānotiek zvejniecību līmenī un tai vajadzētu būt atkarīgai no dažādu zvejas veidu un zvejniecību raksturīgajām iezīmēm un reālās situācijas, ņemot vērā, ka to ir vieglāk panākt atsevišķās vienas sugas zvejniecībās un ka jauktas zvejas gadījumā tas rada zināmas problēmas, kurām ir jārod risinājums; uzsver, ka ir jāņem vērā ražotāju un zvejnieku organizācijas, kas būtu aktīvi jāiesaista šā jautājuma izskatīšanā; uzskata, ka izmetumu izskaušana ir jāveic kopā ar tehniskiem pasākumiem nevēlamas piezvejas samazināšanai, kā arī stimuliem selektīvas zvejas prakses veicināšanai; uzskata, ka galvenā prioritāte ir jāpiešķir nevēlamas nozvejas novēršanai, nevis šādas nozvejas apsaimniekošanai; pauž bažas par paralēla zivju izmetumu tirgus veidošanos, kas radītu draudus ekosistēmai un Eiropas zivsaimniecības nozarei; uzsver, ka tādēļ ir jāparedz pienācīgi aizsardzības pasākumi; uzsver arī to, ka ir svarīgi iesaistīt ieinteresētās personas un rūpīgi izstrādāt noteikumus par izkraušanas pienākumu un šīs nozvejas turpmāko apsaimniekošanu, lai izvairītos no situācijas, ka nevēlama nozveja kļūst par nevēlamu krastā izkrautu lomu; |
16. |
uzsver vajadzību veicināt zinātnisko izpēti un tai piešķirt pienācīgu finansējumu, izstrādāt tādus zvejas rīkus un zvejas paņēmienus, ar kuriem var izvairīties no nevēlamas piezvejas; prasa Komisijai ierosināt pietiekamus un pienācīgus pasākumus un šim nolūkam nodrošināt dalībvalstīm finansiālu atbalstu; uzsver, cik svarīgi ir šajā jautājumā pievērsties jauktas zvejniecības pārvaldībai; norāda, ka pašreizējā izmetumu samazināšanas vai novēršanas tehnoloģija nav vienlīdz piemērota visiem zvejas veidiem; tādēļ aicina Komisiju veicināt partnerattiecības starp zinātniekiem un zvejniekiem, ņemt vērā viņu viedokli, izstrādājot politiskās nostādnes, un palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt jaunus zvejas paņēmienus; |
17. |
aicina Komisiju un dalībvalstis nekavējoties īstenot izmēģinājuma projektus zvejas rīku selektivitātes uzlabošanai; |
18. |
norāda, ka izmetumu novēršanas pasākumus būs grūti piemērot jauktai zvejai, tostarp Vidusjūrā un citos apgabalos, ņemot vērā specifisku zvejas praksi un klimatiskos un ģeoloģiskos apstākļus; uzskata, ka ir vajadzīgas papildu apspriešanās, lai likvidētu grūtības, kas ir saistītas ar infrastruktūras izveidi piezvejas savākšanai un apstrādei, kā ierosinājusi Komisija; prasa veikt turpmākus pasākumus, lai samazinātu zivju mazuļu nozveju un novērstu šāda noieta tirgus izveidošanos; |
19. |
aicina Komisiju — nolūkā saglabāt dzīvos resursus un ilgtermiņā nodrošināt vides ilgtspējību — apsvērt domu par slēgtu apgabalu izveidi, kuros uz noteiktu laiku būtu aizliegtas jebkādas zvejas darbības, lai palielinātu zivju produktivitāti un saglabātu dzīvos ūdeņu resursus un jūras ekosistēmas; |
20. |
uzsver tālāko reģionu īpašās iezīmes, kuru ekonomika, sociālā joma un demogrāfija ir ļoti atkarīga no zvejniecības, galvenokārt mazapjoma zvejniecības, un kurus aptver dziļūdens; uzskata par nepieciešamu ierobežot pieeju šo reģionu bioģeogrāfiski sensitīvajiem jūras apgabaliem, to atļaujot tikai vietējām flotēm, kas izmanto videi draudzīgus zvejas rīkus; |
21. |
pauž šaubas par priekšlikumiem attiecībā uz piezvejas tirgu un uzsver, ka šo priekšlikumu īstenošanas gadījumā ir jāveic pienācīgi aizsardzības pasākumi, lai izvairītos no paralēla tirgus rašanās, kas paradoksālā kārtā būtu pamudinājums zvejniekiem palielināt nozveju; |
22. |
uzskata, ka zivju izmešanas aizliegums zvejniecībā ir jāievieš pakāpeniski, lai nozarei būtu vieglāk pielāgoties; uzsver, ka ražotāju organizācijām būtu aktīvi jāiesaistās šāda aizlieguma pakāpeniskā ieviešanā; |
23. |
aicina Komisiju palīdzēt dalībvalstīm novērst izmešanas aizlieguma pieņemšanas dažādās sociāli ekonomiskās sekas; |
24. |
uzsver — lai ieviestu pasākumus pakāpeniskai izmetumu izskaušanai, ir jāveic padziļināta reforma kontroles un izpildes sistēmā; aicina Komisiju šajā ziņā palīdzēt dalībvalstīm, lai nodrošinātu, ka izpilde skar visus un notiek visur vienotā veidā; uzskata, ka Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūrai ir jāpiešķir pienācīgs atbalsts, pietiekamas pilnvaras un resursi, lai tā varētu veikt savus pienākumus un tādējādi palīdzēt dalībvalstīm piemērot to noteikumu un sankciju sistēmas; |
25. |
aicina Komisiju izpētīt zivju krājumu samazināšanos dabisko ienaidnieku, piemēram, roņu, airkāju un jūras kraukļu, dēļ un, sadarbojoties ar attiecīgajām dalībvalstīm, savlaicīgi izstrādāt un īstenot pārvaldības plānus šo populāciju regulēšanai; |
26. |
aicina Komisiju īstenot programmas skolēnu un patērētāju izglītošanai par pieejamo sugu daudzveidību un to, ka ir svarīgi uzturā lietot ilgtspējīgi ražotas zivis; |
27. |
atgādina par Lisabonas līgumā un KZP reformā ietverto pienākumu nodrošināt Savienības politisko nostādņu saskaņotību; |
Kvalitatīvu datu uzraudzība un vākšana
28. |
uzskata, ka vienai no galvenajām reformas prioritātēm ir jābūt zinātnisko datu un sociālekonomisko novērtējumu ticamībai un pieejamībai par dažādiem krājumiem, dažādiem jūras baseiniem un to attiecīgajām ekosistēmām, kā arī piemēroto modeļu uzlabošanai un standartizācijai; pauž bažas par uzticamu un pieejamu zinātnisku datu trūkumu, lai gan tie vajadzīgi pamatotiem zinātniskiem ieteikumiem; |
29. |
uzsver, ka zinātniskie pētījumi zivsaimniecības jomā ir zivsaimniecības pārvaldības pamatlīdzeklis un tie ir nepieciešami, lai identificētu zivju resursu attīstību ietekmējošus faktorus, lai veiktu kvantitatīvu novērtēšanu un izstrādātu modeļus, kas sniedz iespēju paredzēt to attīstību, kā arī lai uzlabotu zvejas rīkus, kuģus, zvejnieku darba apstākļus un drošību līdz ar viņu zināšanām un pieredzi; |
30. |
aicina Komisiju iesniegt priekšlikumus par ES līmenī harmonizētu efektīvu un kvalitatīvu datu vākšanu zinātnieku vajadzībām; mudina Komisiju vienlaikus izveidot sistēmu lēmumu pieņemšanai situācijās, kad trūkst datu, un ierosināt zinātniskus modeļus dažādu sugu zivju zvejas pārvaldībai; uzsver vajadzību iesaistīt zvejniekus, ieinteresētās puses un zinātniekus informācijas vākšanā un analīzē, kā arī aktīvi veidot pētniecības partnerības; |
31. |
norāda, ka viens no galvenajiem iemesliem būtisku zinātnisku datu trūkumam par lielāko daļu no zivju krājumiem ir atbilstoša finansējuma trūkums un ierobežoti cilvēkresursi un tehniskie resursi dalībvalstīs; šajā sakarā aicina Komisiju izveidot sistēmu, atbilstoši kurai piemērot sankcijas tām dalībvalstīm, kuras nepilda savas datu ievākšanas un nosūtīšanas saistības; uzskata, ka jaunajam Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondam ir jāsniedz dalībvalstīm tehniskais un finansiālais atbalsts uzticamu datu vākšanai un analīzei un ka ir jāpiešķir atbilstoši finanšu līdzekļi attiecīgai zinātniskai izpētei dalībvalstīs; |
32. |
norāda, ka Savienības ieguldījums zinātnisko datu ieguves, apstrādes un pieejamības finansēšanā, lai atbalstītu uz zināšanām balstītu pārvaldību, pašlaik nepārsniedz 50 %; tādēļ aicina palielināt Savienības ieguldījumu šajā jomā; |
33. |
aicina Komisiju izstrādāt kapacitātes pārpalikuma definīciju ES mērogā, sniedzot reģionālās definīcijas, kurās ņemtas vērā vietējās īpatnības; aicina Komisiju pārdefinēt zvejas kapacitātes jēdzienu tā, lai tā kodolu veidotu gan kuģu zvejas kapacitāte, gan reālā zvejas intensitāte; turklāt uzsver nepieciešamību definēt mazapjoma zveju, lai to nošķirtu no rūpnieciskas zvejniecības; |
II – Sociālekonomiskā ilgtspējība
34. |
uzskata dzīvos jūras resursus par kopēju sabiedrisko īpašumu, kuru nevar privatizēt; neatbalsta privāto īpašumtiesību izveidi, kas ļauj izmantot šo sabiedrisko īpašumu; |
35. |
norāda, ka Pamatregulā ietvertais priekšlikums ieviest nododamas zvejas koncesijas (TFC) kā vienīgo risinājumu kapacitātes pārpalikuma problēmai var izraisīt konkurenci kropļojošas, spekulatīvas un koncentrācijas prakses, un uzskata, ka tādēļ tām principā ir jābūt brīvprātīgām un atkarīgām no dalībvalstu lēmumiem, kā tas ir patlaban; uzsver, ka dažu dalībvalstu, kurās jau ieviesta TFC sistēma bez efektīviem ierobežojumiem un aizsardzības pasākumiem, tiešā pieredze liecina, ka pastāv tieša saistība starp TFC ieviešanu un zvejas tiesību koncentrācijas paaugstināšanos atsevišķu tirgotāju rokās un no tā attiecīgi izrietošu cenu kāpumu zvejas produktiem; norāda — lai arī vairākās valstīs šāda sistēma ir ļāvusi samazināt zvejas kapacitāti, tas galvenokārt ir noticis uz mazapjoma un piekrastes zvejas rēķina, kuri nav videi visvairāk kaitējošie flotes segmenti, bet gan ekonomiski visapdraudētākā nozares daļa un lielākā darba devēja un saimnieciskās darbības nodrošinātāja piekrastes reģionos; atgādina, ka zvejas kapacitātes samazināšana ne vienmēr nozīmē zvejošanas aktivitātes samazināšanu, bet gan tikai zivju resursu izmantošanas koncentrāciju ekonomiski konkurētspējīgāko dalībnieku rokās; uzsver, ka gadījumā, ja tiks ieviesta TFC sistēma, būs jāparedz pienācīgi aizsardzības pasākumi mazapjoma un piekrastes zvejai; |
36. |
uzskata, ka prioritāra pieeja zvejas vietām ir jāsniedz tiem, kas zvejo atbildīgi gan sociālajā ziņā, gan attiecībā uz vidi; norada, ka atsevišķās zvejniecībās kapacitātes samazinājumu var veikt arī bez TFC piemērošanas; prasa dalībvalstīm īstenot to apstākļiem piemērotākos pasākumus, lai samazinātu kapacitāti tur, kur tas ir nepieciešams; |
37. |
uzskata, ka zivsaimniecības nozares ekonomisko dzīvotspēju cita starpā ietekmē naftas cenu svārstīgums; aicina Komisiju nākt klajā ar piemērotiem pasākumiem, lai uzlabotu degvielas izmantošanas efektivitāti zvejniecības un akvakultūras nozarē, nepalielinot zvejas kapacitāti, atvieglotu grūto ekonomisko situāciju, kurā atrodas Eiropas zvejnieki un zivjaudzētāji, un šajā saistībā ierosinātu rīcības plānu piekrastes reģioniem un salām, jo īpaši tālākajiem reģioniem; |
38. |
atgādina, ka zveja pasaules okeānos nodrošina pārtiku, uzturdrošību un iztiku 500 miljoniem cilvēku visā pasaulē un vismaz 50 % no uzturā patērētā dzīvnieku proteīna 400 miljoniem cilvēku nabadzīgākajās valstīs, turklāt pasaules okeāniem ir arī būtiska loma klimata pārmaiņu mazināšanā, jo oglekli absorbējošās ūdens ekosistēmas ir lielākā ilgtermiņa oglekļa piesaistītājsistēma, tie nodrošina transportu un ir mājvieta aptuveni 90 % Zemes dzīvo organismu; |
39. |
vēlreiz apstiprina vajadzību pēc stingras pārraudzības un sertifikācijas tiem zvejas produktiem, kas tiek ieviesti Savienības tirgū, tostarp, importam, lai nodrošinātu, ka tie nāk no ilgtspējīgām zvejniecībām un importa gadījumā atbilst tādām pašām prasībām, kādas jāievēro Savienības ražotājiem, piemēram, attiecībā uz marķēšanu, izsekojamību, fitosanitārajiem noteikumiem un minimālo izmēru; |
Nākotnes darbavietas zvejniecības un akvakultūras nozarē
40. |
ir pārliecināts, ka reformēto KZP nedrīkst skatīt ārpus pašreizējā sociālekonomiskā un vides konteksta; uzskata, ka zvejniecības un ekstensīvas akvakultūras nozares ir jāuztver kā svarīgs tiešas un netiešas darbavietu radīšanas avots, kas stiprina piejūras reģionu tautsaimniecību un ir tās galvenais pamats, kā arī veicina ES uzturdrošību; uzskata, ka šajā nolūkā KZP ir jāatbalsta dzīves standarta uzlabošana no zvejniecības atkarīgajās kopienās un jānodrošina labāki darba apstākļi zvejniekiem, jo īpaši ar veselības un drošības tiesību aktiem un kolektīvo darba līgumu noteikumiem; |
41. |
pauž bažas par to, ka pēdējā desmitgadē zvejniecībā tika zaudēti 30 % darbavietu; uzskata, ka zivju krājumu samazināšanās, garantētas minimālās darba algas trūkums, pirmās pārdošanas zemā vērtība un grūtie darba apstākļi ir šķēršļi vajadzīgajai cilvēkresursu atjaunošanai šajā nozarē; |
42. |
ar gandarījumu norāda — daži pētījumi liecina, ka ļaujot zivju krājumiem palielināties virs līmeņiem, kuros iespējams maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms, rastos ievērojams sociālekonomiskais labums, tostarp paaugstināta nodarbinātība un nozveja, kā arī paaugstināts ienesīgums; |
43. |
uzskata, ka zivsaimniecības nozares ilgtspējību var saglabāt, ja tiek rasts līdzsvars starp sociālekonomiskajiem un vides aspektiem un ja tajā ir pietiekams skaits pienācīgi apmācītu un kvalificētu darba ņēmēju; pauž viedokli, ka šā mērķa sasniegšanai zvejnieka amatam ir jākļūst pievilcīgam un kvalifikācijas standartiem un apmācībai jāatbilst starptautiskajām un Eiropas prasībām; aicina Komisiju sekmēt pienācīgas apmācības un izglītības sistēmas attiecībā uz labāko praksi un jūras bioloģiju dažādās šīs nozares jomās, jo tas varētu piesaistīt jauniešus un palīdzēt radīt konkurētspējīgas un ilgtspējīgas zvejniecības un ilgtspējīgu akvakultūras nozari; uzskata, ka ir jāparedz zināmi „sākumkomplekti”, lai nodrošinātu jaunās zvejnieku paaudzes ienākšanu mazapjoma zvejniecībās; |
44. |
atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu „Zilās izaugsmes iniciatīva un ilgtspējīga izaugsme no okeāniem, jūrām un piekrastēm”; uzskata, ka jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras nozaru izaugsmē liela nozīme ir lielākai profesionālā mobilitātei zvejniecības nozarē, darbavietu dažādošanai un tādu instrumentu apzināšanai, kas ļautu piemērot prasmes, kvalifikācijas un izglītības programmas nozares vajadzībām; |
45. |
uzskata, ka sieviešu nozīmei zivsaimniecības nozarē ir jāpiešķir lielāka juridiskā un sociālā atzinība un atlīdzība; uzstāj, ka sievietēm zivsaimniecības nozarē visos aspektos ir tādas pašas tiesības kā vīriešiem, piemēram, attiecībā uz dalību zivsaimniecības organizācijās un tiesībām tikt ievēlētām to lēmējstruktūrās; uzskata, ka zvejnieku laulātajām un dzīvesbiedrēm, kas atbalsta ģimenes uzņēmējdarbību, de facto ir jāpiešķir tāds pats juridiskais statuss un sociālās garantijas kā cilvēkiem pašnodarbinātā statusā, kā noteikts Direktīvā 2010/41/ES; turklāt uzskata, ka Eiropas Zivsaimniecības fonda un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda finansējums ir jādara pieejams apmācībām, kas īpaši piemērotas zvejniecības nozarē strādājošām sievietēm; |
46. |
baidās, ka KZP reforma atbilstošu papildu pasākumu trūkuma gadījumā var novest pie darbavietu zaudējuma, jo īpaši zvejniecības un zivju apstrādes nozarēs, tā nenovēršami ietekmējot piekrastes un salu kopienu jau tā trauslo izaugsmi, jo īpaši tālākajos reģionos; uzsver, ka šajā ziņā ir papildus jāveic sociālekonomiski pasākumi, tostarp jāveicina profesionālā sadarbība un jāizstrādā plāns darbavietu radīšanai, lai mazinātu maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma sasniegšanas īslaicīgo ietekmi, padarītu šo nozari pievilcīgāku jauniešiem un stimulētu viņus tajā strādāt; prasa Komisijai izpētīt situāciju un veicināt sadarbību ar Eiropas Investīciju banku, lai rosinātu ieguldījumus šajā nozarē; |
47. |
uzskata, ka ir jāveicina tādu ar zvejas jomu saistītu inovāciju un darbību attīstība, kuras var kompensēt darbavietu zudumu, ko izraisītu KZP reformā paredzētie pielāgojumi; mudina Komisiju izstrādāt īpašas programmas zvejas tūrisma attīstībai un citās ar jūru un zvejas darbībām saistītās ekonomikas attīstības jomās; |
III – Reģionalizācija
48. |
atbalsta viedokli, kas izklāstīts Komisijas priekšlikumā, par pielāgošanas un īpašu pasākumu vajadzību, ko rada atšķirīgie apstākļi Eiropas zivsaimniecības un akvakultūras nozarē, jo īpaši Eiropas Savienības piekrastes un tālākajos reģionos; atbalsta reģionalizācijas kā jaunās pārvaldības veida galveno instrumentu, lai pienācīgi reaģētu uz katra jūras baseina vajadzībām un stimulētu Eiropas līmenī pieņemtu noteikumu ievērošanu; |
49. |
uzskata, ka reformai ir jābūt iespējai būtiski virzīties uz jaunu sadarbības formu starp zinātnisko kopienu, nozari un sociālajiem partneriem, lai īstenotu reģionalizācijas procesu; |
50. |
uzsver zivsaimniecības nozares nozīmi attiecība uz sociālekonomisko situāciju, nodarbinātību un ekonomiskās un sociālās kohēzijas veicināšanu tālākajos reģionos, kuru tautsaimniecībai raksturīgi pastāvīgi strukturāli ierobežojumi un vājas iespējas ekonomikas dažādošanai; |
51. |
uzskata, ka attiecība uz reģionalizāciju ir pienācīgā līmenī jānosaka skaidri un vienkārši noteikumi, tādējādi veicinot to ievērošanu; turklāt ir pārliecināts arī par to, ka reģionālajām konsultatīvajām padomēm (RKP) ar plašāku pārstāvību un vairākām atbildības jomām turpmāk ir jāsekmē dialogs un sadarbība starp ieinteresētajām personām un aktīvi jāpiedalās daudzgadu pārvaldības plānu izstrādē; atgādina par likumdevēju lomu šo plānu pieņemšanā; |
52. |
uzskata, ka RKP nozīme būtu jāpalielina attiecībā uz pārstāvību un pilnvarām; tādēļ mudina Komisiju iesniegt jaunu priekšlikumu ar mērķi veicināt ieinteresēto pušu un nerūpnieciskās un mazapjoma piekrastes zvejniecību piedalīšanos, tādējādi sekmējot reālu reģionalizāciju kopējā zivsaimniecības politikā; šajā ziņā atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu izveidot Melnās jūras konsultatīvo padomi; uzsver arī to, ka Vidusjūras Vispārējā zivsaimniecības komisija nav piemērots pamats Melnās jūras pārvaldībai, tāpēc ir nepieciešama jauna reģionāla zvejniecības pārvaldības organizācija; aicina Komisiju pastiprināt dialogu ar Melnās jūras valstīm, jo īpaši attiecībā uz zivju krājumu izmantošanu un saglabāšanu; prasa izveidot tālāko reģionu konsultatīvo padomi; uzskata, ka, ievērojot Eiropas Komisijas pamatnostādnes par reģionalizācijas un subsidiaritātes principiem, ir jāapsver tālāko reģionu RKP izveide, ņemot vērā šo reģionu jutīgumu; uzsver, ka RKP ir jāsniedz konsultācijas Parlamentam un Padomei par daudzgadu plānu pieņemšanu un ir jāiesaista zinātnieki savu lēmumu pieņemšanā; |
53. |
uzskata, ka KZP reģionalizācijai jāatspoguļo pārvaldāmo zvejniecību ģeogrāfiskais mērogs, ievērojot ES likumdevēju pieņemtos mērķus un principus un pārvaldības pasākumu detaļas, par kurām lemj reģionālā līmenī, cik vien iespējams lokāli, kas nozīmē, ka dažu zvejniecību gadījumā var tikt aptvertas vairākas dalībvalstis, savukārt citos gadījumos tā var būt tikai viena dalībvalsts vai tās daļa; atzīst, ka var rasties vajadzība veidot jaunas struktūras, lai nodrošinātu šādas sistēmas darbību; |
54. |
uzskata, ka ir svarīgi piešķirt lielāku vērtību atsevišķiem Eiropas zivsaimniecības segmentiem, piemēram, uz mazapjoma piekrastes zvejai, kas dažos ģeogrāfiskos apvidos, piemēram, Vidusjūras reģionā palīdz nodrošināt labklājību un darbavietas; |
55. |
arī pauž pārliecību, ka ir vajadzīgs visaptverošāks un vienotāks skatījums uz jūras vidi un ka jūras teritoriālā plānošana lokālā un reģionālā mērogā, iesaistot visas ieinteresētās personas, ir instruments, kas nepieciešams patiesai ekosistēmas pieejas īstenošanai pārvaldībā; |
56. |
norāda, ka efektīva plānošana lokālā un reģionālā mērogā palīdzēs izmantot jūras resursus piemērotākajā veidā, ņemot vērā vietējos apstākļus, tirgus prasības, citus izmantošanas veidus, vajadzību pēc aizsargājamām zonām, īpašu zonu noteikšanu, kurās ir atļautas tikai dažas labākās zvejas rīku prakses, utt.; |
57. |
uzsver, ka vērienīga un reāla KZP reforma var tikt veicināta, ja nākamajos desmit gados būs pieejami pietiekami finanšu līdzekļi, lai atbalstītu visus reformas pasākumus un risinātu iespējamās sociālekonomiskās un vides problēmas; noraida jebkādus dalībvalstu aicinājumus samazināt ES finansējumu zvejniecībai un akvakultūrai; |
58. |
īpaši uzsver nozīmi, kas piekrastes zonu teritoriālajā apsaimniekošanā ir sinerģijai starp Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF), Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumentu (EKPI) un Eiropas Zivsaimniecības fondu (EZF); uzskata, ka makroreģionālās stratēģijas, Eiropas teritoriālās sadarbības programmas un jūras baseinu programmas ir atbilstoši instrumenti, lai īstenotu integrētas ES piekrastes teritoriju attīstības stratēģijas; |
59. |
uzsver vajadzību, lai jaunais EZF piešķirtu līdzekļus zvejas flotu modernizēšanai drošības, vides aizsardzības un degvielas taupības apsvērumu dēļ; |
60. |
uzsver, ka jauni finanšu līdzekļi jāpiešķir jaunām politikām, mērķiem vai prioritātēm, kurām ir ietekme uz jūras vidi; noraida to, ka šo jauno prioritāšu, mērķu vai politiku (piemēram, integrētās jūrlietu politikas) finansējums tiek sniegts no zivsaimniecības politikai nepieciešamajiem līdzekļiem; |
61. |
atgādina, ka LESD 208. pants paredz, ka Eiropas Savienībai, īstenojot politiku (tostarp KZP), kas var iespaidot jaunattīstības valstis, ir jāievēro mērķi, kas noteikti sadarbībai attīstības jomā; |
62. |
uzsver, ka uz importētajiem zvejniecības un akvakultūras produktiem būtu jāattiecina tie paši vides, sanitārie un sociālie standarti (tostarp pilnīga izsekojamība no nozvejas brīža līdz nonākšanai patēriņā), ko piemēro Eiropas vietējai produkcijai, un uzskata, ka jaunattīstības valstīm būs nepieciešama finansiālā un tehniskā palīdzība, lai sasniegtu tādus pašus standartus, kā arī lai efektīvāk apkarotu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju; |
63. |
uzsver, ka attiecībā uz jebkādu pieeju zvejniecības resursiem jaunattīstības valstīs ir jāievēro ne tikai Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 62. pants par liekajiem krājumiem, bet arī 69. un 70. pants par reģiona valstu, kam nav jūras robežas, un ģeogrāfiski neizdevīgā stāvoklī esošo valstu tiesībām, jo īpaši kas skar attiecīgo valstu iedzīvotāju uztura un sociālekonomiskās vajadzības; |
64. |
atkārtoti uzsver ANO Jūras tiesību konvencijā paredzēto pamatnosacījumu par pārpalikumu attiecībā uz pieeju zivju krājumiem trešo valstu ūdeņos; uzsver pārpalikuma atbilstošas un zinātniskas noteikšanas lielo nozīmi; uzsver, ka KZP ir jānodrošina visas attiecīgās informācijas pārredzamība un apmaiņa starp ES un trešām partnervalstīm par to krājumu kopējo zvejas intensitāti, kas saistīti ar valsts un attiecīgā gadījumā ārvalstu kuģiem; |
65. |
atkārto, ka turpmākajai KZP ir jābalstās uz labas pārvaldības principiem, tostarp arī pārredzamības un informācijas pieejamības principu atbilstīgi Orhūsas konvencijai un ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumu (IZN) novērtējumu pieejamību; |
66. |
uzsver, ka ES būtu jāveicina ilgtspējīga resursu pārvaldība trešās valstīs; tādēļ aicina ES pastiprināt nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas darbību apkarošanas pasākumus; uzsver, ka ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumiem jābūt vairāk vērstiem uz zinātnisku izpēti un datu apkopošanu, uzraudzību, kontroli un pārraudzību; uzskata, ka šādā nolūkā ES būtu jāsniedz pienācīgs finansiāls, tehnisks un cilvēkresursu atbalsts trešām partnervalstīm; |
67. |
atkārto, ka KZP ir jāsaskan ar attīstības un vides politiku, tostarp jūras ekosistēmu aizsardzības jomā; tādēļ prasa rīkoties, lai pilnveidotu un paplašinātu zinātnisko informāciju, kā arī pastiprināt starptautisko sadarbību, lai nodrošinātu labāku sniegumu; |
68. |
atkārto, ka visiem ES pilsoņiem neatkarīgi no to darbības vietas ir jāievēro KZP noteikumi un normatīvi, tostarp arī vides un sociālie normatīvi; |
*
* *
69. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 271 E, 7.11.2002., 401. lpp.
(2) OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp.
(3) OV C 187 E, 24.7.2008., 228. lpp.
(4) OV C 323 E, 18.12.2008., 271. lpp.
(5) OV C 68E, 21.3.2009., 26. lpp.
(6) OV L 164, 25.6.2008., 19. lpp.
(7) OV C 46 E, 24.2.2010., 31. lpp.
(8) OV C 76 E, 25.3.2010., 38. lpp.
(9) OV C 184 E, 8.7.2010., 75. lpp.
(10) OV C 212 E, 5.8.2010., 37. lpp.
(11) OV C 348 E, 21.12.2010., 15. lpp.
(12) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0052.
(13) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0234.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/117 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
18. ziņojums par tiesību aktu labāku izstrādi — subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošana (2010. gads)
P7_TA(2012)0340
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par 18. ziņojumu par tiesību aktu labāku izstrādi — subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošana (2010. gads) (2011/2276(INI))
2013/C 353 E/14
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Iestāžu nolīgumu par tiesību aktu labāku izstrādi (1), |
— |
ņemot vērā dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (2), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2011. gada 27. oktobra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (3), |
— |
ņemot vērā praktiskos pasākumus, par kuriem Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas atbildīgie dienesti panāca vienošanos 2011. gada 22. jūlijā, attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 294. panta 4. punkta īstenošanu pirmajā lasījumā panāktas vienošanās gadījumā, |
— |
ņemot vērā 2011. gada 14. septembra rezolūciju par tiesību aktu labāku izstrādi, subsidiaritāti un proporcionalitāti un lietpratīgu regulējumu (4), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 14. septembra rezolūciju par divdesmit septīto gada pārskatu par Eiropas Savienības tiesību aktu piemērošanas pārraudzību (5), |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 8. jūnija rezolūciju par ietekmes novērtējumu neatkarīguma nodrošināšanu (6), |
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu par subsidiaritāti un proporcionalitāti (18. ziņojums par tiesību aktu labāku izstrādi, 2010. gads) (COM(2011)0344), |
— |
ņemot vērā Komisijas ziņojumu par regulatīvā sloga mazināšanu MVU — ES regulējuma pielāgošanu mikrouzņēmuma vajadzībām (COM(2011)0803), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par divdesmit astoto. gada pārskatu par Kopienas tiesību aktu piemērošanas pārraudzību (2010. gads) (COM(2011) 0588), |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu par lietpratīgu regulējumu Eiropas Savienībā (COM(2010) 0543), |
— |
ņemot vērā Konkurētspējas padomes 2011. gada 5. decembra secinājumus par ietekmes novērtējumu, |
— |
ņemot vērā Konkurētspējas padomes 2011. gada 30. maija secinājumus par lietpratīgu regulējumu, |
— |
ņemot vērā augsta līmeņa neatkarīgu ieinteresēto personu grupas ar administratīvo slogu saistītiem jautājumiem 2011. gada 15. novembra ziņojumu „Eiropa var labāk: ziņojums par paraugpraksi dalībvalstīs, lai ES tiesību aktus īstenotu vismazāk apgrūtinošā veidā”, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Konstitucionālo jautājumu komitejas atzinumu (A7-0251/2012), |
A. |
tā kā ieteikumu skaits, kurus 2010. gada laikā saņēma Eiropas Parlaments, septiņas reizes pārsniedza dalībvalstu parlamentu argumentēto atzinumu skaitu; |
B. |
tā kā lietpratīga regulējuma programma ir mēģinājums nostiprināt centienus saistībā ar labāku tiesību aktu izstrādi, ES tiesību aktu vienkāršošanu un administratīvā un regulatīvā sloga mazināšanu, kā arī virzīties uz labu pārvaldību, kuras pamatā ir uz pierādījumiem balstīta politikas veidošana un kurā būtiska nozīme ir ietekmes novērtējumiem un ex-post kontroles pasākumiem; |
C. |
tā kā 2003. gada Iestāžu nolīgums par tiesību aktu labāku izstrādi vairs nav piemērots pašreizējai ar Lisabonas līgumu radītajai leģislatīvajai videi, tostarp ņemot vērā ES iestāžu īstenoto pakāpenisko pieeju attiecībā uz kopīgu politisko deklarāciju pieņemšanu par skaidrojošajiem dokumentiem un sekretariāta līmeņa praktiskos pasākumus Līguma par Eiropas Savienību (LESD) 294. panta īstenošanai; |
D. |
tā kā nepareiza izvēle starp deleģēto aktu izmantošanu saskaņā ar LESD 290. pantu vai īstenošanas aktu izmantošanu saskaņā ar LESD 291. pantu attiecībā uz tiesību aktu rada risku, ka Eiropas Savienības Tiesa šo tiesību aktu anulēs, |
Vispārējas piezīmes
1. |
uzsver visaptverošo vajadzību nodrošināt skaidru, vienkāršu, viegli uztveramu un visiem pieejamu tiesisko regulējumu; |
2. |
uzsver, ka, pieņemot tiesību aktus, Eiropas Savienības iestādēm ir jāievēro subsidiaritātes un proporcionalitātes principi; |
3. |
pauž dziļas bažas par Ietekmes novērtējuma padomes pārstāvju viedokli, ka Komisija savos ietekmes novērtējumos nepietiekami ņem vērā šos principus; uzskata, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai Komisija novērstu visus šajā jomā konstatējamos trūkumus nolūkā nodrošināt šo principu ievērošanu; |
4. |
atkārto savus vairākkārtējos aicinājumus vēlreiz apspriest 2003. gada Iestāžu nolīgumu par tiesību aktu labāku izstrādi, lai ņemtu vērā ar Lisabonas līgumu radīto jauno leģislatīvo vidi, nostiprinātu pašreizējo paraugpraksi un atjauninātu nolīgumu atbilstoši lietpratīga regulējuma programmai; iesaka šajā kontekstā vienoties par noteikumiem saistībā ar deleģēto un īstenošanas aktu nošķiršanu; lūdz priekšsēdētāju veikt nepieciešamos pasākumus, lai sāktu sarunas ar pārējām iestādēm; |
Dalībvalstu parlamentu veikta subsidiaritātes kontrole
5. |
atzinīgi vērtē valstu parlamentu ciešāku iesaistīšanos Eiropas likumdošanas procesā, it īpaši attiecībā uz tiesību aktu priekšlikumu kontroli no subsidiaritātes un proporcionalitātes viedokļa; |
6. |
atzīmē, ka 2010. gadā no valstu parlamentiem tika saņemti 211 atzinumi, taču tikai mazs to skaits, proti, kopā 34, attiecās uz subsidiaritātes jautājumiem; norāda, ka Protokola par subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošanu 2. panta pirmā teikuma nosacījumi pirmo reizi tika izpildīti 2012. gada maijā saistībā ar priekšlikumu Padomes regulai par to, kā īstenojamas tiesības uz kolektīvu rīcību saistībā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus (COM(2012)0130); šajā sakarībā aicina Komisiju veikt nepieciešamo šā projekta pārskatīšanu, vislielāko vērību pievēršot konkrēti paustajai valstu parlamentu gribai, jo jaunā kontroles procedūra ir paredzēta, lai nodrošinātu lēmumu pieņemšanu pēc iespējas tuvāk iedzīvotājiem; |
7. |
aicina Komisijas vārdā veikt neatkarīgu analīzi, lai noskaidrotu reģionālo un vietējo parlamentu lomu, veicot subsidiaritātes kontroles; šajā sakarībā norāda uz Starpparlamentu ES informācijas sistēmas (IPEX) platformu, ko finansē Eiropas Parlaments un valstu parlamenti un kas ir īpaši noderīga, lai nodrošinātu informācijas apmaiņu saistībā ar kontroles procedūrām; |
8. |
iesaka, lai likumdošanas procesā iesaistītajām iestādēm atgādinātu par vajadzību nodrošināt subsidiaritātes un proporcionalitātes principu pareizu piemērošanu saskaņā ar Līgumam par Eiropas Savienību pievienoto 2. protokolu; |
9. |
norāda, ka kritisku vērtējumu par subsidiaritātes ievērošanu, kādu sniedza Ietekmes novērtējuma padome, pauda arī vairāki dalībvalstu parlamenti savos dokumentos, kurus tie iesniedza ar Lisabonas līgumu ieviestā subsidiaritātes kontroles mehānisma ietvaros, tomēr norāda, ka 2010. gadā nevienu reizi netika sasniegta robežšķirtne, lai sāktu formālās procedūras saskaņā ar Līgumiem pievienoto 2. protokolu; |
10. |
tomēr norāda, ka 2012. gada 22. maijā pirmo reizi kopš brīža, kad spēkā stājās Lisabonas līgums, valstu parlamenti izmantoja „dzeltenās kartes” procedūru, pieņemot pamatotus atzinumus, kuros bija izteikti iebildumi Komisijas priekšlikumam Padomes regulai par to, kā īstenojamas tiesības uz kolektīvu rīcību saistībā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus (COM(2012)0130); |
11. |
norāda ar bažām, ka no dažiem valstu parlamentu atzinumiem uzskatāmi izriet tas, ka vairākos Komisijas priekšlikumos subsidiaritātes pamatojums ir nepietiekams vai nav sniegts vispār; |
12. |
uzsver vajadzību Eiropas iestādēm nodrošināt valstu parlamentiem iespēju kontrolēt likumdošanas priekšlikumus, garantējot, ka Komisija sīki un visaptveroši pamato savus lēmumus par subsidiaritāti un proporcionalitāti saskaņā ar LESD 2. protokola 5. punktu; |
13. |
iesaka veikt novērtējumu, lai noteiktu nepieciešamību noteikt atbilstošus kritērijus ES līmenī nolūkā novērtēt subsidiaritātes un proporcionalitātes principu ievērošanu; |
14. |
uzskata, ka Līgumos noteiktie pašreizējie termiņi attiecībā uz dalībvalstu veiktām subsidiaritātes pārbaudēm būtu jāpārskata, lai noteiktu, vai tie ir pietiekami; iesaka, lai EP, Komisija un dalībvalstu parlamentu pārstāvji veiktu izmeklēšanu par iespējām mazināt visus traucēkļus dalībvalstu parlamentu līdzdalībai subsidiaritātes kontroles mehānismā; |
15. |
atgādina, ka saskaņā ar subsidiaritātes principu ES rīkojas ārpus savas ekskluzīvās kompetences robežām tikai tad un tajā mērā, ja plānotā pasākuma mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī nekā valstu, reģionālā vai vietējā līmenī; tāpēc subsidiaritātes principa piemērošanas rezultātā Savienības darbību apjoms var tikt paplašināts, ievērojot tās pilnvaras, ja tas nepieciešams atbilstoši apstākļiem, un tas var attiecīgi tikt ierobežots vai samazināts, ja tas konkrētajos apstākļos vairs nav nepieciešams; uzsver, ka subsidiaritāte šajā kontekstā attiecas ne tikai uz Eiropas Savienības un dalībvalstu attiecībām, bet aptver arī reģionālo un vietējo līmeni; |
16. |
mudina Komisiju uzlabot paziņojumus, kuros tās likumdošanas iniciatīvas pamatotas ar subsidiaritātes principa ievērošanu, kā arī sniegt tos regulāri; atgādina, ka ES administratīvo tiesību akti būtu jāpielāgo un jāvienkāršo, lai samazinātu administratīvās un tiesību aktu izpildes izmaksas; konstatē, ka šajā saistībā būtu atbilstoši jāievēro subsidiaritātes un proporcionalitātes principi; |
17. |
pauž nožēlu, ka Komisija nav pienācīgi ziņojusi par proporcionalitātes principa piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz to, kā tiek izmantots LESD 290. un 291. pants par deleģētajiem un īstenošanas aktiem; brīdina Padomi nejaukt precīzi nošķirtos deleģētos un īstenošanas aktus; mudina Komisiju nodrošināt pareizu šo abu pantu piemērošanu; |
18. |
atzīst, ka Eiropas Savienības Tiesa pārskatāmajā periodā ir pieņēmusi tikai vienu spriedumu par proporcionalitāti un subsidiaritāti (par viesabonēšanas mobilajiem telefona sakariem), norādot uz Tiesas secinājumu par to, ka neviens no šiem abiem principiem konkrētajā lietā nav pārkāpts, jo bija jāierobežo galīgajiem patērētājiem paredzētā cena, lai aizsargātu viņu intereses, un ka šo mērķi vislabāk varēja sasniegt Savienības līmenī; |
19. |
šajā kontekstā atzinīgi vērtē pārstrādātās iepriekš minētās IPEX tīmekļa vietnes darbības sākšanu, kas var kalpot kā katalizators turpmākiem uzlabojumiem un līdzdalībai subsidiaritātes kontroles mehānisma darbībā, kā arī uzsver, ka šī vietne ir jāveicina tālāk; |
20. |
uzsver, ka ir svarīgi paplašināt subsidiaritātes principa kontroli, to dalībvalstīs īstenojot arī reģionālā un vietējā līmenī; saistībā ar šo atzinīgi vērtē gada ziņojumu par subsidiaritātes principa piemērošanu, ko publicējusi Reģionu komiteja un komitejas izveidotā REGPEX tīmekļa vietne, kas abas atbalsta informācijas apmaiņu un nodrošinās turpmākos uzlabojumus subsidiaritātes uzraudzībā; |
21. |
aicina valstu parlamentus saskaņā ar Subsidiaritātes protokolu apspriesties ar reģionālajiem parlamentiem, kuriem ir likumdošanas pilnvaras; aicina Komisiju subsidiaritātes kontrolē un jo īpaši gada ziņojumos par subsidiaritātes un proporcionalitātes piemērošanu veltīt uzmanību reģionālajiem parlamentiem, kuriem ir likumdošanas pilnvaras; |
Uz pierādījumiem balstīta politikas veidošana
22. |
uzsver lietpratīga regulējuma programmas un jaunu regulējošo pieeju izstrādes nozīmi, lai nodrošinātu ES tiesību aktu atbilstību to mērķiem un spēju sniegt efektīvu ieguldījumu turpmāko ar konkurētspēju un izaugsmi saistīto problēmu risināšanā; |
23. |
norāda uz lielo nozīmi, kāda ir ietekmes novērtējumam kā instrumentam, ar kuru palīdz lēmumu pieņemšanā saistībā ar likumdošanas procesu, un uzsver nepieciešamību šajā sakarībā pienācīgi apsvērt jautājumus, kas skar subsidiaritāti un proporcionalitāti; |
24. |
uzsver Parlamenta saistības saskaņā ar lietpratīga regulējuma programmu un iesaka tiesību aktu izstrādē iesaistītajām komitejām regulāri izmantot Parlamenta Ietekmes novērtēšanas direktorātu; atgādina saistības, kuras Parlaments un Padome uzņēmās Iestāžu 2005. gada dokumentā „Vienota pieeja ietekmes novērtējumam” — veikt ietekmes novērtējumu pirms būtisku grozījumu pieņemšanas —, un aicina komitejas šo saistību izpildē izmantot jauno Ietekmes novērtēšanas direktorātu; |
25. |
ierosina, lai saistībā ar sistemātiskāku pieeju ietekmes novērtējumu izskatīšanai Parlamentā komitejas pirmajā viedokļu apmaiņā aicinātu Ietekmes novērtēšanas direktorātu sagatavot īsu katra izskatāmā ietekmes novērtējuma kopsavilkumu; ierosina šajā kopsavilkumā iekļaut kodolīgus secinājumus par ietekmes novērtējuma kvalitāti, kā arī nelielu ziņojumu par svarīgākajiem rezultātiem un visām analīzes jomām, kurām Komisija nav pievērsusies; uzskata, ka tas ievērojami uzlabotu Parlamenta veikto tiesību aktu projektu pārbaudi; |
26. |
uzskata, ka ir svarīgi, lai Ietekmes novērtēšanas direktorāta izmantotās metodes būtu savietojamas un salīdzināmas ar Komisijas piemēroto pieeju, un aicina Parlamentu un Komisiju šajā jomā īstenot visaptverošu sadarbību; |
27. |
atgādina par 2003. gada Iestāžu nolīgumu par tiesību aktu labāku izstrādi un mudina Padomi pabeigt darbu pie sava mehānisma izveides ietekmes novērtējumu veikšanai bez nevajadzīgas kavēšanās — atbilstīgi 2003. gada nolīgumā paredzētajām saistībām; |
28. |
mudina Komisiju turpināt uzlabot savu pieeju ietekmes novērtējumiem un aicina to nostiprināt Ietekmes novērtējuma padomes nozīmi un — jo īpaši — pabeigt un iesniegt tikai tādus tiesību aktu priekšlikumus, par kuriem Ietekmes novērtējuma padome ir sniegusi labvēlīgu atzinumu; |
Regulatīvo slogu mazināšana
29. |
atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par regulatīvo slogu mazināšanu MVU; uzskata, ka ir svarīgi, lai Komisija, izstrādājot tiesību aktus, ievērotu principu „Vispirms domāt par mazajiem uzņēmumiem”, un ir gandarīts par Komisijas pausto apņēmību un vēlēšanos paplašināt pašreizējās pieejas un piemērot mazākiem uzņēmumiem atvieglotu kārtību un atbrīvojumus; |
30. |
atgādina Parlamenta nostāju jautājumā par atbrīvojumiem no tiesību aktu piemērošanas un mudina Komisiju attiecināt šos atbrīvojumus arī uz MVU gadījumos, ja regulējošie noteikumi tos ietekmētu nesamērīgi un nebūtu pamatota iemesla tos iekļaut tiesību aktu piemērošanas jomā; atzinīgi vērtē MVU pārbaudes stingras piemērošanas aktualizāciju no jauna un uzskata, ka mikrodimensija ir būtiska šīs pārbaudes daļa, kurā tiek sistēmiski novērtētas visas reālās iespējas; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Komisijas nostāju par mikrovienību iekļaušanu tiesību akta projektā, kas būtu attaisnoti pilnā mērā tikai tad, ja ar tiem tiek stiprināta MVU pārbaude; |
31. |
tomēr atgādina Komisijai, ka pierādīšanas pienākuma atcelšanai nevajadzētu automātiski novest pie sarežģītākiem tiesību aktiem, kuru izstrādē nav ņemti vērā MVU; aicina Komisiju, kad vien iespējams, censties panākt tiesību aktu vienkāršošanu un turpināt sagatavot un iesniegt priekšlikumus, kā pamatprincipus tiesību aktu izstrādē ievērojot pieejamību un vienkāršu īstenošanu attiecībā uz MVU — pat tad, ja varētu tikt piemērots atbrīvojums; |
32. |
uzsver, ka Komisijai tās direktorātos jānodrošina konsekvents uzlabota MVU testa piemērojums, un aicina dalībvalstis iekļaut līdzīgus apsvērumus valsts līmeņa lēmumu pieņemšanas procesos; |
33. |
atzinīgi vērtē Komisijas ierosināto īpaši pielāgoto pieeju tiesību aktu izstrādei; aicina apsvērt turpmāku īpaši pielāgotas pieejas piemērošanu, pārskatot spēkā esošos tiesību aktus; |
Kontrole, ex-post kontroles un atgriezeniskā saite politikas veidošanas ciklā
34. |
atzinīgi vērtē faktu, ka Komisija pieņēma Parlamenta ieteikumus par informācijas publicēšanu saistībā ar īstenošanu, tādējādi risinot tiesību aktu „uzlabošanas” („gold-plating”) problēmu; atgādina Komisijai un Padomei, ka, lai nodrošinātu spēkā esošo un turpmāko programmu, kas paredzētas slogu mazināšanai, sekmes, ir vajadzīga aktīva Komisijas un dalībvalstu sadarbība, lai izvairītos no neatbilstībām tiesību aktu interpretācijā un īstenošanā; mudina dalībvalstis līdz 2015. gadam samazināt administratīvo slogu vēl par 25 %; |
35. |
uzskata, ka ierosinājumu publiskot un nosodīt Eiropas Savienības iestādes, kuras neievēro vienkāršošanas principu, pamatā ir labi nodomi; tomēr uzskata, ka konstruktīvāka sadarbība ar atbilstīgajām ieinteresētajām personām un iestādēm pirmslikumdošanas procesā, kā arī vispārēju vienkāršošanas un lietpratīga regulējuma saistību ievērošana novērstu vajadzību pēc šādas publicitātes; tomēr ierosina, ka būtu jānosauc tās dalībvalstis, kuras visaktīvāk iesaistās direktīvu „uzlabošanā”, kā arī dalībvalstis, kuras ir vislielākās pārkāpējas saistībā ar novēlotu, neprecīzu vai nepilnīgu ES tiesību aktu transponēšanu; |
36. |
atgādina tā iepriekšējos paziņojumus par vajadzību veikt visaptverošu Komisijas īstenotā konsultāciju procesa pārskatīšanu un cer, ka Komisija pieņems Parlamenta ieteikumus šajā jomā pirms 2012. gada beigām; |
Nepārtrauktības un modrības nodrošināšana
37. |
uzsver šo pasākumu kā galvenā elementa nozīmi ekonomikas izaugsmes atjaunošanas nodrošināšanai Eiropā; šajā saistībā atgādina par savu rezolūciju par lietpratīgu regulējumu un aicina Komisiju iesniegt priekšlikumus par regulatīvās kompensēšanas īstenošanu, kurai būtu vajadzīga ekvivalentu izmaksu kompensāciju noteikšana pirms jauno tiesību aktu pieņemšanas, kas paredzētu radīt izmaksas; turklāt atgādina par tā atbalstu administratīvā sloga samazināšanas programmas piemērošanas jomas paplašināšanai un mudina Komisiju tās 2013. gada darba programmā iekļaut programmu, ar kuras palīdzību tiek risināta vajadzība samazināt vispārējo regulatīvo slogu; |
*
* *
38. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.
(2) OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.
(3) OV C 369, 17.12.2011., 15. lpp.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0381.
(5) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0377.
(6) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0259.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/122 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
ES kohēzijas politikas stratēģija Atlantijas okeāna reģionam
P7_TA(2012)0341
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par ES kohēzijas politikas stratēģiju Atlantijas okeāna reģionam (2011/2310(INI))
2013/C 353 E/15
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 225. pantu, |
— |
ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Atlantijas okeāna reģiona jūrlietu stratēģijas izstrāde” (COM(2011)0782), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 14. jūnija Padomes secinājumus par Eiropas Savienības stratēģiju Atlantijas okeāna teritorijai, |
— |
ņemot vērā ES stratēģiju Baltijas jūras reģionam un ES stratēģiju Donavas reģionam, |
— |
ņemot vērā 2011. gada 9. marta rezolūciju par ES stratēģiju attiecībā uz Atlantijas okeāna reģionu (1), |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu par Komisijas paziņojumu „Atlantijas okeāna reģiona jūrlietu stratēģijas izstrāde” (ECO/306), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu par Komisijas paziņojumu „Atlantijas okeāna reģiona jūrlietu stratēģijas izstrāde”, |
— |
ņemot vērā 2011. gada 23. jūnija rezolūciju par 3. mērķi: teritoriālās sadarbības uzdevumi — pārrobežu, starpvalstu un starpreģionu sadarbības turpmākā darba kārtība (2), |
— |
ņemot vērā tā Reglamenta 48. pantu, |
— |
ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas ziņojumu un Transporta un tūrisma komitejas atzinumu (A7-0222/2012), |
A. |
tā kā Atlantijas okeāna teritorijai ir vairākas īpašas iezīmes, kuru dēļ nepieciešama politiska rīcība Eiropas mērogā:
|
B. |
tā kā Eiropas krīze ir pasliktinājusi situāciju un liela daļa Atlantijas okeāna reģionam piederošo teritoriju ir pieredzējušas to attīstības līmeņa lejupslīdi; |
C. |
tā kā Atlantijas okeāna reģionu veido relatīvi heterogēnu teritoriju kopums un tā kā to liela daļa joprojām nav sasniegušas vidējo ES ienākumu līmeni un uz tām joprojām attiecas Eiropas kohēzijas politikas konverģences mērķis; |
D. |
tā kā būtiska nozīme ir makroreģionālai stratēģijai, lai dinamizētu Atlantijas okeāna teritoriju, nodrošinot kopīgu perspektīvu, lai:
|
E. |
tā kā stratēģijā būtu jāietver visi Atlantijas okeāna ES reģioni, ieskaitot Lamanša un Īrijas jūras piekrastes reģionus, tālākos reģionus un aizjūras zemes un teritorijas, un būtu jāņem vērā Atlantijas okeāna reģionu un Ziemeļjūras reģionu mijiedarbība; |
F. |
tā kā ir jānodrošina norādītajām teritorijām attīstība, kas būtu ilgtspējīga vides, sabiedrības un ekonomikas ziņā, |
Atlantijas okeāna reģiona teritoriālās plānošanas politika
1. |
vēlas, lai stratēģijā tiktu piemērota plašāka pieeja, nosakot kopēju stratēģisku redzējumu Atlantijas okeāna reģiona turpmākajai attīstībai, iekļaujot teritoriālo dimensiju, attīstot savienojumus starp sauszemi un jūru un izveidojot regulējumu, lai labāk pārvaldītu jūras un sauszemes teritoriju plānošanas politiku Atlantijas okeāna reģionos; |
2. |
prasa, lai Atlantijas stratēģijas sagatavošanas procesā pilnībā ņemtu vērā vērtīgo pieredzi, kas gūta, izstrādājot pašreizējās makroreģionālās un citas pārrobežu stratēģijas, jo īpaši tādos jautājumos kā pārvaldība, politikas izstrāde, saziņa un īpašumtiesības, mērķi un novērtējums; |
3. |
uzskata, ka kohēzijas politika ir būtisks instruments, lai pārvarētu ES teritoriālās politikas problēmas un sekmētu makroreģiona teritoriju iekšējo attīstību; |
4. |
prasa stratēģijā un tās rīcības plānā stingri uzsvērt nodarbinātību, izaugsmi un ieguldījumus reģionos — gan jūras, gan iekšzemes reģionos; |
5. |
prasa, lai Atlantijas okeāna teritorijas mērogā tiktu izveidota pastāvīga teritoriālās plānošanas struktūra, kuru veidotu reģioni, attiecīgās dalībvalstis un Eiropas Komisija un kuras mērķis būtu koordinēt izstrādātās stratēģijas īstenošanu un uzraudzīt rīcības plāna izpildi atbilstīgi starpnozaru un starpvalstu pieejai; |
6. |
uzskata, ka jūras un jūrlietu datu integrēta pārvaldībai ES līmenī ir būtiska nozīme, lai izmantotu jūrlietu iespējas; prasa Komisijai turpināt centienus, lai uzlabotu datu pārvaldību un pieejamību; |
7. |
uzskata, ka nepieciešama stingra rīcība ekoloģiskā līdzsvara un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai, kā arī oglekļa dioksīda pēdas mazināšanai Atlantijas okeāna reģionā; |
8. |
uzskata, ka jūras zvejai, jo īpaši maza mēroga un piekrastes zvejai, un akvakultūras darbībai ir jāieņem galvenā loma jūrlietu plānošanas politikā, jo tās var dot izšķirīgu ieguldījumu, veicinot ekonomikas izaugsmi, peļņas gūšanu un darbavietu izveidi; pauž vēlmi, lai kopējās zivsaimniecības politikas reģionalizācija ļautu īstenot uz ekosistēmas pieejas balstītu un Atlantijas okeāna teritorijai pielāgotu pārvaldību, un tādēļ aicina Komisiju pirms kopējās zivsaimniecības politikas un pārvaldības programmu īstenošanas apspriesties ar Reģionālajām konsultatīvajām padomēm (RKP); |
9. |
aicina izveidot vietējas, reģionālas un pārrobežu partnerības ar mērķi uzlabot risku novēršanas un pārvaldības iespējas Atlantijas okeāna reģionā saistībā ar jūras un sauszemes negadījumiem, dabas katastrofām un noziedzīgām darbībām (pirātisms, nelegāla tirdzniecība un nelegāla zveja), kā arī ieviest atbilstīgus un elastīgus kompensācijas un nodarīto zaudējumu atlīdzināšanas mehānismus; aicina izveidot Eiropas krasta apsardzes dienestu; |
10. |
aicina uzlabot pastāvošās kuģu novērošanas sistēmas, nekavējoties pielietot EMSA pastiprinātās pilnvaras un noslēgt atbildīgo iestāžu datu apmaiņas nolīgumus, lai atļautu kuģu identificēšanu un izsekošanu un apkarotu tādus draudus kā pārrobežu noziedzība, kontrabanda, nelegāla zveja un tirdzniecība; uzsver Eiropas satelītu radionavigācijas programmu (EGNOS un Galileo) īstenošanas un ieviešanas atbalsta nozīmi, lai aptvertu meklēšanas un glābšanas sistēmas Atlantijas okeānā; atgādina par nepieciešamību nodrošināt Savienības ilgtermiņa finansējumu Globālās vides un drošības novērošanas (GMES) programmai, kas īpaši sniedz ieguldījumu jūras risku novēršanā un pārvaldībā; |
11. |
uzskata, ka būtiska nozīme ir stratēģijas teritoriālajai dimensijai, lai padarītu pieejamākus Atlantijas okeāna reģionus, un ka uzmanība jākoncentrē uz Atlantijas okeāna reģiona saistīšanu ar Eiropas cietzemi, transporta, enerģijas un informācijas tīklu savstarpēju savienošanu, iekšzemes lauku un pilsētu teritoriju attīstību, kā arī sauszemes un jūras saikņu pastiprināšanu, neatstājot novārtā tālākos un salu reģionus; |
12. |
uzskata, ka jūras maģistrāles dod iespēju novērst Atlantijas okeāna reģionu izolāciju, uzlabot tirdzniecību, stimulēt ostu ekonomisko aktivitāti, aktivizēt tūrismu un samazināt CO2 emisiju apjomu; uzskata, ka ir svarīgi CO2 emisiju samazināšanas darbībās ņemt vērā jūras tirdzniecību Atlantijas okeānā, kā arī tālāko reģionu īpašās iezīmes, kuros kravu un cilvēku jūras transports ir nepieciešams, lai nodrošinātu efektīvu teritoriālo, sociālo un ekonomisko kohēziju; prasa, lai par tām būtu tiesības saņemt atbalstu no Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta; |
13. |
jūras maģistrāļu ilgtspējas labā un saskaņā ar stratēģiju „Eiropa 2020” mudina ieviest īpašus ieteikumus par kuģiem, lai veicinātu dzinēja sistēmu ar zemu oglekļa emisiju līmeni iekļaušanu un tādu būvniecības kritēriju izmantošanu, kas izvirza augstas prasības efektivitātes, komforta, jaudas, drošības, atrašanās vietas noteikšanas un telekomunikāciju ziņā; uzsver, ka šiem ieteikumiem būtu jākoncentrējas uz šā transporta veida efektivitātes palielināšanu, aizsargājot vidi un atvieglojot tā integrāciju ar citiem transporta tīkliem un veidiem; |
14. |
uzskata, ka ir jāuzlabo Atlantijas okeāna reģionu savienojums ar pārējo Eiropu, izmantojot ieguldījumus transporta infrastruktūrās atbilstīgi multimodāla transporta pieejai; |
15. |
uzsver, ka ilgtspējīgākas multimodālas transporta sistēmas izveidošanai ir vajadzīga efektīva pārrobežu koordinēšana un sadarbība, lai būvētu un izmantotu ceļu un dzelzceļa infrastruktūras, tostarp ātrgaitas vilcienu sliežu ceļus, lidostas, jūras ostas, iekšzemes ostas un iekšzemes termināļus un izmantotu loģistiku; |
16. |
uzsver ostu ekonomisko un teritoriālo nozīmi un uzskata, ka dzelzceļa un upju savienojumu ar to nomaļajām vietām pastāvēšana ir to konkurētspējas pamata nosacījums; |
17. |
pauž nožēlu par to, ka Komisijas priekšlikumos par Eiropas transporta tīklu centrālo tīklu nav ietverts koridors, kas aptvertu visu Atlantijas okeāna teritoriju, un pauž nožēlu, ka pārāk maz Atlantijas okeāna ostu ir piedāvātas iekļaušanai šajā centrālajā tīklā; uzskata, ka starp ostām ar transporta mezgla funkciju ir jāiekļauj vēl citas Atlantijas okeāna ostas, un paziņo, ka šajā ziņā sniegs ierosinājumus; |
18. |
atgādina par ieguvumiem, ko dod Eiropas vienotās gaisa telpas izveide, lai nostiprinātu teritoriālo kohēziju, pateicoties palielinātai satiksmei starp reģionālajām lidostām Savienībā, un tāpēc aicina Komisiju nodrošināt funkcionālo gaisa telpas bloku izmantošanu, ievērojot termiņus, kas noteikti šā mērķa sasniegšanai; |
Rūpniecības politika Atlantijas okeāna reģionam
19. |
pauž cerību, ka stratēģija atbalstīs Atlantijas okeāna reģionu dinamisko ekonomikas nozaru konkurētspēju, izmantojot piemērotu rūpniecības politiku; šajā saistībā uzskata, ka privātā sektora ieguldījumi būtu jāpapildina valsts varas iestāžu atbalstam pētniecības un izstrādes, inovācijas, kopu attīstīšanas un MVU ieguldījumu jomās; |
20. |
prasa pievērst īpašu uzmanību reģioniem, kuros notiek uzņēmumu un nozaru pārstrukturēšana, kā arī uzņēmumu slēgšana vai pārvietošana, ar mērķi sekmēt rūpniecības atjaunošanu, veidojot sinerģijas starp ostu darbību, loģistiku un papildnozaru ar lielāko pievienoto vērtību attīstību; turklāt prasa izveidot mehānismu rūpniecības paraugprakses apmaiņai starp Atlantijas loka reģioniem; |
21. |
uzskata, ka ar stratēģiju jāsekmē jūras zinātniskā un tehniskā pētniecība un jāsekmē uzņēmumu piekļuve iegūtajiem datiem, lai uzlabotu zinātniskās atziņas par jūras vidi, stimulētu inovāciju jūrlietu nozarēs un ļautu ilgtspējīgi izmantot jūras resursus; |
22. |
uzskata, ka stratēģijā jāietver vērienīgs sociālais aspekts, lai sekmētu apmācību un ar jūrlietām saistītu profesiju pieejamību jauniešiem, konsolidējot nodarbinātības struktūras, kas pašlaik ir saistītas ar jūru, un to lomu, lai veicinātu to, ka piekrastes apgabali joprojām tiek apdzīvoti, un arī radot jaunas specialitātes, kas var sekmēt zivsaimniecības reģionu ilgtspējīgu attīstību un palīdzēt uzlabot dzīves kvalitāti šajās teritorijās; |
23. |
uzsver, ka atjaunojamās jūras enerģijas ir nākotnes rūpniecības nozare, kas ļauj mazināt klimata pārmaiņu sekas un ES energoatkarību, panākt lielāku enerģētisko ilgtspēju Atlantijas okeāna reģionos un sasniegt stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus; norāda, ka Atlantijas okeāna teritorija ir īpaši piemērota, lai popularizētu šādus enerģijas veidus, un uzskata, ka nepieciešams publiskais atbalsts, ar ko papildināt privātos ieguldījumus attiecīgajās tehnoloģijās, jo īpaši jūras vēja enerģijā un viļņu un plūdmaiņu enerģijā; |
24. |
uzsver jūras transporta stratēģisko nozīmi Atlantijas okeāna piekrastē un savienojumos starp tālākajiem reģioniem un citām kontinentālām teritorijām; prasa Komisijai, lai tā ierosina pasākumus ar mērķi vienkāršot administratīvās formalitātes ostās, nezaudējot spēju kontrolēt darbības un kravas un pārbaudīt to atbilstību noteikumiem; |
25. |
atgādina par jūrlietu nozaru ekonomisko nozīmi Atlantijas okeāna reģionos, jo īpaši kuģubūves nozares nozīmi, kas noteiktos Atlantijas okeāna reģionos atrodas sevišķi sarežģītos apstākļos un kā labā Komisijai ir jāmeklē risinājumi; prasa Komisijai atsākt iniciatīvas „LeaderSHIP 2015” īstenošanu, lai uzlabotu šīs nozares konkurētspēju starptautiskās konkurences kontekstā; |
26. |
uzsver ar jūru un zivsaimniecību saistīto darbību un akvakultūras nozīmi Atlantijas okeāna reģionos un atzinīgi vērtē publisko atbalstu zvejas kuģu atjaunošanai un modernizēšanai, kā arī piekrastes nerūpnieciskās zvejas un gliemeņu audzēšanas īpatnību un potenciāla diferencēšanu; |
27. |
uzsver, ka ir svarīgi veicināt sociālā, ekonomiskā un ekoloģiskā ziņā ilgtspējīgus tūrisma veidus, kas var veidot nozīmīgu pievienotās vērtības avotu Atlantijas okeāna reģioniem, aizsargājot to ekosistēmu un bioloģisko daudzveidību; norāda, ka atbalsts kuģošanas tūrismam ļauj attīstīt sportiskās aktivitātes un veicināt izmantot kruīzu tūrismu; |
28. |
norāda uz Atlantijas okeāna dzīļu bagātību un uzskata, ka ar stratēģiju jāsekmē to ilgtspējīga izpēte un izmantošana; |
Rīcības plāns laika posmam no 2014. līdz 2020. gadam
29. |
aicina stratēģijā iekļaut ārēju dimensiju, lai sekmētu noteiktu mērķu sasniegšanu un piesaistītu starptautiskus ieguldījumus, izmantojot pastāvošās iespējas, un ierosina, ka rīcības plāna galvenajam elementam ir jābūt Atlantijas okeāna reģiona popularizēšanai kā vietai, kur ieguldīt, ko apmeklēt un kur veikt uzņēmējdarbību; |
30. |
prasa Komisijai izveidot Atlantijas okeāna makroreģionu un nākt klajā ar rīcības plāna priekšlikumu, lai īstenotu stratēģiju laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam; |
31. |
aicina ievērot daudzlīmeņu pārvaldības pieeju rīcības plāna izstrādei, īstenošanai, novērtēšanai un pārskatīšanai, ar ciešu reģionālo un vietējo varas iestāžu, Atlantijas okeāna reģiona dalībvalstu, privātā sektora ieinteresēto personu un pilsoniskās sabiedrības organizāciju līdzdalību; |
32. |
uzsver, ka rīcības plānā būtu jāizmanto esošais Eiropas finansējums, neveidojot jaunus budžeta instrumentus; |
33. |
ierosina rīcības plānu saistīt ar Savienības reģionālo politiku, integrēto jūrniecības politiku, pētniecības un inovācijas politiku („Apvārsnis 2020”) un Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu; uzskata, ka ir būtiski veidot sinerģijas ar citiem Eiropas politikas virzieniem pētniecības un inovācijas, transporta, vides, enerģētikas, tehnoloģijas, tūrisma, zivsaimniecības, akvakultūras un starptautiskās sadarbības jomās; |
34. |
uzsver Eiropas Investīciju bankas, projektu obligāciju un publiskā un privātā sektora partnerību nozīmīgo potenciālu stratēģijā paredzēto ieguldījumu finansēšanā; |
35. |
uzstāj, ka Atlantijas okeāna jaunās stratēģijas pamatā ir jābūt stratēģijas „Eiropa 2020” tematiskajiem pīlāriem, jo tas ļautu integrēt nozaru politikas jomu tematisko saturu; šajā sakarībā uzskata, ka nākamajam plānošanas periodam ierosinātajiem Eiropas kohēzijas politikas kopējās stratēģijas piecu fondu tematiskajiem mērķiem un tematiskajai koncentrācijai ir jābūt rīcības plāna pamatā; uzsver šādus mērķus: „nostiprināt pētniecību, tehnoloģiju attīstību un inovāciju”, „nostiprināt MVU konkurētspēju”, „atbalstīt pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni” un „veicināt ilgtspējīgu transportu un novērst trūkumus galvenajās tīklu infrastruktūrās”; |
36. |
prasa, lai tiktu ieviesta saistoša partnerības nolīgumu un darbības programmu orientēšana uz attiecīgajām makroreģionālo stratēģiju prioritātēm, kurās tās piedalās, lai nodrošinātu darbības programmu pasākumu un makroreģionālo stratēģiju prioritāšu ciešu saskaņošanu, kā rezultātā tiek panākta struktūrfondu efektīvāka izmantošana un radīta pievienotā vērtība reģionālajā līmenī; norāda, ka šai saistošai orientēšanai ir jāattiecas ne vien uz kohēzijas politikas teritoriālās sadarbības mērķi (INTERREG), bet arī uz katra Atlantijas okeāna teritorijas reģiona darbības programmām; |
37. |
atbalsta jau esošo teritoriālās sadarbības stratēģiju, projektu un pieredzes atzīšanu un iekļaušanu, kas var sniegt rīcības vadlīnijas un politiskās un darbības prioritātes rīcības plānam; aicina, izstrādājot un īstenojot turpmākās teritoriālās sadarbības programmas, uz ko attiecas stratēģija, pienācīgi ņemt vērā rīcības plānu; turklāt uzskata, ka Eiropas teritoriālās sadarbības mērķa pārrobežu aspektam ir jānodrošina tehnisks atbalsts rīcības plāna īstenošanai, jo īpaši veicinot paraugprakses apmaiņu un tīkla veidošanu; |
38. |
uzskata, ka darbības programmas, kas aptver vairākus reģionus un fondus, kā arī integrētie teritoriālie ieguldījumi (ITI) ir īpaši piemēroti instrumenti, lai sekmētu rīcības plāna īstenošanu; |
39. |
ierosina, ka attiecīgo programmu gada īstenošanas ziņojumos būtu jāiekļauj novērtējums par to, kā programmas veicina Atlantijas stratēģijas mērķu sasniegšanu un rīcības plāna īstenošanu; |
40. |
uzsver tālākajiem reģioniem piemītošo potenciālu kā dabiskai laboratorijai, kur īstenot pētniecības un izstrādes darbības atjaunojamo enerģiju un jūras ekonomikas jomā; uzsver tūrisma nozares nozīmi šajos reģionos un iespējas veidot loģistikas platformas, kas sekmētu kravu pārvadājumus starp Eiropu un citām pasaules ekonomikām; |
41. |
aicina valstu, reģionālās un vietējās varas iestādes censties panākt sinerģijas starp to politiku un rīcības plāna prioritātēm; |
42. |
atgādina, ka atšķirīgā veidā pārvaldītu Eiropas fondu līdzdalība stratēģijā nosaka nepieciešamību izstrādāt pielāgotu pārvaldības un kontroles sistēmu, un tādēļ prasa ieviest rīcības plāna vadības platformu, kas saņēmējiem nodrošinātu informācijas un komunikācijas moduli un sekmētu koordinēšanu dažādo iestāžu starpā, kas atbild par fondu pārvaldību; |
43. |
iesaka — Atlantijas stratēģijā vispirms ir jāvienojas par stratēģisku redzējumu Atlantijas okeāna reģionam, kas sniegtu norādi rīcības plānam 2014.–2020. gada periodam; turklāt ierosina, ka šajā rīcības plānā būtu vajadzīgs:
|
44. |
atgādina, ka 2012. un 2013. gadā kā Parlamenta ierosināts sagatavošanās pasākums notiks Atlantijas forums, lai apvienotu visus rīcības plāna izstrādē iesaistītos dalībniekus; uzsver, ka Parlamentam kā šā foruma iniciatoram tajā būs vadošā loma; |
45. |
ierosina, ka rīcības plānu pieņem Atlantijas forumā, un aicina gaidāmo ES prezidentvalsti Īriju tās prezidentūras laikā noteikt par prioritāti rīcības plāna apstiprinājumu Eiropadomē, uzmanību pievēršot izpildei, uzticamam uzraudzības procesam, pastāvīgai novērtēšanai un vidusposma pārskatīšanas ieplānošanai; |
46. |
aicina Komisiju pētīt, vai būtu iespējams līdzīgas makroreģionālas stratēģijas īstenot citos reģionos, kur tādējādi varētu nodrošināt ilgtspējīgas un atbalstāmas ekonomikas izaugsmi; |
*
* *
47. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijai, Padomei, Reģionu komitejai un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai. |
(1) OV C 199 E, 7.7.2012., 95. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0285.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/129 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Stāvoklis Sīrijā
P7_TA(2012)0351
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par Sīriju (2012/2788(RSP))
2013/C 353 E/16
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Sīriju, |
— |
ņemot vērā Ārlietu padomes 2012. gada 23. jūlija, 25. jūnija, 14. maija, 23. aprīļa un 23. marta secinājumus par Sīriju; ņemot vērā Eiropadomes 2012. gada 29. jūnija secinājumus par Sīriju, |
— |
ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces / Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2012. gada 15. marta, 14. un 27. aprīļa, 27. maija, 3. un 18. jūnija, 6., 8. un 20. jūlija, 3., 4., 8. un 18. augusta un 5. septembra paziņojumus par Sīriju, |
— |
ņemot vērā ES starptautiskās sadarbības, humānās palīdzības un darbības krīzes situācijās komisāres 2012. gada 17. un 31. jūlija un 29. augusta paziņojumus par Sīriju, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās Sarkanā krusta komitejas priekšsēdētāja triju dienu vizīti Sīrijā, kas notika no 2012. gada 4. līdz6. septembrim, |
— |
ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra Ban Ki-moon un Arābu valstu līgas ģenerālsekretāra Nabil El Araby2012. gada 17. augusta lēmumu iecelt Lakhdar Brahimi par jauno kopīgo īpašo pārstāvi Sīrijā, |
— |
ņemot vērā Padomes 2012. gada 15. jūnija Regulu (ES) Nr. 509/2012, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, un turpmākos Padomes lēmumus, ar kuriem īsteno šos pasākumus, |
— |
ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2012 gada 3. augusta rezolūciju Nr. 66/253 par stāvokli Sīrijas Arābu Republikā, |
— |
ņemot vērā ANO Cilvēktiesību padomes 2012 gada 1. marta rezolūciju 19/1, 1. jūnija rezolūciju S-19/1 un 2012 gada 6. jūlija rezolūciju 20/L.22 par cilvēktiesību stāvokli Sīrijā, |
— |
ņemot vērā ANO neatkarīgās starptautiskās izmeklēšanas komisijas Sīrijas jautājumā 2012. gada 15. augusta ziņojumu, |
— |
ņemot vērā Islāma valstu sadarbības organizācijas 2012. gada 13. augusta lēmumu apturēt Sīrijas dalību šajā organizācijā, |
— |
ņemot vērā nacionālo paktu un kopīgo politisko redzējumu par pāreju Sīrijā, kuri publicēti pēc Sīrijas opozīcijas konferences, kas Arābu valstu līgas pārraudzībā notika Kairā 2012. gada 2.–3. jūlijā, |
— |
ņemot vērā rezultātus, kas gūti Rīcības grupas sanāksmē Ženēvā 2012. gada 30. jūnijā, |
— |
ņemot vērā Kofi Anana piedāvāto plānu un ANO Drošības padomes rezolūcijas Nr. 2042, Nr. 2043 un Nr. 2059, |
— |
ņemot vērā pasākuma „Rītdienas projekts — atbalstot demokrātisku pāreju Sīrijā” secinājumus un ieteikumus, kas publicēti 2012. gada augustā, |
— |
ņemot vērā 1948. gada Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, |
— |
ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, Konvenciju pret spīdzināšanu un citādu cietsirdīgu, necilvēcīgu vai cilvēka cieņu pazemojošu apiešanos vai sodīšanu, Konvenciju par bērna tiesībām un tās fakultatīvo protokolu par bērnu iesaistīšanu bruņotā konfliktā un Konvenciju par genocīda nepieļaujamību un sodīšanu par to, kuriem visiem Sīrija ir pievienojusies, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
A. |
tā kā saskaņā ar ANO informāciju kopš Sīrijas miermīlīgo protesta akciju vardarbīgas apspiešanas sākuma 2011. gada martā nogalināti gandrīz 20 000 cilvēku, no kuriem vairums ir civiliedzīvotāji; tā pastāvīgi pieaug nopietna vardarbība, piemēram, smagās artilērijas izmantošana pret apdzīvotām vietām un to apšaude un šausminošas slepkavības, ko veic Sīrijas armija, drošības spēki un Shabiha, kā arī dažādi opozīcijas spēki; tā kā ir notikušas masu slepkavības un plaša mērķtiecīga vīriešu, sieviešu un bērnu nogalināšana; tā kā pēdējos mēnešos ievērojami palielinājies spīdzināšanas, masu arestu un apdzīvotu vietu iznīcināšanas gadījumu skaits; tā apdzīvotās vietas visā Sīrijā tiek turētas valdības vadīto spēku aplenkumā un bombardētas, tostarp no helikopteriem un kara lidmašīnām; tā kā konflikta arvien plašākā risināšana militāriem līdzekļiem var veicināt tā pāraugšanu pilsoņu karā; |
B. |
tā kā Sīrijas stāvokļa turpmāka risināšana militāriem līdzekļiem nopietni ietekmētu valsts civiliedzīvotājus, kuri jau tā pieredz humanitārās situācijas strauju pasliktināšanos, un turpinātu ietekmēt drošību un stabilitāti visā reģionā kopumā, jo īpaši Jordānijā un Libānā, ar neparedzamu ietekmi un sekām; |
C. |
tā kā saskaņā ar ANO aplēsēm augustā vien aptuveni 5 000 cilvēku tika nogalināti sadursmēs, kas arvien turpinās, bet kopš konflikta sākuma gājuši bojā vairāk nekā 20 000 cilvēku; tā kā pieaugošās vardarbības un Sīrijas nestabilās drošības un humanitārās situācijas dēļ jo īpaši pēdējās nedēļās ir pieaudzis to Sīrijas iedzīvotāju skaits, kuri meklē patvērumu kaimiņvalstīs, it īpaši Turcijā, Jordānijā un Libānā; tā kā 235 000 bēgļu no Sīrijas ir reģistrēti vai gaida reģistrāciju ANO Komisariātā bēgļu jautājumos; tā kā vairāk nekā 75 % šo bēgļu ir sievietes un bērni; tā kā desmitiem tūkstošu bēgļu nav reģistrēti; tā kā vairāk nekā 100 000 bēgļu, domājams, ir aizbēguši no Sīrijas pāri robežām ar Jordāniju, Libānu, Irāku un Turciju, turklāt augustā bēgļu skaits ir vidēji 500–2 000 cilvēku dienā; tā kā saskaņā ar ANO aplēsēm vairāk nekā 1,2 miljoni cilvēku ir iekšēji pārvietoti Sīrijā un aptuveni 3 miljoniem ir nepieciešama steidzama humānā palīdzība; tā kā Sīrijas režīms ir apzināti liedzis piekļuvi pārtikai, ūdenim, elektrībai un medicīniskajai aprūpei veselām kopienām, piemēram, Homsai un pēdējā laikā arī Alepo; tā kā Turcija ir lūgusi ANO Drošības padomei apsvērt iespēju izveidot drošības zonu civiliedzīvotājiem, ko apsargātu kaimiņvalstis; |
D. |
tā kā 2012. gada 2. augustā Kofi Anans paziņoja par atkāpšanos no ANO un Arābu valstu līgas kopīgā īpašā pārstāvja Sīrijā amata, jo Sīrijas režīms atsakās sadarboties, bruņota vardarbība pieņemas spēkā, bet Drošības padome nespēj ieņemt vienotu pozīciju un aktīvi atbalstīt viņa centienus īstenot sešu punktu miera plānu; tā kā bijušais Alžīrijas ārlietu ministrs Lakhdar Brahimi nesen iecelts par jauno ANO un Arābu valstu līgas kopīgo īpašo pārstāvi Sīrijā; |
E. |
tā kā uzticēšanās Sīrijas režīmam zudusi pilnībā un tas vairs nav uzskatāms par Sīrijas tautas likumīgo pārstāvi; |
F. |
tā kā Krievijas un Ķīnas veto kavē ANO Drošības padomi pieņemt rezolūciju, ar kuru tiktu atbalstīti Rīcības grupas Sīrijas jautājumā centienu rezultāti, un tas kavē arī ierosinātos pasākumus, lai panāktu Kofi Anana sešu punktu plāna īstenošanu saskaņā ar ANO Statūtu 41. pantu; tā kā starptautiskajai sabiedrībai tādējādi līdz šim nav izdevies ieņemt vienotu nostāju un pienācīgi reaģēt uz krīzi Sīrijā; |
G. |
tā kā prezidentam Bashar al-Assad un viņa autoritārajam režīmam nav vietas nākotnes Sīrijā; tā kā prezidentam ir jāatkāpjas, lai nepieļautu krīzes turpmāku saasināšanos un ļautu valstī notikt mierīgai un demokrātiskai pārejai; tā kā vairāki bijušie režīma politiskie un militārie līderi un vēstnieki pārbēguši uz kaimiņvalstīm un citām valstīm; |
H. |
tā kā ir nepieciešama uzticama alternatīva pašreizējam režīmam; tā kā šai alternatīvai jābūt iekļaujošai un jāpārstāv Sīrijas daudzveidīgā sabiedrība, turklāt pilnībā jāievēro vispārējās demokrātijas vērtības, tiesiskums, cilvēktiesības un pamatbrīvības, īpašu uzmanību pievēršot etnisko, kultūras un reliģisko minoritāšu, kā arī sieviešu tiesībām; tā opozīcijas spēku veidota iekļaujoša un pārstāvnieciska pagaidu valdība varētu veicināt šādu alternatīvu; |
I. |
tā kā ES vairākās kārtās ir noteikusi mērķtiecīgas sankcijas pret Sīriju, un ir vēl vairāk pastiprinājusi ieroču embargo pret Sīriju; tā kā, neraugoties uz ES noteikto ieroču, munīcijas un cita militārā aprīkojuma embargo, kā arī uzraudzības tehnoloģiju eksporta aizliegumu, ir ziņots par vairākiem starpgadījumiem, tostarp par ieroču pārvadājumiem ES ūdeņos, un ir parādījusies informācija par darījumiem starp ES uzņēmumiem un dažādām Sīrijas struktūrām, grupām un personām, uz kurām attiecas ES sankcijas, un minētais norāda uz ES iekšēju nespēju īstenot pašai savus lēmumus un noteikumus; |
J. |
tā dažādi ārējie dalībnieki un valstis tieši vai ar reģionālu kanālu un kaimiņvalstu starpniecību turpina aktīvi atbalstīt visas konfliktā iesaistītās puses, sniedzot tām finanšu, darbības, loģistikas un taktisku atbalstu un palīdzību, tostarp veicot ieroču, munīcijas un visu citu veidu militārā aprīkojuma piegādi, sniedzot loģistikas atbalstu, nodrošinot sakaru līdzekļus un sniedzot citus palīdzības veidus, kas var tikt izmantoti militāriem mērķiem, tādējādi apliecinot, ka šim konfliktam jau ir reģionāls raksturs; tā kā konflikta turpmāka risināšana militāriem līdzekļiem radīs tikai vēl lielākas ciešanas Sīrijas tautai un reģionam kopumā; |
K. |
tā kā Komisija 2012. gada 7. septembrī paziņoja, ka piešķir papildu EUR 50 miljonus humānajai palīdzībai, lai atbalstītu gan cilvēkus, kam nepieciešama šāda palīdzība pašā Sīrijā, gan sīriešu bēgļus, kas šķērsojuši valsts robežu; tā kā saskaņā ar Eiropas Komisijas Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāta ziņām ES jau piešķīrusi EUR 142 miljonus, bet ES palīdzības kopējais apjoms, ieskaitot dalībvalstu palīdzību, sasniedz EUR 224 miljonus; |
L. |
tā ka Sīrijas opozīcijas pārstāvji aizvadīto mēnešu laikā rīkojuši vairākas sanāksmes ar mērķi pārvarēt iekšējās domstarpības un izveidot vienotu fronti un sagatavojuši nacionālo paktu un kopīgo politisko redzējumu par pāreju Sīrijā, kā arī pasākuma „Rītdienas projekts — atbalstot demokrātisku varas pāreju Sīrijā” secinājumus un ieteikumus; tā kā iekšēja šķelšanās un nesaskaņas opozīcijā saglabājas, neraugoties uz visiem centieniem; |
M. |
tā kā 2012. gada 1. jūlijā Rīcības grupa Sīrijas jautājumā, tiekoties Ženēvā, vienojās par principiem un pamatnostādnē Sīrijas vadītam pārejas posmam, paredzot izveidot pārejas posma valdības struktūru ar visām izpildvaras pilnvarām, |
1. |
vēlreiz kategoriski nosoda aizvien brutālāko prezidenta Bashar Al-Assad režīma vardarbību pret Sīrijas civiliedzīvotājiem, jo īpaši sistemātisko bērnu un sieviešu nogalināšanu un masu slepkavības ciematos; ir ļoti nobažījies par smagajiem cilvēktiesību pārkāpumiem un iespējamajiem noziegumiem pret cilvēci, ko pieļauj un/vai veic Sīrijas varas iestādes, Sīrijas armija, drošības spēki un saistītie grupējumi; nosoda tūlītēju ārpustiesas nāvessodu izpildi un visus citus cilvēktiesību pārkāpumu veidus, ko veic Bashar al-Assad režīma opozicionārās grupas un spēki; |
2. |
atzinīgi vērtē Sīrijas kaimiņvalstu centienus uzņemt Sīrijas bēgļus un sniegt viņiem humāno palīdzību un šajā sakarībā aicina palielināt starptautisko atbalstu un palīdzību; uzsver, cik svarīgi ir rast noturīgu risinājumu humanitārajai krīzei gan Sīrijā, gan attiecībā uz Sīrijas bēgļiem kaimiņvalstīs; mudina kaimiņvalstis arī turpmāk nodrošināt aizsardzību Sīrijas bēgļiem un pārvietotajām personām un atbilstoši savām starptautiskajām saistībām atturēties no šādu personu izraidīšanas un nosūtīšanas atpakaļ uz Sīriju; aicina ES attiecīgi veikt atbildīgus pasākumus saistībā ar iespējamo bēgļu pieplūdumu ES dalībvalstīs; uzsver, ka ir jāsadarbojas ar Sarkano Krustu; atzinīgi vērtē ES gatavību sniegt papildu atbalstu, tostarp finanšu līdzekļus, lai palīdzētu kaimiņvalstīm, tostarp Turcijai, Libānai un Jordānijai, uzņemt aizvien pieaugošo Sīrijas bēgļu skaitu, un mudina ES un tās dalībvalstis pastiprināt centienus, lai rastu alternatīvus veidus, kā, neraugoties uz šķēršļiem un grūtībām, sniegt humāno palīdzību Sīrijas tautai; |
3. |
aicina Sīrijas režīmu nekavējoties atļaut humānās palīdzības sniegšanu un humānās palīdzības organizācijām un starptautiskajiem plašsaziņas līdzekļiem nodrošināt pilnīgu piekļuvi Sīrijā, kā arī atvieglināt konflikta apturēšanu nolūkā drošības apstākļos sniegt humāno palīdzību; atkārtoti uzsver, ka visām krīzē iesaistītajām pusēm ir pilnībā jāievēro starptautiskās humanitārās tiesības; uzsver, ka medicīnisko palīdzību nekad nedrīkst atteikt tiem, kuri ir ievainoti un kuriem ir nepieciešama palīdzība, un aicina visas iesaistītās puses aizsargāt civiliedzīvotājus, ļaut pilnībā un netraucēti piekļūt pārtikai, ūdenim un elektrībai un atturēties no jebkāda veida iebiedēšanas un vardarbības, kas vērsta pret pacientiem, ārstiem, mediķiem un palīdzības sniedzējiem; |
4. |
izsaka līdzjūtību cietušo ģimenēm; atkārtoti apliecina solidaritāti Sīrijas tautai cīņā par brīvību, cieņu un demokrātiju un pauž atzinību par viņu, īpaši sieviešu, drosmi un apņēmību; |
5. |
aicina visus bruņotos dalībniekus nekavējoties pārtraukt vardarbību Sīrijā; aicina Sīrijas valdību nekavējoties izvest Sīrijas armiju no aplenktajām pilsētām un ciematiem un tūlīt atbrīvot visus ieslodzītos protestantus, politieslodzītos, cilvēktiesību aizstāvjus, blogerus un žurnālistus; |
6. |
pauž nožēlu par to, ka ANO Drošības padome nav spējusi rīkoties un nav vienojusies par rezolūciju, lai nodrošinātu spēcīgāku un efektīvu papildu spiedienu nolūkā izbeigt vardarbību Sīrijā; atkārtoti aicina ANO Drošības padomes locekļus, jo īpaši Krieviju un Ķīnu, pildīt to pienākumus un panākt, ka nekavējoties tiek pārtraukta vardarbība un represijas pret Sīrijas iedzīvotājiem, tostarp aicina piespiedu kārtā panākt ANO Drošības padomes rezolūcijas Nr. 2042 un Nr. 2043 ievērošanu; turpina atbalstīt ES un tās dalībvalstu centienus šajā jomā; aicina Komisijas priekšsēdētāja vietnieci/ augsto pārstāvi darīt visu iespējamo, lai panāktu ANO Drošības padomes rezolūcijas pieņemšanu, izdarot iedarbīgu diplomātisko spiedienu uz Krieviju un Ķīnu; |
7. |
uzsver, ka ES ir jābūt gatavai pieņemt turpmākus pasākumus un ciešā sadarbībā ar ASV, Turciju un Arābu līgas valstīm ir jāturpina pētīt ANO Drošības padomē, kā var izmantot visas pienākuma aizsargāt iespējas, lai palīdzētu Sīrijas iedzīvotājiem un apturētu asinsizliešanu; |
8. |
atbalsta atsevišķu opozīcijas grupu un Turcijas valdības aicinājumus gar Turcijas un Sīrijas robežu un, iespējams, arī Sīrijā izveidot drošas patvēruma vietas, kā arī humānās palīdzības koridorus, kurus izmantotu starptautiskās sabiedrības atbalsta sniegšanai; aicina Komisijas priekšsēdētāja vietnieci/ augsto pārstāvi pastiprināt sarunas ar Turciju, Arābu valstu līgu un Sīrijas opozīciju par minēto drošo patvēruma vietu izveidi, kurās uzņemt Sīrijas bēgļus un ļaut režīma vajātajiem gūt patvērumu un aizsardzību; |
9. |
atkārtoti prasa prezidentam Bashar al-Assad un viņa režīmam nekavējoties atkāpties, lai ļautu pēc iespējas ātrāk uzsākt miermīlīgu, iekļaujošu un demokrātisku Sīrijas tautas vadītu pārejas procesu; |
10. |
aicina visas puses pēc iespējas drīz panākt (vietēju) karadarbības pārtraukšanu, lai varētu vienoties par plašāku un racionālāku pamieru; |
11. |
pauž bažas par konflikta turpmāku militarizāciju un sektantu vardarbību; norāda uz dažādu reģionālo dalībnieku funkcijām, tostarp ieroču piegādi, un ir nobažījies par to, ka Sīrijas konflikts varētu pārsviesties uz kaimiņvalstīm; aicina Padomi apsvērt iespēju pieņemt papildu ierobežojošus pasākumus pret režīma atbalstītājiem ārpus Sīrijas un grupām, kas ir iesaistītas darbībās uz vietas, lai aktīvi atbalstītu Bashar al-Assad režīmu; |
12. |
nosoda Sīrijas režīma pausto nodomu izmantot ķīmiskos ieročus, lai cīnītos pret ārējiem terorisma draudiem, atgādina prezidentam Bashar al-Assad par saistībām, ko viņa valdībai uzliek Ženēvas protokols par ķīmisko ieroču neizmantošanu, un aicina Sīrijas varas iestādes strikti ievērot starptautiskās saistības; |
13. |
atbalsta ES pašreizējos centienus palielināt spiedienu uz prezidenta Bashar al-Assad režīmu, nosakot ierobežojošus pasākumus, aicina ES apsvērt iespēju paplašināt ierobežojošos pasākumus, tos attiecinot arī uz ārējām struktūrām vai grupējumiem, kas klaji sniedz izšķirošu finansiālo un operatīvo atbalstu Sīrijas varas iestādēm; |
14. |
atzinīgi vērtē Islāma samita konferences 2012. gada 14. un 15. augusta lēmumu apturēt Sīrijas Arābu Republikas dalību Islāma sadarbības organizācijā un visās tās palīgstruktūrās un specializētajās un saistītajās iestādēs; |
15. |
atzinīgi vērtē Sīrijas opozīcijas pārstāvju centienus izveidot vienotu opozīcijas spēku fronti, kā arī nesen sagatavoto nacionālo paktu un kopīgo politisko redzējumu par varas pāreju Sīrijā, kā arī secinājumus un ieteikumus, kas ietverti plānā „Rītdienas projekts — atbalstot demokrātisku varas pāreju Sīrijā”; mudina Sīrijas opozīciju turpināt šo ceļu ar mērķi radīt uzticamu alternatīvu režīmam un prasa Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/ augstajai pārstāvei un ES dalībvalstīm darīt visu iespējamo, lai apvienotu Sīrijas opozīciju; atzinīgi vērtē stingro atbalstu, kādu Sīrijas tautai apliecina Turcija, Libāna un Jordānija; mudina Komisijas priekšsēdētāja vietnieci/ Savienības augsto pārstāvi sākt sarunas ar Turcijas, Libānas un Jordānijas varas iestādēm, Arābu valstu līgu un Sīrijas opozīciju par miermīlīgu varas pāreju Sīrijā pēc Asāda režīma krišanas; |
16. |
vēlreiz stingri atbalsta ANO cilvēktiesību komisāra aicinājumu ANO Drošības padomei vērsties Starptautiskajā Krimināltiesā, lai oficiāli izmeklētu notikumus Sīrijā; stingri apņemas panākt, ka visi par cilvēktiesību un starptautisko tiesību pārkāpumiem atbildīgie tiek apzināti un saukti pie atbildības; pauž ciešu atbalstu neatkarīgās starptautiskās izmeklēšanas komisijas Sīrijas jautājumā darbam, kura mērķis ir izmeklēt visus starptautisko cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumus Sīrijā, lai panāktu, ka vainīgie tiek saukti pie atbildības, un aicina ES dalībvalstis ANO Cilvēktiesību padomes 21. sesijā nodrošināt, ka šī komisija turpina darbību, vajadzības gadījumā piešķirot piemērotus papildu resursus; |
17. |
aicina panākt miermīlīgu un īstenu Sīrijas vadītu politiskās varas pāreju uz demokrātiju, kas atbilst Sīrijas tautas leģitīmajām prasībām, balstoties uz iekļaujošu dialogu, kurā iesaistīti visi Sīrijas sabiedrības demokrātiskie spēki un struktūras, lai uzsāktu padziļinātu demokrātisko reformu procesu, kurā tiek ņemta vēra vajadzība panākt nacionālo samierināšanos un līdz ar to apņemšanās nodrošināt minoritāšu tiesību un brīvību ievērošanu, tās attiecinot arī uz etniskām, reliģiskām, kultūras un citām minoritātēm; |
18. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/ Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Krievijas Federācijas valdībai un parlamentam, Ķīnas Tautas Republikas valdībai un parlamentam, Turcijas Republikas valdībai un parlamentam, Kataras Valsts valdībai un Konsultatīvajai asamblejai, Amerikas Savienoto Valstu valdībai un Pārstāvju palātai, Saūda Arābijas Karalistes valdībai, Jordānijas Hāšimītu Karalistes valdībai un parlamentam, Libānas Republikas valdībai un parlamentam, Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram, Arābu valstu līgas ģenerālsekretāram un Sīrijas Arābu Republikas valdībai un parlamentam. |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/134 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Tiesu sistēmas izmantošana politiskiem mērķiem Krievijā
P7_TA(2012)0352
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par tiesu sistēmas izmantošanu Krievijā politiskiem mērķiem (2012/2789(RSP))
2013/C 353 E/17
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējos ziņojumus un rezolūcijas par Krieviju, jo īpaši 2012. gada 15. marta rezolūciju par Krievijas prezidenta vēlēšanu rezultātiem (1), 2012. gada 16. februāra rezolūciju par gaidāmajām prezidenta vēlēšanām Krievijā (2), 2011. gada 14. decembra rezolūciju par Valsts domes vēlēšanām (3) un 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par gatavošanos 2011. gada decembrī gaidāmajām Krievijas Valsts domes vēlēšanām (4), |
— |
ņemot vērā notiekošās sarunas par jaunu nolīgumu, kurš paredzētu jaunu vispārēju sistēmu ES un Krievijas attiecībām, kā arī 2010. gadā sākto „Partnerību modernizācijai”, |
— |
ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju, kurā ir teikts, ka ikvienam ir tiesības uz taisnīgu un publisku uzklausīšanu saprātīgā laikā neatkarīgā un objektīvā tiesā, ko nosaka likums, |
— |
ņemot vērā Krievijas konstitūciju, jo īpaši tās 118. pantu, kurā teikts, ka tiesu Krievijā spriež tikai tiesas, un 120. pantu, kurā teikts, ka tiesneši ir neatkarīgi un pakļaujas tikai Krievijas Konstitūcijai un federālajiem tiesību aktiem; |
— |
ņemot vērā ES augstās pārstāves C. Ashton2012. gada 17. augusta paziņojumu par panku grupas Pussy Riot dalībnieču notiesāšanu Krievijā, |
— |
ņemot vērā Krievijas ģenerālprokurora pieprasījumu 2012. gada 12. septembrī balsot par to, lai priekšlaicīgu atņemtu Domes deputātam, partijas „Taisnīgā Krievija” frakcijas pārstāvim Genādijam Gudkovam deputāta pilnvaras, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 110. panta 2. un 4. punktu, |
A. |
tā kā Krievijas Federācija, kā pilntiesīga Eiropas Padomes un Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas dalībvalsts ir apņēmusies īstenot demokrātijas, tiesiskuma principus un ievērot cilvēktiesības; tā kā pēdējo mēnešu laikā vairākkārt ir būtiski pārkāpti tiesiskuma principi un ir pieņemti ierobežojoši tiesību akti, pieaug bažas par to, kā Krievija ievēro starptautiskās un valsts saistības; |
B. |
tā kā Eiropas Savienība paliek pilna padziļināt un attīstīt attiecības starp ES un Krieviju, par ko liecina Savienības paziņojumi par nopietnu iesaistīšanos sarunās par jauna pamatlīguma noslēgšanu ES un Krievijas attiecību turpmākai attīstīšanai, un tā kā Eiropas Savienība un Krievija ir izveidojušas dziļas un vispusīgas attiecības, jo īpaši enerģētikas, ekonomikas un uzņēmējdarbības jomā, un pasaules ekonomikā ir kļuvušas savstarpēji atkarīgas; |
C. |
tā kā pēdējo mēnešu laikā Krievijā ir ārkārtīgi pasliktinājusies cilvēktiesību ievērošana un Krievijas varasiestādes nesen ir pieņēmušas virkni tiesību aktu, kuros ir iekļauti neviennozīmīgi noteikumi, ko vēlāk varētu izmantot, lai vēl vairāk ierobežotu opozīciju un pilsoniskās sabiedrības locekļus, kā arī vārda un pulcēšanās brīvību; tā kā šādi jautājumi būtu savlaicīgi jāizskata kā prioritāri jautājumi, jo īpaši ES un Krievijas divpusējās sanāksmēs un sarunās; |
D. |
tā kā nav atklātas Annas Politkovkajas, Natālijas Jestemirovas, Anastasijas Barburovas, Stanislava Markelova un Sergeja Magņitska slepkavības; |
E. |
tā kā 2010. gada 30. decembrī Maskavas Hamovņiku rajona tiesa pasludināja notiesājošu spriedumu Mihailam Hodorkovskim un viņa darījumu partnerim Platonam Ļebedevam; tā kā starptautiskā mērogā kriminālvajāšana, tiesas process un verdikts tika atspoguļoti kā politiski motivēti; |
F. |
tā kā Sergeja Magņitska lieta ir tikai viens no vairākiem gadījumiem, kad Krievijas varasiestādes ir ļaunprātīgi izmantojušas varu, būtiski pārkāpjot tiesiskuma principus un atstājot nosodītus tos, kas vainīgi par viņa nāvi; tā kā ir ļoti daudz citu procesu, kuros ir izmantoti politiski motivēti iemesli, lai likvidētu politisko konkurenci un draudētu pilsoniskajai sabiedrībai; |
G. |
tā kā Krievijas pankroka grupas Pussy Riot dalībniecēm par Maskavas pareizticīgo baznīcā sarīkoto protesta akciju pret prezidentu Vladimiru Putinu piespriestais divu gadu cietumsods ir nesamērīgs ar veikto pārkāpumu; |
H. |
tā kā Domē 2012. gada 12. septembrī ir paredzēts balsojums par to, lai atņemtu Genādijam Gudkovam deputāta pilnvaras par to, ka viņš šo pilnvaru laikā ir veicis uzņēmējdarbību, neievērojot nepieciešamās demokrātiskās procedūras; tā kā saskaņā ar tiesiskuma principiem parlamentārie noteikumi būtu vienlīdzīgi un objektīvi jāattiecina uz visiem Domes deputātiem; tā kā pret citiem frakcijas „Taisnīgā Krievija” deputātiem, piemēram, Dmitriju Gudkovu un Iļju Ponomajrovu ir izvirzītas līdzīgas apsūdzības; |
I. |
tā kā jauno likumu par NVO un tiesību aktus attiecībā uz pulcēšanās brīvību varētu izmantot, lai apspiestu pilsonisko sabiedrību, ierobežotu valdošajai partijai pretējus politiskos uzskatus un iebiedētu NVO, demokrātisko opozīciju un plašsaziņas līdzekļus; tā kā Krievijas parlaments 2012. gada jūlijā pieņēma likumu, kurā Krievijas nekomerciālajām organizācijām, kas iesaistījušās politiskās darbībās un saņem finansējumu no ārvalstīm, tika piešķirts „ārvalstu aģenta” statuss; |
J. |
tā kā pretēji prezidenta V. Putina un premjerministra D. Medvedeva paziņojumiem un solījumiem, arvien vairāk tiek ierobežotas Krievijas pilsoņu politiskās brīvības; tā kā prezidents V. Putins ir paziņojis par steidzamu nepieciešamību novērst milzīgo korupciju Krievijā un publiski paudis apņemšanos stiprināt tiesiskumu Krievijā un izteicis bažas par Krievijas tiesu un juridiskās sistēmas neatkarību; |
1. |
norāda, ka nozīmīgas, konstruktīvas ES un Krievijas attiecības ir atkarīgas no centieniem stiprināt demokrātiju, tiesiskumu un pamattiesību ievērošanu; uzsver to, ka Krievijas politiskā un ekonomiskā stabilitāte vidēja un ilgākā termiņā ir atkarīga no tiesiskuma ievērošanas un patiesas demokrātiskas izvēles nodrošināšanas; |
2. |
uzskata, ka Krievijai kā Eiropas Padomes un Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) loceklei ir jāievēro saistības, ko tā ir uzņēmusies, parakstot attiecīgos dokumentus; norāda, ka pēdējā laika notikumi vairs nav vērsti uz to demokrātisko reformu īstenošanu, kas nepieciešamas, lai Krievijā uzlabotu demokrātijas standartus, tiesiskumu un tiesu sistēmas neatkarību; |
3. |
atzinīgi vērtē Augstākās tiesas 2012. gada 25. jūlija lēmumu pārskatīt gan M.Hodorkovska, gan P. Ļebedeva lietu atbilstīgi prezidenta Cilvēktiesību padomes 2011. gada decembra ieteikumam; ņem vērā to, ka P. Ļebedevam piespriesto soda izciešanas laiku samazināja par trīs gadiem; aicina arī turpmāk vispusīgi pārskatīt šīs lietas, pamatojoties uz Krievijas starptautiskajām saistībām nodrošināt taisnīgas un pārredzamas tiesas sēdes un iesaka pilnībā ievērot un īstenot atzinumus un ieteikumus, ko saistībā ar M. Hodorkovska lietu ir sniegusi prezidenta Cilvēktiesību komisija; |
4. |
aicina Krievijas varasiestādes saukt pie atbildības Annas Poļitkovskajas un Natālijas Jestemirovas slepkavas un mudina tās veikt ticamu un neatkarīgu izmeklēšanu saistībā ar Magņitska un citām lietām un izbeigt visuresošo nesodāmību un valstī izplatīto korupciju; |
5. |
pauž nopietnas bažas par citām politiski motivētām prāvām, jo īpaši to zinātnieku kriminālvajāšanu, kuri par sadarbošanos ar ārvalstu zinātniskajām iestādēm ir apsūdzēti spiegošanā, opozīcijas aktīvistes Taisijas Osipovas notiesāšanu uz 8 gadiem kolonijā tiesas procesā, kas tiek raksturots kā politiski motivēts, kā arī izmantojot šaubīgus un, iespējams, safabricētus pierādījumus un neievērojot taisnīgas tiesas standartus, par vairāk nekā desmit 2012. gada 6. maija protesta demonstrācijas dalībnieku aizturēšanu un politiski motivētu kriminālapsūdzību izvirzīšanu pret viņiem, nepatiesi apsūdzot šos dalībniekus iespējamu masu nekārtību radīšanā, kā arī par kriminālizmeklēšanu, kas tiek veikta attiecībā uz opozīcijas aktīvistiem, piemēram, Alekseju Navaļniju, Borisu Ņemcovu un Sergeju Udaļcovu; |
6. |
pauž dziļu sarūgtinājumu par Hamovņiku apgabala, Krievija, tiesas spriedumu un nesamērīgo sodu, kāds tika piespriests panku grupas Pussy Riot dalībniecēm Nadeždai Tolokoņikovai, Marijai Aļohinai un Jekaterinai Samučevičai; ar bažām norāda, ka šis gadījums ir tikai vēl vien pierādījums tam, ka Krievijā pēdējā laikā arvien biežāk notiek opozīcijas aktīvistu politiski motivēta iebiedēšana un notiesāšana, un šī tendence rada Eiropas Savienībai arvien lielākas bažas; vēlreiz pauž pārliecību, ka šis spriedums tiks pārskatīts un mainīts atbilstīgi Krievijas starptautiskajām saistībām; |
7. |
ņemot vērā ģenerālprokurora pieprasījumu balsot par to, lai priekšlaicīgi atņemtu Genādijam Gudkovam deputāta pilnvaras par to, ka viņš šo pilnvaru laikā ir veicis uzņēmējdarbību, kas ir pretrunā ar Krievijas kriminālkodeksa 289. panta noteikumiem; uzsver, ka parlamentārās politiskās procedūras ierosināšanu, lai atņemtu partijas „Taisnīgā Krievija” pārstāvim Genādijam Gudkovam deputāta pilnvaras, ļoti daudzi uzskata par iebiedēšanu, kas vērsta pret tās opozīcijas partijas likumīgajām politiskajām darbībām, kura atbalstīja protesta kustības prasības; aicina Krieviju atturēties no tiesību aktu patvaļīgas izmantošanas, lai apspiestu opozīcijas partiju deputātus; |
8. |
tomēr pauž bažas par to, ka arvien vairāk pasliktinās pilsoniskās sabiedrības attīstība, jo īpaši saistībā ar nesen pieņemtajiem tiesību aktiem par demonstrācijām, NVO, goda aizskārumu un internetu, kuros ir neviennozīmīgi noteikumi, kas varētu novest pie patvaļīgas to piemērošanas; atgādina Krievijas varasiestādēm, ka modernai un pārtikušai sabiedrībai ir jāatzīst un jāaizsargā visu tās pilsoņu individuālās un kolektīvās tiesības; šajā sakarībā aicina Krievijas kompetentās iestādes grozīt jaunos tiesību aktus par NVO, tā, lai aizsargātu pilsoņu apvienības, kas saņem finansiālu atbalstu no cienījamiem ārvalstu fondiem, no politiskas vajāšanas; |
9. |
pauž bažas arī par tiesību aktu par ekstrēmismu, jo tajā pastāv iespēja ļoti plaši interpretēt tā pamatjēdzienus „ekstrēmistiskas darbības” un „ekstrēmistiskas organizācijas”, kas saskaņā ar Eiropas Padomes Venēcijas komisijas viedokli varētu radīt patvaļu un ierobežot pulcēšanas, vārda un pārliecības brīvību; aicina Krievijas varasiestādes risināt šos jautājumus, grozot tiesību aktus; |
10. |
atgādina, ka iepriekšējais prezidents D. Medvedevs izveidoja darba grupu, lai reformētu vēlēšanu sistēmu un Krievijā uzlabotu tiesiskuma un pamattiesību ievērošanu; atgādina, ka Eiropas Parlaments ir mudinājis Krievijas varasiestādes īstenot šīs reformas un pastāvīgi ir piedāvājis ES atbalstu, tostarp izmantojot „Partnerību modernizācijai”; |
11. |
nosoda nesen vairākos Krievijas apgabalos pieņemtos tiesību aktus attiecībā uz to, lai paredzētu kriminālatbildību par publiskas informācijas sniegšanu saistībā ar seksuālo orientāciju un dzimumidentitāti, kā arī to, ka tiek plānots pieņemt šādus tiesību aktus arī federālajā līmenī; atgādina Krievijas varasiestādēm par to saistībām ievērot vārda brīvību un lesbiešu, geju, biseksuāļu un transpersonu tiesības; |
12. |
aicina Savienības augsto pārstāvi / Komisijas priekšsēdētāja vietnieci un Komisiju piedāvāt konsekventu un būtisku atbalstu pilsoniskās sabiedrības aktīvistiem un jauno tautas sociālo kustību pārstāvjiem; aicina ES izdarīt pastāvīgu spiedienu uz Krievijas varasiestādēm, lai panāktu atbilstību EDSO cilvēktiesību, demokrātijas, tiesiskuma un tiesu iestāžu neatkarības standartiem; |
13. |
uzsver, cik svarīga ir nepārtraukta viedokļu apmaiņa ar Krieviju cilvēktiesību jautājumos, ko veic saistībā ar ES un Krievijas apspriedēm par cilvēktiesību jautājumiem, kas ir viens no veidiem, kā stiprināt mūsu sadarbspēju visās sadarbības jomās, un pieprasa uzlabot šo apspriežu formātu, lai veicinātu to efektivitāti, īpašu uzmanību veltot kopējiem pasākumiem pret rasismu un ksenofobiju, un efektīvi iesaistīt šajā dialogā Eiropas Parlamentu, Valsts Domi un cilvēktiesību organizācijas un ekspertus, neraugoties uz to, kur notiek šis dialogs — Krievijā vai kādā no ES dalībvalstīm; |
14. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, Krievijas Federācijas valdībai un parlamentam, Eiropas Padomei un Eiropas Drošības un sadarbības organizācijai. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0088.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0054.
(3) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0575.
(4) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0335.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/138 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Priekšlikumi par Eiropas Banku savienību (EBS)
P7_TA(2012)0353
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par ceļu uz banku savienību (2012/2729(RSP))
2013/C 353 E/18
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Eiropadomes 2012. gada 26. jūnija ziņojumu "Ceļā uz patiesu ekonomikas un monetāro savienību", |
— |
ņemot vērā Eiropadomes 2012. gada 28. un 29. jūnija secinājumus, |
— |
ņemot vērā euro zonas 2012. gada 29. jūnija samita paziņojumu, |
— |
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 20. oktobra paziņojumu „ES satvars pārrobežu krīzes vadībai banku nozarē” (COM(2009)0561), |
— |
ņemot vērā 2010. gada 7. jūlija rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par pārrobežu krīzes vadību banku nozarē (1), |
— |
ņemot vērā G20 valstu vadītāju paziņojumu augstākā līmeņa sanāksmē Pitsburgā 2009. gada 24. un 25. septembrī attiecībā uz pārrobežu risinājumiem un sistēmiski nozīmīgām finanšu iestādēm, |
— |
ņemot vērā tā 2011. gada 6. jūlija rezolūciju par finanšu, ekonomikas un sociālo krīzi: ieteikumi veicamajiem pasākumiem un iniciatīvām (2), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2012. gada 6. jūnija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību sanācijas un noregulējuma sistēmu un groza Padomes Direktīvas 77/91/EEK un 82/891/EEK, Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK un 2011/35/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (COM(2012)0280), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. aprīļa Direktīvu 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju (3), |
— |
ņemot vērā ieteikumu Nr. 13 ziņojumā, ko Komisijas priekšsēdētājam J. M. Barroso2009. gada 25. februārī iesniedza Jacques de Larosière vadītā augsta līmeņa grupa, kurā teikts, ka „grupa aicina Eiropas Savienībā izveidot saskaņotu un funkcionālu tiesisko regulējumu krīžu vadībai”, |
— |
ņemot vērā 2010. gada 20. oktobra rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par Savienības ekonomikas pārvaldības un stabilitātes sistēmas uzlabošanu, it īpaši euro zonā, un jo īpaši tās 6. ieteikumu (4), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1092/2010 par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu (5), |
— |
ņemot vērā Padomes 2010. gada 17. novembra Regulu (ES) Nr. 1096/2010, ar kuru Eiropas Centrālajai bankai piešķir konkrētus uzdevumus saistībā ar Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas darbību (6), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/78/EK (7), |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas Banku iestādi (A7-0166/2010), |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas vēstules Komisijai un Eiropas uzraudzības iestādēm (EUI) par EUI neatkarību, |
— |
ņemot vērā 2008. gada 1. jūnija Saprašanās memorandu par sadarbību starp Eiropas Savienības finanšu uzraudzības iestādēm, centrālajām bankām un finanšu ministrijām pārrobežu finansiālās stabilitātes jomā (8), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 20. jūlija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību konsultatīvās uzraudzības prasībām (COM(2011)0452), |
— |
ņemot vērā Komisijas 2011. gada 20. jūlija priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību konsultatīvo uzraudzību, un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos (COM(2011)0453), |
— |
ņemot vērā Padomes 1976. gada 13. decembra Otro direktīvu 77/91/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (9), Padomes 1978. gada 9. oktobra Trešo direktīvu 78/855/EEK, kas attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos (10), un Padomes 1982. gada 17. decembra Sesto direktīvu 82/891/EEK, kas attiecas uz akciju sabiedrību sadalīšanu (11), |
— |
ņemot vērā tā 2012. gada 16. februāra nostāju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par noguldījumu garantiju sistēmām (pārstrādāta versija) (12), |
— |
ņemot vērā 2011. gada 5. jūlija nostāju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/9/EK par ieguldītāju kompensācijas sistēmām (13), |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas 2011. gada 31. augusta atzinumu Budžeta komitejai par Parlamenta nostāju attiecībā uz Padomes grozīto 2011. gada budžeta projektu — visas iedaļas (2011/2020(BUD)), |
— |
ņemot vērā mutisko jautājumu Komisijai attiecībā uz priekšlikumiem Eiropas banku savienībai (O-000151/2012 – B7-0360/2012), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu un 110. panta 2. punktu, |
A. |
tā kā G20 valstu vadītāju paziņojumā augstākā līmeņa sanāksmē Pitsburgā 2009. gada 24. un 25. septembrī tika prasīts līdz 2010. gada beigām panākt vienošanos par pārrobežu risinājumiem un sistēmiski nozīmīgām finanšu iestādēm, |
B. |
tā kā ir īpaši būtiski darīt visu iespējamo, lai stabilizētu Eiropas finanšu tirgu un sarautu saikni starp bankām un valstīm nolūkā sākt virzību uz patiesu ekonomikas un monetāro savienību; |
C. |
tā kā 2010. gada jūlijā Parlaments rezolūcijā par pārrobežu krīzes vadību banku nozarē un ziņojumā par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas Banku iestādi noteica risinājumus pārrobežu krīzes vadības problēmām, proti, integrētu uzraudzības mehānismu, noguldījumu garantiju sistēmu mehānisma reformu un Eiropas Stabilitātes fonda izveidi; |
D. |
tā kā euro zonā ESM pēc regulāras lēmuma pieņemšanas varētu tieši rekapitalizēt bankas; |
E. |
tā kā Eiropadome un Padome ir beidzot nonākusi pie tādiem pašiem secinājumiem kā Parlaments attiecībā uz nepieciešamību pēc integrētākas uzraudzības sistēmas un šobrīd prasa nodibināt banku savienību, izveidojot vienotu uzraudzības mehānismu līdz ar noguldījumu garantiju sistēmām un banku problēmu risināšanas sistēmu; |
F. |
tā kā parlamentu līdzdalība ir īpaši būtiska šādas banku savienības dibināšanas procesa demokrātiskajai likumībai, kā tas skaidri pausts ceturtajā galvenajā modulī, kas noteikts iepriekš minētajā Herman Van Rompuy ziņojumā, proti, stiprināt demokrātisko likumību un pārskatatbildību; |
G. |
tā kā Parlaments ir pilnībā iesaistīts Eiropas finanšu uzraudzības sistēmā (EFUS), tostarp Eiropas Banku iestādes dibināšanā, izmantojot koplēmuma procedūru; |
H. |
tā kā Eiropadome, skaidri pārkāpjot pašus principus un arī Komisijas iniciatīvas tiesības, prasīja Komisijai nākt klajā ar priekšlikumu vienotam uzraudzības mehānismam saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 127. panta 6. punktu kā tā vienīgo juridisko pamatu, tādējādi atņemot Parlamentam tā likumdošanas varu vienotā tirgus jautājumos, ko citos gadījumos skata ar koplēmuma procedūru; |
I. |
tā kā vienīgi dalībvalstu iesaistīšana procedūrā, kas ir tālu no tā, lai padarītu procesu ātrāku un efektīvāku, sniegtu sabiedrībai negatīvu signālu laikā, kad ir plaši apzināta vajadzība pēc lielākas pārredzamības un demokrātiskā atbalsta; |
1. |
atkārtoti pauž, ka krīzes brīžos Kopienas metodei vienmēr ir jābūt noteicošai, jo tas ir vienīgais veids, kā nodrošināt, lai Savienība pēc krīzes pārvarēšanas varētu būt spēcīgāka; |
2. |
prasa politiskajiem līderiem veicināt demokrātisko likumību visās Eiropas Savienības lietās; |
3. |
uzsver nepieciešamību pastiprināt demokrātisko likumību attiecībā uz ierosināto banku savienību un vienoto uzraudzības mehānismu, pilnībā iesaistot Parlamentu kā vienu no likumdevējiem; |
4. |
uzsver nepieciešamību pienācīgi ņemt vērā banku savienības iespējamo savstarpējo sekundāro ietekmi euro zonā uz dalībvalstīm, kas nav euro zonā; |
5. |
uzsver, ka tas apsvērs priekšlikumus vienotā paketē gadījumā, ja ar tiem tiks grozīti tiesību akti, izmantojot koplēmuma procedūru; |
6. |
uzsver, ka jebkādas būtiskas pārmaiņas uzraudzībā, tostarp kompetenču nodošana citām iestādēm, ir jāpapildina ar atbilstīgu šādu iestāžu pārredzamības un pārskatabildības palielināšanu Parlamenta priekšā, kuram jābūt tiesībām uzdot jebkādus jautājumus un pilnīgām pilnvarām attiecībā uz iecelšanu un budžeta procedūrām; |
7. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijai, Padomei, Eiropadomei un dalībvalstu parlamentiem un valdībām. |
(1) OV C 351 E, 2.12.2011., 61. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0331.
(3) OV L 125, 5.5.2001., 15. lpp.
(4) OV C 70 E, 8.3.2012., 41. lpp.
(5) OV L 331, 15.12.2010., 1. lpp.
(6) OV L 331, 15.12.2010., 162. lpp.
(7) OV L 331, 15.12.2010., 12. lpp.
(8) ECFIN/CEFCPE(2008)REP/53106 REV REV.
(9) OV L 26, 31.1.1977., 1. lpp.
(10) OV L 295, 20.10.1978., 36. lpp.
(11) OV L 378, 31.12.1982., 47. lpp.
(12) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0049.
(13) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0313.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/141 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Dienvidāfrika — streikojošo kalnraču nogalināšana
P7_TA(2012)0354
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par Dienvidāfriku — streikojošo raktuvju strādnieku slaktiņš (2012/2783(RSP))
2013/C 353 E/19
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Dienvidāfrikas un ES stratēģiskās partnerības kopīgo rīcības plānu, kas pašreiz ir vienīgā šāda veida partnerība starp ES un kādu Āfrikas valsti, |
— |
ņemot vērā ĀKK un EK Partnerattiecību nolīgumu (Kotonū nolīgums), |
— |
ņemot vērā Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Deklarāciju par principiem un pamattiesībām darbavietā un turpmākos pasākumus, |
— |
ņemot vērā ANO Globālo līgumu un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) pamatnostādnes daudznacionālajiem uzņēmumiem, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās Kalnrūpniecības un metāla padomes Ilgtspējīgas attīstības sistēmu, |
— |
ņemot vērā tirdzniecības, attīstības un sadarbības nolīgumu, kas 1999. gadā parakstīts starp Eiropas Savienību un Dienvidāfrikas Republiku un 2009. gadā papildināts ar politiskās un ekonomiskās sadarbības noteikumiem, |
— |
ņemot vērā prezidenta Jacob Zuma2012. gada 17. augusta paziņojumu presei, |
— |
ņemot vērā Savienības augstās pārstāves Catherine Ashton2012. gada 23. un 24. augusta piezīmes, kas izteiktas pēc 11. ES un Dienvidāfrikas ministru politiskā dialoga ar ārlietu ministri Nkoana-Mashabane, |
— |
ņemot vērā ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas 2012. gada 30. maija rezolūciju par kalnrūpniecības ietekmi uz sociālo jomu un vidi ĀKK valstīs, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā 2012. gada 16. augustā uzņēmuma „Lonmin” platīna raktuvju teritorijā Marikanā, Dienvidāfrikas Republikas Ziemeļrietumu provincē notikušajās sadursmēs starp policiju un streikojošajiem raktuvju strādniekiem tika nošauti 34 cilvēki un vismaz 78 tika ievainoti; tā kā pirms tam vairākas dienas norisinājās vardarbīgi streiki, kuru laikā tika nogalināti desmit cilvēku, tostarp divi drošības sargi un divi policisti; |
B. |
tā kā streikos tika aizturēti 270 raktuvju darbinieki un viņiem, pamatojoties uz aparteīda režīma laika „kopējā mērķa” tiesību normām, tika izvirzītās apsūdzības saistībā ar viņu darbabiedru nāvi; |
C. |
tā kā pēc skaļiem sabiedrības protestiem prokurori ir atcēluši 2012. gada 16. augustā aizturētajiem raktuvju darbiniekiem izvirzītās apsūdzības slepkavībā, bet pret viņiem ierosinātās lietas saistībā ar publisku vardarbību ir atliktas, līdz ir pabeigta izmeklēšana; |
D. |
tā kā šī apšaude ir asiņainākais policijas un protestētāju incidents kopš aparteīda režīma beigām 1994. gadā; |
E. |
tā kā uz šo atgadījumu ir jāraugās plašākā perspektīvā saistībā ar lielu sociālekonomisko nevienlīdzību valstī; pēc aparteīda režīma beigām Dienvidāfrikas Republikai ir izdevies izveidot demokrātisku valsti, taču tā joprojām saskaras ar būtiskām ekonomikas un sociālām problēmām, tostarp valstī saglabājas liela nevienlīdzība, kā arī augsts nabadzības un bezdarba līmenis; |
F. |
tā kā pēc šiem asiņainajiem notikumiem DĀR prezidents Zuma publiski pauda nožēlu par traģisko stāvokli; |
G. |
tā kā prezidents Zuma ir izveidojis juridisku izmeklēšanas komisiju, lai izmeklētu šīs slepkavības, un Dienvidāfrikas Neatkarīgais policijas izmeklēšanas direktorāts (IPID) arī ir sācis šo slepkavību izmeklēšanu; un tā kā ir izveidota starpministriju komiteja, kura atbildīga par ilgstoša risinājuma rašanu problēmām, kas izraisīja šīs slepkavības; |
H. |
tā kā darba strīdu risināšanas mehānisma reformu trūkums ir radījis Dienvidāfrikas Republikai ievērojamus ekonomiskus zaudējumus, un tas kavē starptautiskos ieguldījumus; |
I. |
tā kā streikojošajiem raktuvju darbiniekiem bija darba samaksas strīds ar raktuvju īpašnieku — Londonas biržas sarakstā iekļauto platīna ieguves uzņēmumu „Lonmin”, kas ir trešais lielākais šādas jomas uzņēmums pasaulē; |
J. |
tā kā aktīva politiska un arodbiedrību sāncensība ir sekmējusi šo strīdu, jo īpaši saspīlējumus starp Nacionālo raktuvju darbinieku arodbiedrību (NUM) un Raktuvju darbinieku un celtnieku arodbiedrību savienību (AMCU); |
K. |
tā kā izraidītais bijušais Āfrikas Nacionālā kongresa Jauniešu līgas (ANCYL) priekšsēdētājs Julius Malema ir atbalstījis streikojošos raktuvju strādniekus un AMCU; |
L. |
tā kā Dienvidāfrikas derīgie izrakteņi un kalnrūpniecības produkti tiek eksportēti, arī uz Eiropas Savienības valstīm; un kalnrūpniecības nozari ietekmē samazināts pieprasījums un augstas darbības izmaksas; |
M. |
tā kā daži uzņēmuma “Lonmin” Marikanas platīna raktuvju strādnieki joprojām streiko, lai panāktu augstākas algas; |
N. |
tā kā bija nodrošināta liela policijas spēku klātbūtne 2012. gada 5. septembrī, kad vairāk nekā 3 000 streikojošo raktuvju strādnieku izgāja ielās netālu no Marikanas raktuvju teritorijas, kas bija vērienīgākais nevardarbīga protesta pasākums kopš 2012. gada 16. augustā notikušajām apšaudēm; |
O. |
tā kā protesti notiek arī citās raktuvēs un četri cilvēki tika ievainoti 2012. gada 5. septembrī notikušajās sadursmēs Gold One Modder East raktuvēs, kad drošības sargi uz streikojošajiem raktuvju strādniekiem šāva ar gumijas lodēm, |
1. |
stingri nosoda streikojošo raktuvju darbinieku nežēlīgu nogalināšanu 2012. gada 16. augustā, kā arī pirms tam notikušos vardarbīgos atgadījumus, kuros bojā gāja 10 cilvēku, tostarp divi drošības sargi un divi policisti; |
2. |
pauž visdziļāko līdzjūtību visu to cilvēku ģimenēm, kuri gājuši bojā kopš Marikanas raktuvju krīzes sākuma; |
3. |
atzinīgi vērtē prezidenta Zuma lēmumu izveidot izmeklēšanas komisiju un Neatkarīgā policijas izmeklēšanas direktorāta (IPID) iniciatīvu izmeklēt šīs slepkavības; |
4. |
aicina izmeklēšanas komisiju nodrošināt pārredzamību, rīkoties pilnībā neatkarīgi un objektīvi un nodrošināt, lai komisijas veiktās izmeklēšanas darbības papildinātu Neatkarīgā policijas izmeklēšanas direktorāta veiktās izmeklēšanas; |
5. |
mudina visas iesaistītās personas sadarboties ar izmeklēšanas komisiju, lai noskaidrotu faktus par notikumiem Marikanā; |
6. |
aicina izmeklēšanas komisiju noskaidrot galveno cēloni tam, kāpēc policija piemēroja pārlieku spēku, un pauž lielas bažas par to, ka varas iestādes izmanto aparteīda režīma „kopējā mērķa” tiesību normas; |
7. |
pauž bažas, ka Dienvidāfrikas sociālie partneri zaudē leģitimitāti pilsoņu acīs sakarā ar nepārtrauktām korupcijas pazīmēm visos līmeņos; |
8. |
aicina Dienvidāfrikas Republikas varas iestādes un uzņēmumu „Lonmin” nodrošināt, lai cietušajiem un cietušo vai bojāgājušo ģimenēm būtu pieejama tiesa, tiktu izmaksātas kompensācijas un sniegta aprūpe; |
9. |
prasa nodrošināt taisnīgu attieksmi pret visiem aizturētajiem, ievērojot tiesiskās procedūras, tostarp objektīvu un pārredzamu policijas izmeklēšanu; |
10. |
pauž nožēlu par uzņēmuma „Lonmin” nespēju pienācīgi risināt darba strīdu un atbildības neuzņemšanos, taču atzinīgi vērtē uzņēmuma paziņojumu, ka pretēji iepriekšējām prasībām uzņēmums neizbeigs darba attiecības ar streikotājiem, ja viņi neatsāks darbu; |
11. |
pauž lielas bažas par streikojošo raktuvju darbinieku izteiktajiem vardarbības draudiem, jo īpaši, ņemot vērā ziņojumus par raktuvju darbinieku iebiedēšanas gadījumiem, kad viņiem draudēts ar nāvi, ja viņi turpinās strādāt; aicina visas iesaistītās puses nodrošināt, lai protesti būtu miermīlīgi; |
12. |
pauž bažas, ka sadursmes Gold One Modder East raktuvēs liecina par to, ka darbaspēka nemieri varētu sākties arī zelta ieguves nozarē, iespējams, izraisot vardarbības izplatīšanos; |
13. |
atgādina visām iesaistītajām pusēm par viņu pienākumu ievērot starptautiskos tiesību aktus, tostarp SDO principus un prioritātes, un Dienvidāfrikas Republikas konstitūciju, kas garantē biedrošanās, pulcēšanās un vārda brīvību; |
14. |
aicina Dienvidāfrikas Republikas varas iestādes, arodbiedrības un uzņēmumu „Lonmin” turpināt darīt visu iespējamo, lai rastu ātru, visaptverošu un godīgu risinājumu šim konfliktam un darba samaksas strīdam nolūkā panākt mieru un stabilitāti reģionā; |
15. |
aicina steidzami atrisināt pašreizējos strīdus un konfliktus starp Nacionālo raktuvju darbinieku arodbiedrību (NUM) un Raktuvju darbinieku un celtnieku arodbiedrību savienību (AMCU); |
16. |
uzstāj uz to, ka jārisina problēma saistībā ar nepietiekamu darba samaksu Dienvidāfrikas raktuvju darbiniekiem un nevienlīdzīgu atalgojuma līmeni; |
17. |
atzīst, ka Dienvidāfrikas Republikas valdība ir veikusi vairākus pasākumus, lai uzlabotu darba apstākļus kalnrūpniecībā, un mudina varas iestādes turpināt centienus; |
18. |
aicina Dienvidāfrikas Republikas valdību risināt vajadzību attīstīt Dienvidāfrikas Republikas policijas dienesta darbinieku prasmes, jo īpaši vardarbīgu demonstrāciju novēršanā un kaujas munīcijas izmantošanā; aicina aktivizēt ES un Dienvidāfrikas sadarbību policijas apmācības jomā; |
19. |
prasa Eiropas Komisijai izveidot kontroles mehānismu, kura mērķis ir novērst tādu kalnrūpniecības produktu importu Eiropas Savienībā, kas iegūti, neievērojot sociālās, darba, drošības un vides garantijas; mudina Eiropas Komisiju ieviest kvalitātes zīmi, ko piemēro kalnrūpniecības produktiem, kas iegūti, ievērojot minimālos sociālos, darba, drošības un vides standartus; |
20. |
mudina Dienvidāfrikas Republikas valdību pievērst uzmanību notikušo vardarbības gadījumu pamatcēloņiem, tostarp satraucošajai plaisai starp bagātajiem un nabadzīgajiem, jauniešu bezdarba pieaugumam, strādnieku darba un dzīves apstākļiem, un tādējādi novērst ārkārtējo ekonomisko nevienlīdzību; |
21. |
pauž gatavību arī turpmāk atbalstīt Dienvidāfrikas Republiku un uzsver nepieciešamību pēc ilgstošas un mērķtiecīgākas partnerības, lai palīdzētu šai valstij risināt sociālekonomiskās problēmas; |
22. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei un Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos, Dienvidāfrikas Republikas parlamentam un valdībai, ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas līdzpriekšsēdētājiem, Panāfrikas parlamentam un Āfrikas Savienībai. |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/145 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Rohingya tautības musulmaņu vajāšana Mjanmā
P7_TA(2012)0355
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par rohingu musulmaņu vajāšanu Birmā/Mjanmā (2012/2784(RSP))
2013/C 353 E/20
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas par Birmu/Mjanmu un it īpaši 2012. gada 20. aprīļa rezolūciju (1), |
— |
ņemot vērā ANO īpašā referenta par cilvēktiesību stāvokli Mjanmā 2012. gada 7. marta progresa ziņojumu, |
— |
ņemot vērā Padomes 2012. gada 23. aprīļa secinājumus par Birmu/Mjanmu, |
— |
ņemot vērā augstās pārstāves Catherine Ashton preses sekretāra 2012. gada 13. jūnija paziņojumu par krīzi Ziemeļu Rakhine štatā Birmā/Mjanmā, |
— |
ņemot vērā viedokļu apmaiņu par rohingu jautājumu, kas notika Parlamenta Cilvēktiesību apakškomitejā 2012. gada 11. jūlijā, |
— |
ņemot vērā komisāres K. Georgieva2012. gada 9. augusta paziņojumu par humānās palīdzības piekļuvi rohingiem un citām skartajām kopienām, |
— |
ņemot vērā Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) ārlietu ministru 2012. gada 17. augusta paziņojumu par stāvokli Rakhine štatā, |
— |
ņemot vērā ANO 1951. gada Konvenciju par bēgļu statusu un tai 1967. gadā pievienoto protokolu, |
— |
ņemot vērā 1948. gadā pieņemtās Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 18.–21. pantu, |
— |
ņemot vērā 1966. gadā pieņemtā Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām (ICCPR) 25. pantu, |
— |
ņemot vērā lēmumus atļaut Birmai/Mjanmai uzņemt Dienvidaustrumāzijas spēles 2013. gadā un vadīt ASEAN 2014. gadā, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā, kopš prezidenta Thein Sein jaunā valdība stājās amatā 2011. gada martā, tā ir veikusi daudzus pasākumus, lai paplašinātu pilsoniskās brīvības valstī, vairākums politieslodzīto ir atbrīvoti, vairāki no tiem tika ievēlēti parlamentā papildvēlēšanās, ir stājušies spēkā provizoriskie pamieri ar lielāko daļu no bruņotajām etniskajām grupām un daudzi politiskie disidenti ir atgriezušies no izsūtījuma, cerot uz izlīgumu; |
B. |
tā kā rohingu minoritātes diskriminācija tomēr ir pastiprinājusies; |
C. |
tā 2012. gada 28. maijā kādas budistu sievietes izvarošana un slepkavība izraisīja virkni vardarbīgu sadursmju starp Rakhine budistu iedzīvotāju vairākumu un rohingu musulmaņu mazākumkopienu Rakhine štatā; |
D. |
tā kā nākamajās dienās starpkopienu vardarbība starp šīm abām kopienām izplatījās, nesamērīgi iesaistot Rakhine pūļus un drošības spēkus pret rohingiem, kā rezultātā desmitiem cilvēku gāja bojā, tūkstošiem māju tika iznīcinātas un vairāk nekā 70 000 cilvēku tika iekšēji pārvietoti; tā kā 2012. gada 10. jūnijā sešos Rakhine štata ciematos tika izsludināts ārkārtas stāvoklis; |
E. |
tā prezidents Thein Sein sākotnēji pauda viedokli, ka vienīgais risinājums attiecībā uz rohingiem bija vai nu sūtīt tos uz bēgļu nometnēm ar UNHCR atbalstu vai pārvietot uz citām valstīm; |
F. |
tā kā rohingi, no kuriem liela daļa ir dzīvojusi Rakhine štatā gadsimtiem ilgi, nav atzīta par vienu no Birmas/Mjanmas 135 nacionālajām grupām un tādējādi tiem ir liegtas pilsoņtiesības saskaņā ar 1982. gada pilsonības likumu, daudzi birmieši tos uztver kā nelegālos imigrantus no Bangladešas un tie ir pakļauti sistemātiskai un smagai diskriminācijai, tostarp ierobežojumiem tādās jomās kā brīva pārvietošanās, laulības, izglītība, veselības aprūpe un nodarbinātība, kā arī zemes konfiskācija, piespiedu darbs, patvaļīga apcietināšana un apspiešana, ko veic iestādes; |
G. |
tā kā pastāvīgās vajāšanas dēļ gadu gaitā aptuveni 1 miljons rohingu ir aizbēguši uz kaimiņvalstīm; tā kā 300 000 ir aizbēguši uz Bangladešu, un šajā valstī viņu ilgtermiņa situācija joprojām nav atrisināta, bet Bangladešas iestādes nesen lika apturēt darbību starptautiskajām humānās palīdzības NVO, kuras nodrošina pamata veselības un uztura pakalpojumus nereģistrētiem bēgļiem, kā arī vietējiem iedzīvotājiem Cox’s Bazar rajonā, un tagad ir saņemti ziņojumi, ka rohingu patvērummeklētāji tiek spiesti atgriezties; |
H. |
tā kā Komisijas Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāts (ECHO) ir piešķīris EUR 10 miljonus, lai atbalstītu rohingu bēgļus un vietējos iedzīvotājus Bangladešā 2012. gadā; |
I. |
tā kā 2012. gada 17. augustā Birmas valdība iecēla neatkarīgu izmeklēšanas komisiju, kas sastāv no 27 pilsoniskās sabiedrības un politisko un reliģisko organizāciju pārstāvjiem, lai noskaidrotu sektantu vardarbības uzliesmojuma cēloņus un sniegtu ieteikumus, |
1. |
pauž satraukumu par etniskās vardarbības turpināšanos Rietumbirmā, kā rezultātā ir liels skaits nāves gadījumu un ievainojumu un notiek īpašuma iznīcināšana un vietējo iedzīvotāju pārvietošana, un pauž bažas, ka šīs starpkopienu sadursmes var apdraudēt pāreju uz demokrātiju Birmā/Mjanmā; |
2. |
aicina visas puses atturēties no vardarbības, un mudina Birmas varasiestādes pārtraukt patvaļīgos rohingu arestus, sniegt informāciju par to, kur atrodas simtiem cilvēku, kas aizturēti kopš drošības operāciju sākšanas Rakhine štatā 2012. gada jūnijā, un nekavējoties atbrīvot visus patvaļīgi arestētos; |
3. |
aicina Birmas/Mjanmas valdību steidzami atļaut ANO aģentūrām un humānās palīdzības NVO, kā arī žurnālistiem un diplomātiem netraucētu piekļuvi visām Rakhine štata teritorijām, garantēt neierobežotu piekļuvi humānajai palīdzībai visiem skartajiem iedzīvotājiem, un nodrošināt pārvietotajiem rohingiem pārvietošanās brīvību un atļauju atgriezties savā dzīvesvietā, kad to ir droši darīt; |
4. |
atzinīgi vērtē neatkarīgās izmeklēšanas komisijas izveidi, bet pauž nožēlu, ka tajā nav neviena rohingu pārstāvja; |
5. |
aicina Birmas/Mjanmas valdību saukt pie atbildības tos, kas vainīgi par vardarbīgajām sadursmēm un citiem saistītiem pārkāpumiem Rakhine štatā, un ierobežot ekstrēmistu grupas, kuras kūda uz starpkopienu naidu, izplata draudus pret humānās palīdzības un starptautiskajām aģentūrām un aizstāv izraidīšanu vai abu kopienu pastāvīgu segregāciju; |
6. |
aicina EĀDD atbalstīt ar visiem iespējamiem līdzekļiem Birmas valdības centienus stabilizēt situāciju, īstenot programmas izlīguma veicināšanai, izstrādāt plašāku sociālekonomiskās attīstības plānu Rakhine štatam un turpināt Birmas/Mjanmas virzību uz demokrātiju; |
7. |
pauž atzinību tiem Birmas pilsoņiem, kuri ir pauduši atbalstu musulmaņu minoritātei un plurālistiskai sabiedrībai, un aicina politiskos spēkus ieņemt skaidru nostāju šajā ziņā; uzskata, ka iekļaujošs dialogs ar vietējām kopienām varētu būt nozīmīgs elements attiecībā uz daudzo etnisko problēmu mazināšanu Birmā/Mjanmā; |
8. |
uzstāj, ka rohingu minoritāti nevar atstāt ārpus jaunizveidotās atvērtības multikulturālā Birmā/Mjanmā, un aicina valdību grozīt 1982. gada pilsonības likumu, lai pielāgotu to starptautiskajiem cilvēktiesību standartiem un saviem pienākumiem saskaņā ar ANO Konvencijas par bērna tiesībām 7. pantu, sniedzot pilsoņu tiesības rohingiem un citām bezvalstnieku minoritātēm, kā arī nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret visiem Birmas pilsoņiem, tādējādi izbeidzot diskriminējošās prakses; |
9. |
pauž bažas par to, ka 14 starptautiskās palīdzības darbinieki nemieru laikā tika apcietināti, un pieprasa nekavējoties atbrīvot tos piecus, kuri joprojām atrodas cietumā; |
10. |
mudina Birmas valdību ļaut ANO īpašajam referentam par cilvēktiesībām šajā valstī veikt neatkarīgu izmeklēšanu par Rakhine štatā notikušajiem pārkāpumiem; aicina OHCHR izveidot biroju Birmā/Mjanmā, nodrošinot pilnu aizsardzību, atbalstu un tehniskās palīdzības pilnvaras, kā arī izveidot apakšbirojus valsts štatos, tostarp Rakhine štatā; |
11. |
mudina Birmas valdību turpināt īstenot demokrātiskās reformas, lai panāktu tiesiskumu un nodrošinātu cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu, it īpaši attiecībā uz vārda un pulcēšanās brīvību (tostarp internetā); |
12. |
mudina visas reģiona valstis sniegt palīdzību bēgļiem no Birmas/Mjanmas un atbalstīt Birmas valdību, meklējot taisnīgus risinājumus problēmu cēloņiem; |
13. |
jo īpaši mudina Bangladešu turpināt pieņemt pašreizējo donoru atbalstu un papildu atbalsta pasākumus un ļaut humānās palīdzības organizācijām turpinātu savu darbu valstī, jo īpaši, ņemot vērā notikumus Rakhine štatā un to izraisītās papildu bēgļu plūsmas, kam ļoti nepieciešama pamata aprūpe; |
14. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Birmas/Mjanmas un Bangladešas valdībām un parlamentiem, ES augstajai pārstāvei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ASEAN ģenerālsekretāram, ASEAN Starpvaldību komisijai cilvēktiesību jautājumos, ANO īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos Mjanmā, ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos un ANO Cilvēktiesību padomei. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0142.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/148 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Azerbaidžāna — Ramil Safarov lieta
P7_TA(2012)0356
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra rezolūcija par Azerbaidžānu – Ramil Safarov lieta (2012/2785(RSP))
2013/C 353 E/21
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Azerbaidžānu, jo īpaši rezolūcijas par cilvēktiesībām, |
— |
ņemot vērā pieņemto kārtību starptautiskajās tiesībās attiecībā uz nodošanu soda izciešanai, proti, Konvenciju par notiesāto personu nodošanu soda izciešanai, saskaņā ar kuru tika panākta vienošanās par sadarbības veicināšanu, lai pret notiesātām personām izturētos taisnīgāk un nodrošinātu labāku sociālo rehabilitāciju, dodot viņiem iespēju izciest piespriesto sodu savā sabiedrībā, |
— |
ņemot vērā EP priekšsēdētāja Martin Schulz 2012. gada 5. septembra paziņojumu par Ramil Safarov apžēlošanu Azerbaidžānā, |
— |
ņemot vērā Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Catherine Ashton un komisāra Štefan Füle2012. gada 3. septembra kopīgo paziņojumu par Ramil Safarov atbrīvošanu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Padomes ģenerālsekretāra Thorbjørn Jagland2012. gada 4. septembra paziņojumu, |
— |
ņemot vērā Azerbaidžānas Republikas tieslietu ministra vietnieka Vilayat Zahirov oficiālo vēstuli Ungārijas Valsts pārvaldes un tieslietu ministrijai, kura to saņēma 2012. gada 15. augustā, |
— |
ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 18. aprīļa rezolūciju par sarunām par Eiropas Savienības un Azerbaidžānas asociācijas nolīgumu (1), |
— |
ņemot vērā Ungārijas ministru prezidenta Viktor Orbán2012. gada 3. septembra paziņojumu, kurā viņš apliecināja, ka Ungārija ir rīkojusies saskaņā ar tās starptautiskajām saistībām, |
— |
ņemot vērā ES un Azerbaidžānas Partnerības un sadarbības nolīgumu, kas stājās spēkā 1999. gadā, un notiekošās abu pušu sarunas par jaunu asociācijas nolīgumu, kurš aizstās iepriekšējo, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 122. panta 5. punktu un 110. panta 4. punktu, |
A. |
tā kā Ramil Safarov kopš 2004. gada atradās cietumā Ungārijā, kur viņš nokļuva pēc tam, kad NATO Partnerattiecības mieram programmas sponsorētu kursu laikā Budapeštā bija brutāli nogalinājis amerikāņu kolēģi; tā kā Ramil Safarov tika atzīts par vainīgu un nenožēloja nodarīto, pamatojot savu rīcību ar to, ka upuris bija armēnis; |
B. |
tā kā Ramil Safarov, Azerbaidžānas bruņoto spēku leitnants, kurš bija apsūdzēts par slepkavību un kuram bija piespriests mūža ieslodzījums, 2012. gada 31. augustā tika nodots Azerbaidžānai pēc Azerbaidžānas iestāžu jau ilgi iepriekš iesniegta pieprasījuma; |
C. |
tā kā uzreiz pēc tam, kad Ramil Safarov bija nodots Azerbaidžānai, Azerbaidžānas prezidents Ilham Aliyev viņu apžēloja saskaņā ar Azerbaidžānas Republikas Konstitūciju un Konvencijas par notiesāto personu nodošanu soda izciešanai 12. pantu; |
D. |
tā kā Konvencijas par notiesāto personu nodošanu soda izciešanai, kuru ir parakstījušas gan Ungārija, gan Azerbaidžāna, 9. pants nosaka, ka personu, kura notiesāta vienas valsts teritorijā, var pārvietot uz citas dalībvalsts teritoriju piespriestā soda izciešanai, ja tiek ievēroti konvencijas noteikumi; |
E. |
tā kā Azerbaidžānas Republikas tieslietu ministra vietnieks Vilayat Zahirov2012. gada 15. augustā nosūtīja Ungārijas Valsts pārvaldes un tieslietu ministrijai oficiālu vēstuli, kurā viņš apgalvoja, ka ārvalstu tiesu lēmumi par notiesātu personu nodošanu atlikušā cietumsoda izciešanai Azerbaidžānas Republikā ir izpildīti saskaņā ar konvencijas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu bez spriedumu izmaiņām; tā kā viņš arī apliecināja, ka saskaņā ar Azerbaidžānas Republikas Kriminālkodeksu uz mūžu notiesātā sodu var mainīt tikai tiesa, to aizstājot ar cietumsodu uz konkrētu laiku, un ka notiesātais varētu tikt atbrīvots pret galvojumu tikai pēc vismaz 25 gadu cietumsoda izciešanas; un tā kā Azerbaidžānas iestādes pēc tam noliedza, ka tās ir sniegušas Ungārijai jebkādus diplomātiskus solījumus; |
F. |
tā kā leitnants Safarov Azerbaidžānā tika sagaidīts kā varonis un dažas stundas pēc atgriešanās saņēma prezidenta apžēlošanu, tika atbrīvots un viņam publiskā ceremonijā piešķīra majora dienesta pakāpi; |
G. |
tā kā lēmums par Ramil Safarov atbrīvošanu izraisīja plašu negatīvu un nosodošu starptautisku reakciju; |
H. |
tā kā 2012. gada 31. augustā Armēnijas prezidents Serzh Sargsyan paziņoja, ka Armēnija pārtrauc diplomātiskās attiecības ar Ungāriju; |
I. |
tā kā Azerbaidžāna aktīvi piedalās Eiropas kaimiņattiecību politikā un Austrumu partnerībā, kā arī ir Euronest dibinātājlocekle un ir apņēmusies ievērot demokrātiju, cilvēktiesības un tiesiskumu, kas ir šo iniciatīvu pamatvērtības; |
J. |
tā kā Azerbaidžānai ir nepastāvīgās locekles statuss ANO Drošības padomē uz 2012.–2013. gadu un tā ir apņēmusies respektēt vērtības, kas iekļautas ANO Statūtos un Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā; |
K. |
tā kā Azerbaidžāna ir Eiropas Padomes dalībvalsts un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas līgumslēdzēja puse, kā arī ir parakstījusi vairākus citus starptautiskos nolīgumus cilvēktiesību jomā, tostarp Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, |
1. |
uzsver tiesiskuma un uzņemto saistību ievērošanas nozīmi; |
2. |
pauž nožēlu par Azerbaidžānas prezidenta lēmumu piešķirt apžēlošanu Ramil Safarov, notiesātam slepkavam, kas notiesāts Eiropas Savienības dalībvalstī; uzskata šādu lēmumu par žestu, kas varētu vēl vairāk saasināt spriedzi starp abām valstīm un kas izraisa negatīvas emocijas par paveikto netaisnību, un padziļina plaisu starp abām valstīm, un turklāt pauž bažas, ka šāda rīcība apdraud visus miermīlīgas samierināšanas procesus attiecīgajās sabiedrībās un var apdraudēt iedzīvotāju miermīlīgu attiecību reģionā iespējamo nākotnes attīstību; |
3. |
uzskata — lai arī Ramil Safarov piešķirtā prezidenta apžēlošana atbilst Konvencijas par notiesāto personu nodošanu burtam, tā ir pretrunā minētā starptautiskā nolīguma garam, par ko tika panākta vienošanās, lai būtu iespējama notiesātu personu nodošana no vienas valsts teritorijas uz citas valsts teritoriju atlikušā soda izciešanai; |
4. |
uzskata Ramil Safarov piešķirto prezidenta apžēlošanu par diplomātisko solījumu pārkāpumu attiecībā pret Ungārijas iestādēm pēc Azerbaidžānas lūguma par nodošanu saskaņā ar Konvenciju par notiesāto personu nodošanu; |
5. |
pauž nožēlu par Ramil Safarov kā varoņa sagaidīšanu Azerbaidžānā un par tūlītēju lēmumu viņam piešķirt majora pakāpi, kā arī samaksāt algu par iepriekšējiem astoņiem gadiem un pauž bažas par to, kādu piemēru šis gadījums rāda nākamajām paaudzēm, un par paaugstinājumu un atzinību, ko viņš saņēma no Azerbaidžānas valsts; |
6. |
uzskata, ka neizpratne Azerbaidžānā un Armēnijā par būtiskas virzības trūkumu miera procesā Kalnu Karabahā neattaisno ne atriebību, ne nepamatotas provokācijas, kas tikai pastiprina saspīlējumu jau tā saspringtajā un trauslajā situācijā; |
7. |
pauž atbalstu Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD), ES īpašā pārstāvja Dienvidkaukāzā un dalībvalstu nepārtrauktajiem centieniem mazināt spriedzi un nodrošināt virzību miera virzienā reģionā; |
8. |
atbalsta EDSO Minskas grupas līdzpriekšsēdētāju centienus nodrošināt būtisku progresu miera procesā Kalnu Karabahā, lai rastu ilgstošu, vispārēju risinājumu saskaņā ar starptautiskajām tiesībām; |
9. |
uzstāj uz to, ka ES jābūt lielākai lomai Kalnu Karabaha konflikta noregulējumā, atbalstot tādu uzticības veidošanas pasākumu īstenošanu, kuri savedīs kopā Armēnijas un Azerbaidžānas kopienas un izplatīs miera, samierināšanas un savstarpējas uzticības idejas; |
10. |
atgādina savu nostāju, ka pašreiz izskatāmajā ES un Azerbaidžānas asociācijas nolīgumā jāiekļauj klauzulas un kritēriji attiecībā uz cilvēktiesību un tiesiskuma aizsardzību un veicināšanu; |
11. |
nosoda visus terorisma veidus un terorisma draudu izmantošanu; |
12. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju EĀDD, Eiropadomei, Komisijai, Azerbaidžānas Republikas un Armēnijas Republikas valdībām un parlamentiem, Eiropas Padomei, EDSO un ANO īpašajam referentam par cilvēktiesībām un terorisma apkarošanu. |
(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0127.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/151 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Cīņa ar multiplo sklerozi Eiropā
P7_TA(2012)0357
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra deklarācija par cīņu ar multiplo sklerozi Eiropā
2013/C 353 E/22
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Reglamenta 123. pantu, |
A. |
tā kā apmēram 600 000 eiropiešu sirgst ar multiplo sklerozi (MS), kas ir visizplatītākā neirodeģeneratīvā slimība un jaunu cilvēku vidū izraisa invaliditāti, kas nav gūta traumu dēļ; |
B. |
tā kā vairākumam cilvēku MS sākotnēji diagnosticē darba dzīves laikā un gandrīz puse slimnieku savas darba vietas pamet trīs gadu laikā pēc slimības diagnosticēšanas; |
C. |
tā kā Eiropā vērojamas milzīgas atšķirības saistībā ar pieeju ārstēšanai, ar ko var ietekmēt slimības attīstību, un aprūpes kvalitāti, un tā kā šīs atšķirības pēdējo mēnešu laikā ir palielinājušās; |
1. |
aicina Komisiju un Padomi:
|
2. |
aicina dalībvalstis:
|
3. |
uzdod priekšsēdētājam šo deklarāciju kopā ar parakstītāju vārdiem (1) nosūtīt Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) Parakstītāju saraksts publicēts 2012. gada 13. septembra protokola I pielikumā (P7_PV(2012)09-13(ANN1)).
II Informācija
EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI
Eiropas Parlaments
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/152 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Jaroslaw Leszek Walesa imunitātes atcelšana
P7_TA(2012)0307
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra lēmums par pieprasījumu atcelt Jarosław Leszek Wałęsa imunitāti (2012/2112(IMM))
2013/C 353 E/23
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā deputāta Jarosław Leszek Wałęsa imunitātes atcelšanas pieprasījumu, ko Polijas Republikas ģenerālprokurors nosūtījis 2012. gada 20. aprīlī saistībā ar tiesvedību pārkāpuma lietā, par kura izdarīšanu deputāts tiek turēts aizdomās, un kas paziņots 2012. gada 23. maija plenārsēdē, |
— |
pēc Jarosław Leszek Wałęsa sniegtās iespējas tikt uzklausītam saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu, kā arī 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija, 1986. gada 10. jūlija, 2008. gada 15. oktobra, 2008. gada 21. oktobra, 2010. gada 19. marta un 2011. gada 6. septembra spriedumus (1), |
— |
ņemot vērā Polijas Republikas Konstitūcijas 105. pantu un Polijas 1996. gada 9. maija Likuma par deputāta vai senatora pilnvaru īstenošanu 7.b panta 1. punktu un 7.c pantu kopā ar 10. b pantu; |
— |
ņemot vērā Reglamenta 6. panta 2. punktu un 7. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A7-0230/2012), |
A. |
tā kā Polijas Republikas ģenerālprokurors ir pieprasījis atcelt Eiropas Parlamenta deputāta Jarosław Leszek Wałęsa imunitāti saistībā ar tiesvedību pārkāpuma lietā, par kura izdarīšanu deputāts tiek turēts aizdomās; |
B. |
tā kā ģenerālprokurora pieprasījums attiecas uz tiesvedību deputātam inkriminēta pārkāpuma lietā, kvalificējot to pēc Polijas 1971. gada 20. maija Likuma par Kriminālkodeksa izveidi un 1997. gada 20. jūnija Ceļu satiksmes likuma, un tas ir saistīts ar 2011. gada 2. septembrī Polijā notikušu ceļu satiksmes negadījumu, kurā bija iesaistīts Jarosław Leszek Wałęsa un kurā viņš guva smagus ievainojumus; |
C. |
tā kā saskaņā ar Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu Eiropas Parlamenta deputātiem savas valsts teritorijā ir tāda pati imunitāte, kāda ir piešķirta attiecīgās valsts parlamenta deputātiem; |
D. |
tā kā Jarosław Leszek Wałęsa atteicās no uzklausīšanas iespējas Juridiskajā komitejā, taču ir darījis zināmu, ka vēlas, lai šī jautājuma izskatīšana tiktu pabeigta pēc iespējas drīzāk, un uzskata, ka viņa imunitāte ir jāatceļ; |
E. |
tā kā lemt par to, vai konkrētā gadījumā deputāta imunitāte ir jāatceļ vai nav jāatceļ, ir vienīgi Parlamenta kompetencē; tā kā Parlaments, gatavojoties pieņemt lēmumu par deputāta imunitātes atcelšanu vai aizstāvēšanu, var pamatoti ņemt vērā paša deputāta nostāju (2); |
F. |
tā kā no lietas faktiem, kas izklāstīti Juridiskajai komitejai iesniegtajos dokumentos, izriet, ka Jarosław Leszek Wałęsa iespējamajam pārkāpumam nav tiešas un acīmredzamas saistības ar deputāta pienākumu pildīšanu Eiropas Parlamentā; |
G. |
tā kā Jarosław Leszek Wałęsa tobrīd nepildīja savus Eiropas Parlamenta deputāta pienākumus; |
1. |
nolemj atcelt Jarosław Leszek Wałęsa deputāta imunitāti; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nekavējoties nosūtīt šo lēmumu un atbildīgās komitejas ziņojumu kompetentajai Polijas iestādei un Jarosław Leszek Wałęsa. |
(1) Spriedums lietā 101/63 Wagner pret Fohrmann un Krier, Recueil 1964, 195. lpp., lietā 149/85 Wybot pret Faure u.c., Recueil 1986, 2391. lpp., lietā T-345/05 Mote pret Eiropas Parlamentu, Recueil 2008, II-2849. lpp., apvienotajās lietās C-200/07 un C-201/07 Marra pret De Gregorio un Clemente, Recueil 2008, I-7929. lpp., lietā T-42/06 Gollnisch pret Eiropas Parlamentu (Recueil vēl nav publicēts) un lietā C-163/10 Patriciello (Recueil vēl nav publicēts).
(2) Spriedums lietā T-345/05 Mote pret Eiropas Parlamentu, Recueil 2008, II-2849. lpp., 28. punkts.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/153 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Birgit Collin-Langen imunitātes atcelšana
P7_TA(2012)0308
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra lēmums par pieprasījumu atcelt Birgit Collin-Langen imunitāti (2012/2128(IMM))
2013/C 353 E/24
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Birgit Collin-Langen imunitātes atcelšanas pieprasījumu, ko Koblencas pilsētas (Vācija) prokurors nosūtījis 2012. gada 27. aprīlī saistībā ar kriminālvajāšanu par noziedzīgu nodarījumu un kas paziņots 2012. gada 14. jūnija plenārsēdē, |
— |
pēc Birgit Collin-Langen uzklausīšanas saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu, kā arī 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija, 1986. gada 10. jūlija, 2008. gada 15. un 21. oktobra, 2010. gada 19. marta un 2011. gada 6. septembra spriedumus (1), |
— |
ņemot vērā Vācijas Pamatlikuma 46. pantu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 6. panta 2. punktu un 7. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A7-0229/2012), |
A. |
tā kā vecākais prokurors i pieprasījis atcelt Eiropas Parlamenta deputātes Birgit Collin-Langen deputātes imunitāti saistībā ar kriminālvajāšanu par noziedzīgu nodarījumu; |
B. |
tā kā prokurora pieprasījums ir saistīts ar lietu, kas ierosināta pēc Vācijas kriminālkodeksa 331. panta, kurā noteikts, ka „amatpersona vai persona, kurai ir uzticēti īpaši civildienesta pienākumi, pieprasa, ļauj sev apsolīt vai pieņem labumu sev vai kādai trešai personai par oficiālu pienākumu pildīšanu, tiek sodīta ar brīvības atņemšanu uz trim gadiem vai ar naudas sodu”; |
C. |
tā kā saskaņā ar 9. pantu Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā deputāti savā valstī bauda imunitāti, ko piešķir attiecīgās valsts parlamenta deputātiem; |
D. |
tā kā saskaņā ar Vācijas Pamatlikuma 46. panta 2. punktu deputātu nevar saukt pie atbildības par sodāmu nodarījumu, kamēr nav saņemta parlamenta atļauja, izņemot gadījumus, ja persona tiek aizturēta nozieguma izdarīšanas gaitā vai nākamajā dienā; |
E. |
tā kā rezultātā, lai varētu turpināt krimināllietu pret Birgit Collin-Langen, Parlamentam ir jāatceļ viņas deputātes neaizskaramība; |
F. |
tā kā Juridiskā komiteja ir uzklausījusi Birgit Collin-Langen, kuras gaitā viņa ir lūgusi ātri pabeigt šā jautājuma izskatīšanu un paziņojusi, kas viņas deputātes imunitāte būtu jāatceļ; |
G. |
tā kā tikai Parlaments var lemt par to, vai ir vai nav jāatceļ deputāta imunitāte; tā kā Parlaments zināmā mērā var ņemt vērā attiecīgā deputāta nostāju, pieņemot lēmumu par viņas vai viņa deputātā imunitātes atcelšanu vai neatcelšanu (2); |
H. |
tā kā Birgit Collin-Langen ir Eiropas Parlamenta deputāte kops 2012. gada 17. marta; |
I. |
tā kā lietā minētie notikumi ir risinājušies laikposmā no 2006. gada līdz 2008. gadam, kā to liecina Juridiskajā komitejā saņemtie iesniegumi, un inkriminētajām darbībām nav tieša un nepārprotama sakara ar Birgit Collin-Langen Eiropas Parlamenta deputātes pilnvaru īstenošanu; |
J. |
tā kā Birgit Collin-Langen attiecīgajā gadījumā nav darbojusies, lai pildītu savus Eiropas Parlamenta deputātes pienākumus; |
K. |
tā kā paskaidrojumā minētie apstākļi neliecina par acīmredzamu fumus persecutionis gadījumu, |
1. |
nolemj atcelt Birgit Collin-Langen deputātes imunitāti; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nekavējoties nosūtīt šo lēmumu un atbildīgās komitejas ziņojumu Vācijas Federatīvās Republikas kompetentajām iestādēm un Birgit Collin-Langen. |
(1) Lieta 101/63 Wagner /Fohrmann and Krier [1964], Krājums, 195. lpp., lieta 149/85 Wybot/Faure and Others [1986], Krājums, 2391. lpp., lieta T-345/05 Mote/Parlaments [2008], Krājums, II-2849. lpp., apvienotās lietas C-200/07 un C-201/07 Marra/De Gregorio and Clemente [2008], Krājums, I-7929. lpp.; lieta T-42/06 Gollnisch/Parlaments un lieta C-163/10 Patriciello (Krajumā vēl nav publicēta).
(2) Lieta T-345/05 Mote/Parlaments, [2008], Krājums, II–2849. lpp., 28. punkts.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/156 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Eiropas Parlamenta un Padomes Iestāžu nolīgums par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošo klasificēto informāciju par jautājumiem, kas neattiecas uz kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomu
P7_TA(2012)0339
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra lēmums par Eiropas Parlamenta un Padomes iestāžu nolīguma noslēgšanu par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošo klasificēto informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā (2012/2069(ACI))
2013/C 353 E/25
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā priekšsēdētāja 2012. gada 10. aprīļa vēstuli, |
— |
ņemot vērā iestāžu nolīguma projektu starp Eiropas Parlamentu un Padomi par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošo klasificēto informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 1. panta otro punktu, 2., 6., 10. un 11. pantu un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 15. un 295. pantu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1), jo īpaši tās 2. panta 5. punktu un 9. pantu, |
— |
ņemot vērā tā 2011. gada 14. septembra rezolūciju par publisku piekļuvi 2009.–2010. gada dokumentiem (Reglamenta 104. panta 7. punkts) (2), jo īpaši tās 12. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 23. panta 12. punktu un 127. panta 1. punktu, kā arī VIII pielikumu, |
— |
ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu (A7-0245/2012), |
A. |
tā kā pārredzamība un piekļuve visiem atbilstošajiem dokumentiem un informācijai ir demokrātijas pamats un obligāts priekšnoteikums, jo īpaši attiecībā uz Eiropas Parlamentu, lai ļautu tam pienācīgi veikt savu darbu pilsoņu labā, kā paredzēts Līgumos; |
B. |
tā kā ar Lisabonas līgumu ir palielinātas pārredzamības prasības un pilsoņu tiesības piedalīties Savienības lēmumu pieņemšanā; tā kā ierobežot Parlamenta un tā deputātu tiesības sniegt sabiedrībai atbilstošu informāciju drīkst tikai skaidri formulētos un pamatotos gadījumos; |
C. |
tā kā Līgumos, proti LES 13. panta 2. punktā, atzīts pilnīgas savstarpējas sadarbības princips starp Eiropas Savienības iestādēm; |
D. |
tā kā LES 14. panta 1. punktā ir teikts, ka Eiropas Parlaments kopīgi ar Padomi īsteno likumdošanas un budžeta funkcijas un ka tas īsteno politiskas kontroles un politisku apspriežu funkcijas, kā paredzēts Līgumos, un tā kā Parlamentam Līgumā piešķirto funkciju efektīvai īstenošanai ir nepieciešama piekļuve atbilstošiem Padomes dokumentiem; |
E. |
tā kā Līgumi un citi noteikumi paredz, ka Padomei pirms attiecīgo tiesību aktu pieņemšanas ir jāapspriežas ar Eiropas Parlamentu vai jāsaņem tā piekrišana; |
F |
tā kā LESD 218. panta 10. punktā ir pieprasīts, lai Parlaments tiktu nekavējoties un pilnā mērā informēts par visiem starptautisku nolīgumu slēgšanas posmiem; |
G. |
tā kā Savienības dokumentu klasifikācijas un deklasifikācijas noteikumi ir jānosaka ar Eiropas Parlamenta un Padomes pieņemtām regulām, pamatojoties uz LESD 15. panta 3. punktu (3); |
H. |
tā kā pamatnolīgumā par Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas attiecībām (4) jau ir paredzēti noteikumi par Komisijas konfidenciālas informācijas nodošanu Parlamentam; |
I. |
tā kā Eiropas Parlamenta Prezidijs 2011. gada 6. jūnijā ir formulējis noteikumus par rīcību ar konfidenciālu informāciju Eiropas Parlamentā (5); |
J. |
tā kā Priekšsēdētāju konferencē tika iecelta darba grupa sarunām ar Ministru padomi par trim konkrētiem jautājumiem — par atbilstības tabulu iekļaušanu Savienības direktīvās, noteikumiem par Parlamenta piedalīšanos starptautiskās konferencēs un piekļuvi klasificētiem Padomes dokumentiem; tā kā jautājums par atbilstības tabulām un Parlamenta piedalīšanos starptautiskās konferencēs jau ir atrisināts (6), |
1. |
uzskata, ka nolīgums par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošo klasificēto informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā („nolīgums”), ir nepieciešams instruments, kas dod Parlamentam iespēju pilnā mērā īstenot savas pilnvaras un funkcijas; norāda, ka nolīgums neskar regulas par piekļuvi dokumentiem, kas pieņemti saskaņā ar LESD 15. panta 3. punktu; |
2. |
norāda, ka, lai gan nolīguma darbības joma attiecas uz klasificētu informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā, uz starptautiskiem nolīgumiem, kas noslēgti saskaņā ar LESD 218. panta 6. punktu un kas skar ne tikai kopējo ārpolitiku un drošības politiku (jaukti nolīgumi), šis nolīgums attiecas, tostarp ikviena tā daļa, kas ietilpst kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā; turklāt uzsver, ka Parlamenta piekļuve klasificētai informācijai, kas attiecas tikai uz ārpolitiku un drošības politiku, arī turpmāk tiks pakļauta noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar īpašu, šim gadījumam paredzētu Padomes lēmumu vai saskaņā ar 2002. gada 20. novembra iestāžu nolīgumu par Parlamenta piekļuvi konfidenciālai Padomes informācijai drošības un aizsardzības politikas jomā (7)(2002. gada Iestāžu nolīgums), līdz laikam, kad tiks panākta vienošanās par citiem noteikumiem; |
3. |
šajā saistībā vērš uzmanību uz Eiropas Parlamenta un Padomes paziņojumu, kurš pievienots nolīgumam un kurā ir norādīts, ka 2002. gada Iestāžu nolīguma pārskatīšanai būtu jāsākas 2012. gadā un ka tajā būtu jāņem vērā pieredze, kas gūta, īstenojot gan nolīgumu, gan 2002. gada Iestāžu nolīgumu; |
4. |
pauž nožēlu, ka 2002. gada Iestāžu nolīgumā nebija iespējams noteikt par ad hoc lēmumu pieņemšanu precīzākus kritērijus attiecībā uz pieeju klasificētai informācijai, kas saistīta ar kopējo ārpolitiku un drošības politiku; Tālab šajā sakarībā uzskata, ka ir ļoti svarīgi, lai Eiropas Parlaments un Padome sāktu sarunas par 2002. gada Iestāžu nolīguma grozīšanu, to pielāgojot gan kopš tā laika veiktajām reformām, gan pašreizējiem apstākļiem; |
5. |
atzinīgi vērtē paziņojumu, kas pievienots nolīgumam, par dokumentu klasifikāciju; pauž nožēlu par to, ka atšķirībā no pamatnolīguma starp Komisiju un Parlamentu šajā nolīgumā nav iekļauta sīki izstrādāta procedūra, kas būtu jāievēro šaubu gadījumos par informācijas konfidencialitāti vai tai piemērojamo klasifikācijas līmeni; |
6. |
īpaši atzinīgi vērtē šādus nolīgumā iekļautos aspektus:
|
7. |
aicina Prezidiju saskaņā ar Parlamenta Reglamenta 23. panta 12. punktu pielāgot iepriekš minēto 2011. gada 6. jūnija lēmumu, lai ņemtu vērā šo nolīgumu; |
8. |
atzinīgi vērtē nolīguma secinājumu tādā veidā, kādā tas pievienots šim dokumentam, un nolemj pievienot to arī Reglamentam; |
9. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt nolīgumu ar Padomes priekšsēdētāju; |
10. |
uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu, kā arī tā pielikumu nosūtīt zināšanai Padomei un Komisijai. |
(1) OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.
(2) Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0378.
(3) Šajā saistībā skatīt arī Parlamenta 2011. gada 15. decembra nostāju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (pārstrādāta redakcija) (P7_TA(2011)0580), kā arī tā iepriekš minēto 2011. gada 14. septembra rezolūciju par publisku piekļuvi 2009.–2010. gada dokumentiem (Reglamenta 104. panta 7. punkts.)
(4) OV L 304, 20.11.2010., 47. lpp.
(5) OV C 190, 30.6.2011., 2. lpp.
(6) Par atbilstības tabulām skatīt Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgo deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem, kas pievienoti Parlamenta 2011. gada 27. oktobra normatīvajai rezolūcijai par Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas priekšlikumu par obligātajiem standartiem, lai klasificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā personas, kam nepieciešama starptautiska aizsardzība, un piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta redakcija (P7_TA(2011)0469); attiecībā uz Parlamenta piedalīšanos jautājumu atrisināja, apmainoties vēstulēm.
(7) OV C 298, 30.11.2002., 1. lpp.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
PIELIKUMS
Eiropas Parlamenta un Padomes
IESTĀŽU NOLĪGUMS
par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošo klasificēto informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā
EIROPAS PARLAMENTS UN PADOME,
tā kā:
(1) |
Līguma par Eiropas Savienību (LES) 14. panta 1. punktā ir paredzēts, ka Eiropas Parlamentam kopīgi ar Padomi jāveic likumdošanas un budžeta pieņemšanas funkcijas un ka tam jāpilda politiskās kontroles un padomdevēja funkcijas, kā noteikts Līgumos. |
(2) |
LES 13. panta 2. punktā paredzēts, ka katrai iestādei jādarbojas saskaņā ar Līgumos noteiktajām pilnvarām un atbilstīgi tajos izklāstītajām procedūrām, nosacījumiem un mērķiem. Šis noteikums arī paredz, ka iestādēm jāīsteno pilnīga savstarpēja sadarbība. Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 295. pantā paredzēts, ka Eiropas Parlamentam un Padomei, inter alia, jāvienojas par sadarbības kārtību un ka šajā nolūkā tie var atbilstīgi Līgumiem noslēgt iestāžu nolīgumus, kas var būt saistoši. |
(3) |
Līgumos un attiecīgos gadījumos citos atbilstīgos noteikumos paredzēts, ka vai nu saistībā ar īpašu likumdošanas procedūru, vai saskaņā ar citām lēmumu pieņemšanas procedūrām Padomei pirms tiesību akta pieņemšanas jāapspriežas ar Eiropas Parlamentu vai jāsaņem tā piekrišana. Līgumos arī paredzēts, ka konkrētos gadījumos Eiropas Parlaments jāinformē par attiecīgas procedūras virzību vai rezultātiem vai tas jāiesaista konkrētu Savienības aģentūru izvērtēšanā vai pārbaudēs. |
(4) |
Jo īpaši LESD 218. panta 6. punktā paredzēts, ka, izņemot gadījumus, kad nolīgums attiecas vienīgi uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku, Padomei lēmums par attiecīgā nolīguma noslēgšanu jāpieņem ar Eiropas Parlamenta piekrišanu vai pēc apspriešanās ar to; tādēļ uz visiem šādiem starptautiskiem nolīgumiem, kuri neattiecas vienīgi uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku, ir attiecināms šis Iestāžu nolīgums. |
(5) |
LESD 218. panta 10. punktā paredzēts, ka Eiropas Parlaments nekavējoties un pilnīgi jāinformē visos procedūras posmos; minēto noteikumu piemēro arī nolīgumiem, kas attiecas uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku. |
(6) |
Gadījumiem, kad Līgumu un attiecīgos gadījumos citu atbilstīgu noteikumu īstenošanas vajadzībām būtu nepieciešams, lai Eiropas Parlamentam ir piekļuve Padomes rīcībā esošai klasificētai informācijai, Eiropas Parlamentam un Padomei būtu jāvienojas par atbilstīgiem mehānismiem, ar kuriem reglamentētu tādu piekļuvi. |
(7) |
Ja Padome nolemj Eiropas Parlamentam piešķirt piekļuvi Padomes rīcībā esošai klasificētai kopējās ārpolitikas un drošības politikas informācijai, tā šajā jautājumā attiecīgi vai nu pieņem ad hoc lēmumus, vai piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Iestāžu nolīgumu (2002. gada 20. novembris) par Eiropas Parlamenta pieeju slepenai Padomes informācijai drošības un aizsardzības politikas jomā (1) (turpmāk "2002. gada 20. novembra Iestāžu nolīgums"). |
(8) |
Augstās pārstāves deklarācijā par politisko atbildību (2), ar kuru nāca klajā, pieņemot Padomes Lēmumu 2010/427/ES (2010. gada 26. jūlijs), ar ko nosaka Eiropas Ārējās darbības dienesta organizatorisko struktūru un darbību (3), tika norādīts, ka Augstā pārstāve pārskatīs un vajadzības gadījumā ierosinās pielāgot noteikumus, kas ir spēkā attiecībā uz Eiropas Parlamenta deputātu piekļuvi klasificētiem dokumentiem un informācijai drošības un aizsardzības politikas jomā (proti, 2002. gada 20. novembra Iestāžu nolīgumu). |
(9) |
Ir svarīgi Eiropas Parlamentam darīt zināmus klasificētas informācijas aizsardzības principus, standartus un noteikumus, kuri vajadzīgi, lai aizsargātu Eiropas Savienības un dalībvalstu intereses. Turklāt Eiropas Parlamentam būs iespēja sniegt klasificētu informāciju Padomei. |
(10) |
Padome 2011. gada 31. martā pieņēma Lēmumu 2011/292/ES par drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai (4) (turpmāk "Padomes drošības noteikumi"). |
(11) |
Eiropas Parlamenta Prezidijs 2011. gada 6. jūnijā pieņēma Lēmumu par noteikumiem par rīcību ar konfidenciālu informāciju Eiropas Parlamentā (5) (turpmāk "Eiropas Parlamenta drošības noteikumi"). |
(12) |
Savienības iestāžu, struktūru, biroju vai aģentūru drošības noteikumiem Eiropas Savienībā būtu jāveido visaptverošs un saskaņots vispārējs kopums, lai aizsargātu klasificētu informāciju, un būtu jānodrošina pamatprincipu un minimālo standartu līdzvērtīgums. Tādējādi Eiropas Parlamenta drošības noteikumos un Padomes drošības noteikumos paredzētajiem pamatprincipiem un minimālajiem standartiem vajadzētu būt līdzvērtīgiem. |
(13) |
Aizsardzības līmenim, ko klasificētai informācijai piemēro saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem, vajadzētu būt līdzvērtīgam tam, ko klasificētai informācijai piemēro saskaņā ar Padomes drošības noteikumiem. |
(14) |
Attiecīgie Eiropas Parlamenta Sekretariāta un Padomes Ģenerālsekretariāta dienesti cieši sadarbojas, lai nodrošinātu to, ka klasificētai informācijai abās iestādēs piemēro līdzvērtīgu aizsardzības līmeni. |
(15) |
Šis nolīgums neskar esošos un turpmākos dokumentu piekļuves noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar LESD 15. panta 3. punktu; saskaņā ar LESD 16. panta 2. punktu pieņemtos noteikumus par personas datu aizsardzību; saskaņā ar LESD 226. panta trešo daļu pieņemtos noteikumus par Eiropas Parlamenta tiesībām veikt izmeklēšanu un attiecīgos noteikumus par Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF), |
IR VIENOJUŠIES PAR TURPMĀKO.
1. pants
Mērķis un darbības joma
Šajā nolīgumā izklāstīti mehānismi, ar ko reglamentē, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošu klasificētu informāciju attiecībā uz Eiropas Parlamenta pilnvaru un uzdevumu izpildei būtiskiem jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā. Tas attiecas uz visiem šādiem jautājumiem, proti:
a) |
priekšlikumi, kuriem piemēro īpašu likumdošanas procedūru vai citu lēmumu pieņemšanas procedūru, saskaņā ar kuru ir jāapspriežas ar Eiropas Parlamentu vai jālūdz tā piekrišana; |
b) |
starptautiski nolīgumi, par kuriem ir jāapspriežas ar Eiropas Parlamentu vai jālūdz tā piekrišana saskaņā ar LESD 218. panta 6. punktu; |
c) |
sarunu norādes b) punktā minētajiem starptautiskajiem nolīgumiem; |
d) |
darbības, izvērtējuma ziņojumi vai citi dokumenti, par kuriem jāinformē Eiropas Parlaments; un |
e) |
dokumenti par darbībām, ko veic Savienības aģentūras, kuru izvērtēšanā vai pārbaudēs ir jāiesaista Eiropas Parlaments. |
2. pants
"Klasificētas informācijas" definīcija
Šajā nolīgumā "klasificēta informācija" ir viens vai visi no turpmāk minētajiem informācijas veidiem:
a) |
"ES klasificēta informācija" (ESKI), kā definēts Eiropas Parlamenta drošības noteikumos un Padomes drošības noteikumos un ko apzīmē ar vienu no turpmāk minētajiem drošības klasifikācijas marķējumiem:
|
b) |
klasificēta informācija, ko Padomei sniegušas dalībvalstis un kam piemērots valsts drošības klasifikācijas marķējums, kas ir līdzvērtīgs vienam no a) punktā uzskaitītajiem drošības klasifikācijas marķējumiem, ko piemēro ESKI; |
c) |
klasificēta informācija, kuru Eiropas Savienībai sniegušas trešās valstis vai starptautiskas organizācijas un kurai piemērots drošības klasifikācijas marķējums, kas ir līdzvērtīgs vienam no a) punktā uzskaitītajiem drošības klasifikācijas marķējumiem, ko piemēro ESKI, kā paredzēts attiecīgajos nolīgumos par informācijas drošību vai administratīvajos noteikumos. |
3. pants
Klasificētas informācijas aizsardzība
1. Eiropas Parlaments saskaņā ar saviem drošības noteikumiem un šo nolīgumu aizsargā visu klasificēto informāciju, ko tam sniegusi Padome.
2. Tā kā attiecīgajos Eiropas Parlamenta un Padomes drošības noteikumos ir jāsaglabā abu iestāžu noteikto pamatprincipu un minimālo standartu līdzvērtīgums, Eiropas Parlaments nodrošina, ka tā telpās veiktie drošības pasākumi garantē klasificētas informācijas aizsardzības līmeni, kas ir līdzvērtīgs tam, kādu šādai informācijai piemēro Padomes telpās. Minētajā nolūkā attiecīgie Eiropas Parlamenta un Padomes dienesti cieši sadarbojas.
3. Eiropas Parlaments paredz atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka Padomes sniegtā klasificētā informācija netiek:
a) |
izmantota nekādiem citiem mērķiem, kā vien tiem, kuru dēļ tika sniegta piekļuve; |
b) |
atklāta personām, kas nav personas, kurām saskaņā ar 4. un 5. pantu ir nodrošināta piekļuve, vai publiskota; |
c) |
nodota citām Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem vai aģentūrām, vai dalībvalstīm, trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām, iepriekš nesaņemot rakstisku Padomes piekrišanu. |
4. Padome Eiropas Parlamentam piekļuvi klasificētai informācijai, kura sagatavota citās Savienības iestādēs, struktūrās, birojos vai aģentūrās, vai dalībvalstīs, trešās valstīs vai starptautiskās organizācijās, var sniegt vienīgi ar iepriekšēju informācijas sagatavotāja rakstisku piekrišanu.
4. pants
Personāla drošība
1. Piekļuvi klasificētai informācijai Eiropas Parlamenta deputātiem piešķir saskaņā ar 5. panta 4. punktu.
2. Ja attiecīgā informācija ir klasificēta CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL, SECRET UE/EU SECRET vai TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET vai līdzvērtīgā līmenī, piekļuvi ar Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja atļauju var piešķirt tikai tiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kas:
a) |
ir saņēmuši drošības pielaidi saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem; vai |
b) |
par kuriem kompetenta valsts iestāde ir ziņojusi, ka tie attiecīgu atļauju ir saņēmuši ieņemamā amata dēļ saskaņā ar valsts normatīvajiem aktiem. |
Neatkarīgi no pirmās daļas, ja attiecīgā informācija ir klasificēta CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL vai līdzvērtīgā līmenī, piekļuvi var arī sniegt saskaņā ar 5. panta 4. punktu noteiktajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kas saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem ir parakstījuši svinīgu neizpaušanas solījumu. Padome tiek informēta par Eiropas Parlamenta deputātu vārdiem, kuriem piekļuve piešķirta saskaņā ar šo daļu.
3. Pirms Eiropas Parlamenta deputātiem sniedz piekļuvi klasificētai informācijai, viņus informē par šādas informācijas aizsardzības nodrošināšanas līdzekļiem un pienākumu aizsargāt šo informāciju saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem, un viņi atzīst šo pienākumu.
4. Piekļuvi klasificētai informācijai piešķir tikai tiem Eiropas Parlamenta ierēdņiem un citiem Parlamenta darbiniekiem, kuri strādā politisko grupu uzdevumā:
a) |
kurus atbilstīgā Parlamenta struktūra vai pilnvarotā persona saskaņā ar 5. panta 4. punktu pirms tam ir norādījusi kā tādus, kam ir vajadzība pēc šādas informācijas; |
b) |
kuriem ir attiecīga līmeņa drošības pielaide saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem, ja informācija ir klasificēta CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL, SECRET UE/EU SECRET vai TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET, vai līdzvērtīgā līmenī; un |
c) |
kuri ir informēti un saņēmuši rakstiskas instrukcijas par saviem pienākumiem, lai aizsargātu šādu informāciju, kā arī par šādas aizsardzības nodrošināšanas līdzekļiem, un ir parakstījuši deklarāciju par šo instrukciju saņemšanu un apņemšanos tās ievērot saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem. |
5. pants
Procedūra, saskaņā ar kuru piekļūst klasificētai informācijai
1. Padome klasificēto informāciju, kā minēts 1. pantā, Eiropas Parlamentam sniedz, ja tai saskaņā ar Līgumiem vai uz Līgumu pamata pieņemtiem tiesību aktiem ir juridisks pienākums to darīt. Parlamenta struktūras vai pilnvarotās personas, kas minētas 3. punktā, var arī iesniegt rakstisku lūgumu saņemt šādu informāciju.
2. Citos gadījumos Padome var klasificēto informāciju, kā minēts 1. pantā, sniegt Eiropas Parlamentam vai nu pati pēc savas iniciatīvas, vai pamatojoties uz lūgumu, ko iesniegusi kāda no 3. punktā minētajām Parlamenta struktūrām vai pilnvarotām personām.
3. Rakstisku lūgumu Padomei var iesniegt šādas Parlamenta struktūras vai pilnvarotās personas:
a) |
priekšsēdētājs; |
b) |
Priekšsēdētāju konference; |
c) |
Prezidijs; |
d) |
attiecīgās (-o) komitejas (-u) priekšsēdētājs (-i); |
e) |
attiecīgais (-ie) referents (-i). |
Eiropas Parlamenta deputātu lūgumus iesniedz, izmantojot kādu no pirmajā daļā minētajām Parlamenta struktūrām vai pilnvarotajām personām.
Padome uz šādiem lūgumiem atbild nekavējoties.
4. Ja Padomei ir juridisks pienākums sniegt Eiropas Parlamentam piekļuvi klasificētai informācijai, vai tā ir nolēmusi to darīt, Padome pirms minētās informācijas nodošanas kopā ar attiecīgo struktūru vai pilnvaroto personu, kā uzskaitīts 3. punktā, rakstiski nosaka turpmāko:
a) |
ka šādu piekļuvi informācijai var sniegt vienai vai vairākām šādām personām vai struktūrām:
|
b) |
jebkādus konkrētus apstrādes mehānismus, lai šādu informāciju aizsargātu. |
6. pants
Klasificētās informācijas reģistrēšana, glabāšana, iepazīšanās ar to un apspriešana Eiropas Parlamentā
1. Klasificētu informāciju, ko Padome sniedz Eiropas Parlamentam, ja tā ir klasificēta CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL, SECRET UE/EU SECRET vai TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET, vai līdzvērtīgā līmenī:
a) |
drošības nolūkā reģistrē, lai fiksētu tās aprites ciklu un nodrošinātu tās izsekojamību jebkurā posmā; |
b) |
glabā drošā zonā, kas atbilst fiziskās drošības minimālajiem standartiem, kuri izklāstīti Padomes drošības noteikumos un Eiropas Parlamenta drošības noteikumos, kuri paredz līdzvērtīgu aizsardzību; un |
c) |
šā nolīguma 4. panta 4. punktā un 5. panta 4. punktā minētie attiecīgie Eiropas Parlamenta deputāti, Eiropas Parlamenta ierēdņi un citi Parlamenta darbinieki, kuri strādā politisko grupu uzdevumā, var skatīt tikai drošā lasītavā, kura izvietota Eiropas Parlamenta telpās. Šajā gadījumā piemēro turpmāk uzskaitītos nosacījumus:
|
2. Klasificētu informāciju, ko Padome sniedz Eiropas Parlamentam, ja tā ir klasificēta RESTREINT UE/EU RESTRICTED vai līdzvērtīgā līmenī, apstrādā un glabā saskaņā ar Eiropas Parlamenta drošības noteikumiem, ar kuriem nodrošina tādu drošības līmeni, kāds šāda veida klasificētai informācijai tiek piemērots Padomē.
Neatkarīgi no tā, kas minēts pirmajā daļā, 12 mēnešus pēc šā nolīguma stāšanās spēkā informāciju, kas klasificēta RESTREINT UE/EU RESTRICTED līmenī vai līdzvērtīgā līmenī, apstrādā un glabā saskaņā ar 1. punktu. Piekļuvi šādai klasificētai informācijai reglamentē ar 4. panta 4. punkta a) un c) apakšpunktu un 5. panta 4. punktu.
3. Klasificētu informāciju var apstrādāt tikai ar tādām komunikācijas un informācijas sistēmām, kas ir atbilstīgi akreditētas vai apstiprinātas saskaņā ar standartiem, kuri ir līdzvērtīgi tiem, kas paredzēti Padomes drošības noteikumos.
4. Uz klasificētu informāciju, kas saņēmējiem Eiropas Parlamentā sniegta mutiski, attiecas tāds pats aizsardzības līmenis kā tas, ko piemēro rakstiskā veidā sniegtai klasificētai informācijai.
5. Neatkarīgi no šā panta 1. punkta c) apakšpunkta informāciju, kura klasificēta līdz CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL vai līdzvērtīgam līmenim un kuru Padome sniedz Eiropas Parlamentam, var apspriest sanāksmēs, kas notiek aiz slēgtām durvīm un ko apmeklē vienīgi Eiropas Parlamenta deputāti un tie Eiropas Parlamenta ierēdņi un citi Parlamenta darbinieki, kuri strādā politisko grupu uzdevumā, kam ir piešķirta piekļuve šai informācijai saskaņā ar 4. panta 4. punktu un 5. panta 4. punktu. Piemēro šādus nosacījumus:
— |
dokumentus izdala sanāksmes sākumā un tās beigās savāc; |
— |
dokumentus nekādā veidā nekopē, piemēram, fotokopējot vai fotografējot; |
— |
neizdara nekādus pierakstus; |
— |
telpā nedrīkst ienest nekādas elektroniskas sakaru ierīces; un |
— |
sanāksmes protokolā netiek minēta apspriešanās par jautājumiem, kuri saistīti ar klasificētu informāciju. |
6. Ja ir vajadzīgas sanāksmes, lai apspriestu informāciju, kas klasificēta SECRET UE/EU SECRET vai TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET līmenī vai līdzvērtīgā līmenī, Eiropas Parlaments un Padome katrā gadījumā atsevišķi vienojas par īpašiem nosacījumiem.
7. pants
Klasificētas informācijas drošības prasību pārkāpumi, tās zudums vai apdraudēšana
1. Gadījumā, ja konstatē vai ja rodas aizdomas, ka ir zudusi vai ir apdraudēta Padomes sniegta klasificēta informācija, Eiropas Parlamenta ģenerālsekretārs nekavējoties par to informē Padomes ģenerālsekretāru. Eiropas Parlamenta ģenerālsekretārs veic izmeklēšanu un informē Padomes ģenerālsekretāru par izmeklēšanas rezultātiem un par pasākumiem, kas veikti, lai novērstu tāda gadījuma atkārtošanos. Ja tas attiecas uz Eiropas Parlamenta deputātu, Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs rīkojas kopā ar Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāru.
2. Eiropas Parlamenta deputātam, kas ir atbildīgs par Eiropas Parlamenta drošības noteikumos vai šajā nolīgumā paredzēto noteikumu pārkāpumiem, var piemērot pasākumus un sankcijas saskaņā ar Eiropas Parlamenta Reglamenta 9. panta 2. punktu un 152. līdz 154. pantu.
3. Jebkuram Eiropas Parlamenta ierēdnim vai citam Parlamenta darbiniekam, kas strādā kādas politiskās grupas uzdevumā un kas ir atbildīgs par Eiropas Parlamenta drošības noteikumos vai šajā nolīgumā paredzēto noteikumu pārkāpumiem, var piemērot sankcijas, kas ir izklāstītas Civildienesta noteikumos un Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtībā, kas paredzēta Padomes Regulā (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68 (6).
4. Personām, kas ir atbildīgas par klasificētas informācijas zudumu vai apdraudējumu, var piemērot disciplināratbildību un/vai pret tām vēršas tiesā saskaņā ar piemērojamiem normatīvajiem un administratīvajiem aktiem.
8. pants
Nobeiguma noteikumi
1. Eiropas Parlaments un Padome katrs no savas puses veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šā nolīguma īstenošanu. Tie šajā nolūkā sadarbojas, jo īpaši organizējot apmeklējumus, lai pārbaudītu, kā īsteno šā nolīguma ar drošību saistītos tehniskos aspektus.
2. Lai nodrošinātu, ka tiek saglabāts klasificētas informācijas aizsardzības pamatprincipu un minimālo standartu līdzvērtīgums, attiecīgie Eiropas Parlamenta Sekretariāta un Padomes Ģenerālsekretariāta dienesti savstarpēji apspriežas, pirms kāda no šīm iestādēm groza tās attiecīgos drošības noteikumus.
3. Klasificētu informāciju Eiropas Parlamentam saskaņā ar šo nolīgumu sniedz pēc tam, kad Padome kopā ar Eiropas Parlamentu ir nolēmusi, ka Eiropas Parlamenta un Padomes drošības noteikumos ir panākts klasificētas informācijas aizsardzības pamatprincipu un minimālo standartu līdzvērtīgums, no vienas puses, un Eiropas Parlamenta un Padomes telpās ir nodrošināts klasificētas informācijas aizsardzības līmeņa līdzvērtīgs piemērojums, no otras puses.
4. Šo nolīgumu var pārskatīt, ja to lūdz viena no iestādēm, ņemot vērā tā piemērošanas gaitā gūto pieredzi.
5. Šis nolīgums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
…,
Eiropas Parlamenta vārdā —
priekšsēdētājs
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
PAZIŅOJUMI
a) Eiropas Parlamenta un Padomes paziņojums par 8. panta 3. punktu
Eiropas Parlaments un Padome sadarbosies, lai nolemšanu, kas minēta 8. panta 3. punktā Iestāžu nolīgumā … (7) starp Eiropas Parlamentu un Padomi par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošu klasificētu informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā, varētu veikt līdz minētā nolīguma spēkā stāšanās brīdim.
b) Eiropas Parlamenta un Padomes paziņojums par dokumentu klasifikāciju
Eiropas Parlaments un Padome atgādina, ka pārlieku augsta vai pārlieku zema klasifikācijas līmeņa piešķiršana dokumentiem nelabvēlīgi ietekmē drošības noteikumu ticamību.
Padome turpinās nodrošināt, ka Padomē sagatavotajai informācijai saskaņā ar tās drošības noteikumiem piemēro pareizu klasifikācijas līmeni. Padome pirms jebkura dokumenta pārsūtīšanas Eiropas Parlamentam pārskatīs tā klasifikācijas līmeni, jo īpaši lai pārliecinātos par to, ka piešķirtā klasifikācija joprojām ir atbilstīga.
Eiropas Parlaments tam sniegto klasificēto informāciju aizsargās atbilstīgi tās klasifikācijas līmenim. Ja Parlaments lūdz pārbaudīt, vai Padomes sniegtam dokumentam var piemērot zemāku klasifikācijas līmeni vai deklasificēt to, šādu zemāka klasifikācijas līmeņa piemērošanu vai deklasifikāciju var veikt, tikai iepriekš saņemot rakstisku Padomes piekrišanu.
c) Eiropas Parlamenta un Padomes paziņojums par piekļuvi klasificētai informācijai kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā
Atgādinot Augstās pārstāves deklarāciju par politisko atbildību (8), Eiropas Parlaments un Padome uzskata, ka 2012. gadā vajadzētu sākt pārskatīt 2002. gada 20. novembra Iestāžu nolīgumu starp Eiropas Parlamentu un Padomi par Eiropas Parlamenta piekļuvi Padomes slepenajai informācijai drošības un aizsardzības politikas jomā (9).
Šo pārskatīšanu veiks, respektējot īpašo lomu, kas Eiropas Parlamentam ir kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā, un ņemot vērā pieredzi, kas ir gūta, īstenojot gan Iestāžu nolīgumu… (10) starp Eiropas Parlamentu un Padomi par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošo klasificēto informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā, gan iepriekšminēto 2002. gada 20. novembra Iestāžu nolīgumu.
Pirms tiek pabeigta šī pārskatīšana, ja Padome nolemj sniegt Eiropas Parlamentam piekļuvi Padomes rīcībā esošai klasificētai informācijai kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā, tā rīkojas saskaņā ar Iestāžu nolīguma… (10) starp Eiropas Parlamentu un Padomi par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošu klasificētu informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā, 7. apsvērumu un saskaņā ar Augstās pārstāves iepriekšminētās deklarācijas 2. punktu.
Eiropas Parlaments un Padome apstiprina, ka šā paziņojuma īstenošana notiks, pienācīgi ņemot vērā kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomas informācijas īpašo raksturu un satura sevišķo slepenību.
d) Padomes paziņojums par neklasificētiem Padomes dokumentiem
Padome apstiprina, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Iestāžu nolīgumu… (10) par to, kā Eiropas Parlamentam nosūta un kā tas apstrādā Padomes rīcībā esošu klasificētu informāciju par jautājumiem, kas nav kopējās ārpolitikas un drošības politikas darbības jomā, nepiemēro neklasificētiem iekšējiem Padomes dokumentiem (proti, dokumentiem, kas marķēti ar atzīmi LIMITÈ).
e) Eiropas Parlamenta paziņojums par Komisijas rīcībā esošu klasificētu informāciju
Eiropas Parlaments uzsver, ka klasificēta informācija, kura sākotnēji ir Komisijas rīcībā un/vai kuru Eiropas Komisija pārsūta Eiropas Parlamentam, nosūta un apstrādā saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti Pamatnolīgumā (2010. gada 20. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas attiecībām (11).
(1) OV C 298, 30.11.2002., 1. lpp.
(2) OV C 210, 3.8.2010., 1. lpp.
(3) OV L 201, 3.8.2010, 30. lpp.
(4) OV L 141, 27.5.2011., 17. lpp.
(5) OV C 190, 30.6.2011., 2 lpp.
(6) OV L 56, 4.3.1968., 1. lpp.
(7) Iestāžu nolīguma parakstīšanas datums.
(8) OV C 210, 3.8.2010., 1. lpp.
(9) OV C 298, 30.11.2002., 1. lpp.
(10) Iestāžu nolīguma parakstīšanas datums.
III Sagatavošanā esoši tiesību akti
EIROPAS PARLAMENTS
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/168 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošana — Dānijas pieteikums EGF/2011/008 DK/Odense Steel Shipyard
P7_TA(2012)0304
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (pieteikums EGF/2011/008 DK/Odense Steel Shipyard no Dānijas) (COM(2012)0272 – C7-0131/2012 – 2012/2110(BUD))
2013/C 353 E/26
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2012)0272 – C7–0131/2012), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) (2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums) un jo īpaši tā 28. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (2) (EGF regula), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 28. punktā paredzēto trīspusēju sarunu procedūru, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7–0232/2012), |
A. |
tā kā Eiropas Savienība ir izveidojusi atbilstošus likumdošanas un budžeta instrumentus, lai sniegtu papildu atbalstu darba ņēmējiem, kurus nelabvēlīgi ietekmējušas lielas strukturālās izmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, un lai palīdzētu viņiem atgriezties darba tirgū; |
B. |
tā kā attiecībā uz pieteikumiem, kas iesniegti kopš 2009. gada 1. maija, tika paplašināta EGF darbības joma, iekļaujot atbalstu darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar globālo finanšu un ekonomikas krīzi; |
C. |
tā kā saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2008. gada 17. jūlija saskaņošanas sanāksmē pieņemto kopīgo deklarāciju finansiālajai palīdzībai, ko Savienība sniedz atlaistiem darbiniekiem, ir jābūt dinamiskai un tā jāsniedz pēc iespējas drīz un efektīvi, lēmumu pieņemšanā par EGF izmantošanu pienācīgi ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu; |
D. |
tā kā Dānija ir lūgusi palīdzību saistībā ar 981 darbinieka (palīdzība paredzēta 550 darbiniekiem) atlaišanu četru mēnešu pārskata periodā kuģu būvētavas Odense Steel Shipyard galvenajā uzņēmumā un četros piegādes uzņēmumos un pakārtotajās ražotnēs; |
E. |
tā kā šis pieteikums atbilst EGF regulā noteiktajiem atbilstības kritērijiem, |
1. |
piekrīt Komisijai, ka EGF regulas 2. panta a) apakšpunktā paredzētie nosacījumi ir ievēroti un ka līdz ar to Dānija saskaņā ar minēto regulu ir tiesīga saņemt finansiālo atbalstu; |
2. |
norāda, ka Dānijas iestādes pieteikumu EGF finansiālā atbalsta saņemšanai iesniedza 2011. gada 28. oktobrī un ka tā novērtējumu Komisija iesniedza 2012. gada 6. jūnijā; mudina Komisiju ātrāk veikt novērtēšanu, jo īpaši tad, ja pieteikumi attiecas uz nozarēm, kurās EGF jau vairākos gadījumos ir izmantots; |
3. |
ņem vērā, ka kuģu būvētavā Odense Steel Shipyard tiešo zaudēto darbavietu skaits, kas iekļauts divos pieteikumos EGF finansiālā ieguldījuma saņemšanai (šis pieteikums un EGF/2010/025 DK/Odense Steel Shipyard (3)), veido 2 % no vietējā darbaspēka un ka kopā ar netiešajiem darba vietu zudumiem kuģu būvētavas slēgšanu uzskata par milzīgu reģionālās ekonomikas krīzi; |
4. |
ņem vērā, ka Dānijas iestādes savā novērtējumā ir norādījušas — pasākumos vēlas piedalīties tikai 550 atlaistie darbinieki (kuru kopskaits ir 981), jo pārējie ir nolēmuši pensionēties vai paši atrast sev jaunu darbu; aicina Dānijas iestādes pilnībā izmantot pieejamo atbalstu no EGF; |
5. |
ņem vērā, ka saskaņā ar Eiropas kuģu būvētavu apvienības kopienas (CESA) ikgadējo ziņojumu par 2010.-2011. gadu (4) kuģubūves darbaspēks pēdējo trīs gadu laikā samazinājies par 23 % — no 148 792 darbiniekiem 2007. gadā līdz 114 491 darbiniekiem 2010. gadā un ka EGF atbalsts kuģubūves nozarē pēdējo trīs gadu laikā ir izmantots jau trijos gadījumos (EGF/2010/001 DK/Nordjylland (5), EGF/2010/006 PL/H. Cegielski-Poznan (6) un EGF/2010/025 DK/Odense Steel Shipyard); |
6. |
atzinīgi vērtē to, ka Odenses un Kertemindes pašvaldības, kuras smagi skārusi darbinieku atlaišana kuģu būvētavā Odense Steel Shipyard, bija aktīvi iesaistījušās pieteikuma sagatavošanā, tā īstenojot jaunām izaugsmes iespējām reģionā paredzēto stratēģiju, ko vietējā, reģionu un valsts līmeņa ieinteresēto personu konsorcijs izstrādāja pēc tam, kad 2009. gadā tika paziņots par kuģu būvētavas slēgšanu; |
7. |
atzinīgi vērē to, ka nolūkā ātri palīdzēt darba ņēmējiem Dānijas iestādes nolēma pasākumu īstenošanu sākt pirms galīgā lēmuma par EGF atbalsta piešķiršanu saistībā ar piedāvāto koordinēto pasākumu kopumu; |
8. |
konstatē, ka Dānijas iestādes piedāvā salīdzinoši dārgu saskaņotu personalizēto pakalpojumu paketi (atbalsts no EGF EUR 11 737 apmērā katram darba ņēmējam); tomēr atzinīgi vērtē to, ka salīdzinājumā ar pakalpojumiem, kurus parasti piedāvā nodarbinātības aģentūras, šajā paketē ir iekļauti papildinoši un novatoriski pasākumi, kas veidoti tā, lai palīdzētu augsti kvalificētiem darba ņēmējiem sarežģītos darba tirgus apstākļos; |
9. |
atgādina, ka ir svarīgi uzlabot visu darba ņēmēju nodarbinātības iespējas, pielāgojot apmācību un atzīstot profesionālās darbības laikā gūtās prasmes un kompetences; cer, ka saskaņotajā pakalpojumu paketē piedāvātā apmācība tiks pielāgota ne vien atlaisto darbinieku vajadzībām, bet arī faktiskajai uzņēmējdarbības videi; |
10. |
ņem vērā, ka attiecīgie darba ņēmēji jau ir apguvuši augsta līmeņa prasmes, taču viņu prasmes ir jomā, kurā turpmākas nodarbinātības izredzes ir drūmas; tādēļ viņiem paredzētie pasākumi būs izmaksu ziņā dārgāki nekā citos darbinieku masveida atlaišanas gadījumos, kad darba ņēmējiem bieži vien ir relatīvi zems prasmju līmenis; |
11. |
atzinīgi vērtē to, ka saskaņotajā personalizēto pakalpojumu paketē ir iekļauti arī desmit darba ņēmējiem paredzēti veicinoši pasākumi un kursi (tostarp viens uzņēmuma veidošanai paredzēts aizdevums EUR 26 000 apmērā), lai palīdzētu viņiem sākt jaunu uzņēmējdarbību; |
12. |
atzinīgi vērtē to, ka vietējo, reģionālo un valsts ieinteresēto personu konsorcijs ir apspriedis un formulējis stratēģiju jaunām izaugsmes iespējām Odenses reģionā un ka minētā stratēģija tiek izmantota, izvēloties pieteikumā minētos pārkvalifikācijas pasākumus; |
13. |
tomēr konstatē, ka katram darba ņēmējam ir ierosināts piešķirt dienas naudu EUR 103 apmērā par katru aktīvas līdzdalības dienu un ka summa, ko šādi plānots tērēt, pārsniedz trešdaļu no paketes kopējām izmaksām; atgādina, ka atbalsts no EGF galvenokārt būtu jāpiešķir darba meklēšanai un mācību programmām, nevis tieši jāiegulda finansiālos pabalstos, par kuriem saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir atbildīgas dalībvalstis; |
14. |
atzinīgi vērtē to, ka uzsvars tiek likts uz jaunām jomām reģiona ekonomikas potenciālajā izaugsmē un attīstībā, piemēram, energotehnoloģiju, robotiku un labklājības tehnoloģiju, kas atbilst gan Lisabonas līgumā noteiktajam spēcīgas Eiropas konkurētspējas mērķim, gan stratēģijā „Eiropa 2020” noteiktajam gudras, integrējošas un ilgtspējīgas izaugsmes mērķim; |
15. |
atzinīgi vērtē to, ka šajā gadījumā no EGF piešķirto atbalstu koordinē jauna Odenses pašvaldībā izveidota struktūrvienība — EGF sekretariāts, ka ir izveidota īpaša tīmekļa vietne un ir plānots rīkot divas konferences, lai popularizētu abu EGF finansiālā ieguldījuma saņemšanai iesniegto pieteikumu rezultātu; |
16. |
prasa iesaistītajām iestādēm veikt vajadzīgos pasākumus, kas ļautu uzlabot ar procedūru un budžetu saistītos noteikumus, lai varētu paātrināt EGF līdzekļu izmantošanu; atzinīgi vērtē uzlaboto procedūru, kuru Komisija ieviesa pēc Parlamenta pieprasījuma paātrināt dotāciju piešķiršanu un kura paredz iesniegt budžeta lēmējinstitūcijai Komisijas novērtējumu par EGF pieteikuma atbilstību kopā ar priekšlikumu EGF līdzekļu izmantošanai; cer, ka turpmāki procedūras uzlabojumi tiks iekļauti jaunajā regulā par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020), kā arī tiks palielināta EGF efektivitāte, pārredzamība un pamanāmība; |
17. |
atgādina par iestāžu apņemšanos nodrošināt netraucētu un ātru procedūru, pieņemot lēmumus par EGF līdzekļu izmantošanu, lai sniegtu vienreizēju, terminētu un individuālu atbalstu nolūkā palīdzēt darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar globalizācijas un finanšu un ekonomikas krīzes sekām; uzsver, ka EGF var būt liela nozīme atlaisto darbinieku reintegrācijā darba tirgū; |
18. |
pauž nožēlu, ka Dānija, kas pati veiksmīgi izmantojusi EGF līdzekļus gan ar tirdzniecību, gan krīzi saistītu kritēriju kontekstā, ir viena no tām valstīm, kuras ierobežo EGF turpmāko perspektīvu pēc 2013. gada, bloķē t. s. krīzes laiku izņēmuma režīma pagarināšanu un samazina finansējumu, kas Komisijai piešķirts 2012. gadā, lai tā sniegtu tehnisko palīdzību EGF vajadzībām; |
19. |
uzsver, ka saskaņā ar EGF regulas 6. pantu ir jānodrošina, lai EGF palīdzētu atgriezties darba tirgū konkrētiem, no darba atlaistiem darbiniekiem; uzsver arī to, ka ar EGF atbalstu drīkst līdzfinansēt vienīgi aktīvus darba tirgus pasākumus, ar kuriem var panākt ilgtermiņa nodarbinātību; atkārtoti uzsver, ka EGF atbalsts nedrīkst aizstāt darbības, par kurām saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai koplīgumiem atbild uzņēmumi, nedz arī aizstāt uzņēmumu vai nozaru pārstrukturēšanas pasākumus; pauž nožēlu, ka EGF varētu uzņēmumiem dot stimulu aizstāt savus līgumdarbiniekus ar elastīgāku un uz neilgu laiku nodarbinātu darbaspēku; |
20. |
norāda, ka sniegtā informācija par personalizēto pakalpojumu saskaņoto paketi, kuri jāfinansē no EGF, ietver informāciju par tā savietojamību ar struktūrfondu finansētajām darbībām; atkārtoti aicina Komisiju sniegt šo datu salīdzinošu novērtējumu gada pārskatos, lai pilnībā tiktu ievēroti spēkā esošie noteikumi un lai Savienības finansētos pakalpojumus nesniegtu divreiz; |
21. |
atzinīgi vērtē to, ka pēc Parlamenta atkārtotiem pieprasījumiem 2012. gada budžetā EGF budžeta pozīcijā (04 05 01) ir iekļautas maksājumu apropriācijas EUR 50 000 000 apmērā; atgādina, ka EGF tika izveidots kā atsevišķs, specifisks instruments ar konkrētiem mērķiem un termiņiem un ka līdz ar to tam ir vajadzīgs atsevišķs piešķīrums, tādējādi novēršot vajadzību pārvietot līdzekļus no citām budžeta pozīcijām, kā tas noticis iepriekš un kas varētu apgrūtināt EGF politikas mērķu sasniegšanu; |
22. |
pauž nožēlu par Padomes lēmumu nepiemērot „krīzes laiku izņēmuma režīmu” (kas ļāva sniegt atbalstu ne tikai tiem darbiniekiem, kuru atlaišana ir saistīta ar lielām strukturālām izmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, bet arī tiem, kuru atlaišanu ietekmējusi pašreizējā finanšu un ekonomikas krīze, un kas ļāva palielināt Savienības līdzfinansējuma īpatsvaru līdz 65 % no programmas izmaksām) attiecībā uz pieteikumiem, kuri iesniegti pēc 2011. gada 31. decembra, un aicina Padomi nekavējoties atjaunot šo izņēmuma režīmu; |
23. |
apstiprina šai rezolūcijai pievienoto lēmumu; |
24. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt šo lēmumu kopā ar Padomes priekšsēdētāju un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
25. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju, kā arī tās pielikumu nosūtīt Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 139, 14.6.2006, 1. lpp.
(2) OV L 406, 30.12.2006, 1. lpp.
(3) OV L 195, 27.7.2011., 52. lpp.
(4) http://www.cesa.eu/presentation/publication/CESA_AR_2010_2011/pdf/CESA%20AR%202010-2011.pdf.
(5) OV L 286, 4.11.2010., 18. lpp.
(6) OV L 342, 28.12.2010., 19. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (pieteikums EGF/2011/008 DK/Odense Steel Shipyard no Dānijas)
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2012/537/ES.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/172 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošana — Spānijas pieteikums EGF/2011/017 ES/Aragonas būvniecība
P7_TA(2012)0305
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību 28. punktu (Spānijas pieteikums EGF/2011/017 ES/ Aragonas būvniecība) (COM(2012)0290 – C7-0150/2012 – 2012/2121(BUD))
2013/C 353 E/27
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2012)0290 – C7-0150/2012), |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) un jo īpaši tā 28. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (2), |
— |
ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 28. punktā paredzēto trīspusēju sarunu procedūru, |
— |
ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vēstuli, |
— |
ņemot vērā Budžeta komitejas ziņojumu (A7-0233/2012), |
A. |
tā kā Eiropas Savienība ir izveidojusi atbilstošus likumdošanas un budžeta instrumentus, lai sniegtu papildu atbalstu darba ņēmējiem, kurus nelabvēlīgi ietekmējušas lielas strukturālās pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, un lai palīdzētu viņiem atgriezties darba tirgū; |
B. |
tā kā attiecībā uz pieteikumiem, kas iesniegti no 2009. gada 1. maija, tika paplašināta EGF darbības joma, iekļaujot tajā atbalstu darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar globālo finanšu un ekonomikas krīzi; |
C. |
tā kā saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2008. gada 17. jūlija saskaņošanas sanāksmē pieņemto kopīgo deklarāciju finansiālajai palīdzībai, ko Savienība sniedz atlaistiem darbiniekiem, ir jābūt dinamiskai un tā jāsniedz pēc iespējas drīz un efektīvi, lēmumu pieņemšanā par EGF izmantošanu pienācīgi ņemot vērā 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu; |
D. |
tā kā Spānija ir lūgusi palīdzību saistībā ar 836 darbinieku (atbalsts pieprasīts 320 darbiniekiem) atlaišanu 377 uzņēmumos, kuri darbojas NACE 2. redakcijas 41. nodaļas nozarē („Ēku būvniecība”) (3) NUTS 2 reģionā — Aragonā (ES24), Spānijā; |
E. |
tā kā šis pieteikums atbilst EGF regulā noteiktajiem atbilstības kritērijiem, |
1. |
piekrīt Komisijai, ka ir ievēroti EGF regulas 2. panta b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi un ka līdz ar to Spānija saskaņā ar minēto regulu ir tiesīga saņemt finansiālu ieguldījumu; |
2. |
norāda, ka Spānijas iestādes pieteikumu EGF finansiālā ieguldījuma saņemšanai iesniedza 2011. gada 28. decembrī un ka tā novērtējumu Komisijai darīja pieejamu 2012. gada 18. jūnijā; atzinīgi vērtē to, ka Spānija ātri un precīzi veica novērtēšanu un sniedza papildu informāciju; |
3. |
norāda, ka Aragonā ir strauji palielinājies bezdarbs un ka 2011. gada beigās valsts nodarbinātības dienestā reģistrēto bezdarbnieku skaits bija gandrīz 100 000, no kuriem 15 % bija būvniecības nozarē atlaistie darbinieki; |
4. |
norāda, ka Aragonas autonomo apgabalu jau iepriekš ir skārusi darbinieku masveida atlaišana, un atzinīgi vērtē tā lēmumu izmantot EGF atbalstu ar šiem atlaišanas gadījumiem saistīto problēmu risināšanai; Spānija jau iepriekš bija iesniegusi divus pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai Aragonas apgabalā: EGF/2008/004 ES Kastīlijas–Leona un Aragona (1 082 atlaisti darbinieki automobiļu rūpniecībā, no kuriem 594 — Aragonā) (4) un EGF/2010/016 ES Aragonas mazumtirdzniecība (1 154 atlaisti darbinieki mazumtirdzniecības nozarē) (5); atzinīgi vērtē to, ka Aragonas apgabals izmanto EGF atbalsta pieprasīšanā gūto pieredzi un ātri palīdz darba ņēmējiem dažādās nozarēs; stingri uzskata, ka gaidāmais EGF atbalsts var palīdzēt novērst Aragonas apgabala (kurā iedzīvotāju blīvums pašlaik ir 3–54 iedzīvotāji uz km2) depopulācijas risku, efektīvi motivējot iedzīvotājus palikt savā apgabalā; |
5. |
norāda uz Spānijas iestāžu sniegto informāciju, ka saskaņā ar to veikto novērtējumu, kas pamatojas uz iepriekšējiem pieteikumiem EGF atbalsta saņemšanai, no visiem darbiniekiem, kuriem paredzēts EGF atbalsts, attiecīgajos pasākumos izvēlējušies piedalīties tikai 320; aicina Spānijas iestādes pilnībā izmantot no EGF pieejamo atbalstu; |
6. |
atzinīgi vērē to, ka nolūkā ātri palīdzēt darba ņēmējiem Spānijas iestādes nolēma attiecīgo pasākumu īstenošanu sākt, pirms tika pieņemts galīgais lēmums par EGF atbalsta piešķiršanu ierosinātā koordinēto pasākumu kopuma veikšanai; |
7. |
atgādina, ka ir svarīgi uzlabot visu darba ņēmēju nodarbinātības iespējas, pielāgojot apmācību un atzīstot profesionālās darbības laikā gūtās iemaņas un kompetenci; cer, ka koordinētajā pasākumu kopumā piedāvātā apmācība tiks pielāgota ne tikai atlaisto darbinieku, bet arī attiecīgā brīža uzņēmējdarbības vides vajadzībām; |
8. |
atzinīgi vērtē to, ka par EGF atbalsta pieteikuma iesniegšanu un atlaistajiem darbiniekiem sniedzamo personalizēto pakalpojumu kopuma saturu notika apspriešanās ar attiecīgajiem sociālajiem partneriem, lai uzlabotu piedāvājuma atbilstību pieprasījumam darba tirgū; |
9. |
īpaši atzinīgi vērtē apmācības kursu, kas tika sagatavots, lai apmierinātu identificētās vietējo uzņēmumu vajadzības, kuri, savukārt, apņemsies nodarbināt dažus no darbiniekiem, kas piedalīsies šajā apmācībā; |
10. |
uzsver, ka ir jāmācās no pieredzes, kas gūta, sagatavojot un iesniedzot šo un citus pieteikumus darbinieku masveida atlaišanas problēmas risināšanai daudzos vienas nozares mazajos un vidējos uzņēmumos (MVU), it īpaši saistībā ar pašnodarbināto un MVU īpašnieku tiesībām uz EGF atbalstu nākamajā regulā un kārtībā, kuru reģioni un dalībvalstis izmanto, lai pēc iespējas ātri iesniegtu sektorālus pieteikumus, kas attiecas uz lielu skaitu uzņēmumu; |
11. |
norāda, ka uzņēmējdarbības atbalsta pasākumi ir paredzēti tikai 20 darba ņēmējiem; pauž cerību, ka Spānijas iestādes veicinās uzņēmējdarbību un, palielinoties interesei par šāda veida pasākumiem, spēs attiecīgi pielāgot koordinēto pakalpojumu kopumu; |
12. |
prasa iesaistītajām iestādēm veikt vajadzīgos pasākumus, kas ļautu pilnveidot ar procedūru un budžetu saistīto kārtību, lai paātrinātu EGF izmantošanu; atzinīgi vērtē uzlaboto procedūru, kuru Komisija ieviesa pēc Parlamenta pieprasījuma paātrināt dotāciju piešķiršanu un kura paredz Komisijas novērtējumu par EGF pieteikuma atbilstību budžeta lēmējinstitūcijai iesniegt kopā ar priekšlikumu EGF līdzekļu izmantošanai; cer, ka jaunajā Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda regulā (2014–2020) tiks iekļauti turpmāki procedūras uzlabojumi un ka tiks palielināts EGF lietderīgums, pārredzamība un pamanāmība; |
13. |
norāda — lai veicinātu dalību attiecīgajos pasākumos, koordinētajā pakalpojumu kopumā ir paredzētas vairākas līdzdalības iniciatīvas: darba meklēšanas pabalsts EUR 300 apjomā (vienreizējs pabalsts), kā arī pārcelšanas pabalsts EUR 200 apjomā un pabalsts pašnodarbinātajiem EUR 400 apjomā mēnesī, kurus maksā ne ilgāk kā trīs mēnešus; atgādina, ka atbalsts no EGF pirmām kārtām jāpiešķir apmācībai un darba meklēšanai, kā arī mācību programmām, nevis tiešā veidā jāizmanto bezdarbnieka pabalstu izmaksai, kas ir dalībvalstu iestāžu kompetence; |
14. |
atgādina par iestāžu apņemšanos nodrošināt netraucētu un ātru procedūru, pieņemot lēmumus par EGF līdzekļu izmantošanu, lai sniegtu vienreizēju, terminētu un individuālu atbalstu nolūkā palīdzēt darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar globalizācijas un finanšu un ekonomikas krīzes sekām; uzsver, ka EGF var būt liela nozīme atlaisto darbinieku reintegrācijā darba tirgū; |
15. |
norāda, ka šis konkrētais gadījums atspoguļo attiecīgā apgabala sociālo un ekonomisko situāciju, ko nākotnē varētu uzlabot, paplašinot EGF darbības jomu, iekļaujot tajā pašnodarbinātās personas (kā ierosināts Komisijas priekšlikumā par EGF laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam); |
16. |
uzsver, ka saskaņā ar EGF regulas 6. pantu ir jānodrošina, lai EGF palīdzētu atgriezties darba tirgū konkrētiem, no darba atlaistiem darbiniekiem; uzsver arī to, ka ar EGF atbalstu drīkst līdzfinansēt vienīgi aktīvus darba tirgus pasākumus, ar kuriem var panākt ilgtermiņa nodarbinātību; atkārtoti uzsver, ka EGF atbalsts nedrīkst aizstāt darbības, par kurām saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai koplīgumiem ir atbildīgi uzņēmumi, nedz arī aizstāt uzņēmumu vai nozaru pārstrukturēšanas pasākumus; pauž nožēlu, ka EGF varētu stimulēt uzņēmumus aizstāt līgumdarbiniekus ar elastīgāku un uz neilgu laiku nodarbinātu darbaspēku; |
17. |
norāda, ka informācija, kas sniegta par individualizēto pakalpojumu saskaņoto kopumu, kuri jāfinansē no EGF, ietver informāciju par tā papildināmību ar darbībām, ko finansē no struktūrfondiem; atkārtoti aicina Komisiju gada pārskatos sniegt šo datu salīdzinošu novērtējumu, lai pilnībā tiktu ievēroti spēkā esošie noteikumi un lai Savienības finansētie pakalpojumi netiktu sniegti divreiz; |
18. |
atzinīgi vērtē to, ka pēc Parlamenta atkārtotiem pieprasījumiem 2012. gada budžetā EGF budžeta pozīcijā (04 05 01) ir iekļautas maksājumu apropriācijas EUR 50 000 000 apmērā; atgādina, ka EGF tika izveidots kā atsevišķs, specifisks instruments ar konkrētiem mērķiem un termiņiem un ka līdz ar to tam ir vajadzīgs atsevišķs piešķīrums, tādējādi novēršot vajadzību pārvietot līdzekļus no citām budžeta pozīcijām, kā tas noticis iepriekš un kas varētu apgrūtināt EGF politikas mērķu sasniegšanu; |
19. |
pauž nožēlu par Padomes lēmumu nepiemērot tā dēvēto krīzes laiku izņēmuma režīmu (kas ļāva sniegt atbalstu ne tikai tiem darbiniekiem, kuru atlaišana ir saistīta ar lielām strukturālām izmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, bet arī tiem, kuru atlaišanu ietekmējusi pašreizējā finanšu un ekonomikas krīze, un kas ļāva palielināt Savienības līdzfinansējuma īpatsvaru līdz 65 % no programmas izmaksām) attiecībā uz pieteikumiem, kuri iesniegti pēc 2011. gada 31. decembra, un aicina Padomi nekavējoties atjaunot šo izņēmuma režīmu; |
20. |
apstiprina šai rezolūcijai pievienoto lēmumu; |
21. |
uzdod priekšsēdētājam parakstīt šo lēmumu kopā ar Padomes priekšsēdētāju un nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; |
22. |
uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju, kā arī tās pielikumu nosūtīt Padomei un Komisijai. |
(1) OV C 139, 14.6.2006, 1. lpp.
(2) OV L 406, 30.12.2006, 1. lpp.
(3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1893/2006, ar ko izveido NACE 2. red. saimniecisko darbību statistisko klasifikāciju, kā arī groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3037/90 un dažas EK regulas par īpašām statistikas jomām (OV L 393, 30.12.2006., 1. lpp.).
(4) OV C 212 E, 5.8.2010., 165. lpp.
(5) OV C 169 E, 15.6.2012., 157. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
PIELIKUMS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Spānijas pieteikums EGF/2011/017 ES/ Aragonas būvniecība)
(Šā pielikuma teksts šeit nav iekļauts, jo tas atbilst galīgajam aktam – Lēmumam 2012/536/ES.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/176 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Energoefektivitāte ***I
P7_TA(2012)0306
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par energoefektivitāti un ar ko atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (COM(2011)0370 – C7-0168/2011 – 2011/0172(COD))
2013/C 353 E/28
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0370), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 194. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0168/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā pamatoto atzinumu, kuru saskaņā ar 2. protokolu par subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošanu iesniedzis Zviedrijas parlaments un kurā apgalvots, ka tiesību akta projekts neatbilst subsidiaritātes principam, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 26. oktobra atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2011. gada 14. decembra atzinumu (2), |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2012. gada 27. jūnija vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ziņojumu, kā arī Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumus (A7-0265/2012), |
1. |
pieņem turpmāk izklāstīto nostāju pirmajā lasījumā; |
2. |
apstiprina Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgo paziņojumu, kas iekļauts šīs rezolūcijas pielikumā; |
3. |
pieņem zināšanai Komisijas paziņojumus, kas iekļauti šīs rezolūcijas pielikumā; |
4. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
5. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 24, 28.1.2012., 134. lpp.
(2) OV C 54, 23.2.2012., 49. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2011)0172
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/…/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2012/27/ES.)
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Normatīvās rezolūcijas pielikums
Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas paziņojums par šo iestāžu ēku priekšzīmi saistībā ar Energoefektivitātes direktīvu
Eiropas Parlaments, Padome un Komisija paziņo – ņemot vērā šo iestāžu ēku lielo pamanāmību un galveno lomu, kas šīm iestādēm būtu jāspēlē attiecībā uz to ēku energoefektivitāti, un neskarot piemērojamos budžeta un iepirkuma noteikumus, minētās iestādes to īpašumā esošajās vai izmantotajās ēkās piemēros tās pašas prasības, kuras saskaņā ar 5. un 6. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2012/…/ES par energoefektivitāti, ar kuru atceļ Direktīvu 2004/8/EK un Direktīvu 2006/32/EK, piemēro dalībvalstu centrālo valdību ēkām.
Komisijas paziņojums saistībā ar energoauditiem
Kā skaidrots Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu komitejai par ES valsts atbalsta modernizāciju (COM(2012)0209 galīgā redakcija, 2012. gada 8. maijs), Komisija ir noteikusi, ka ES pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu vides aizsardzības jomā ir viens no instrumentiem, ar kuru var sekmēt izaugsmes stratēģijas "Eiropa 2020" un mērķu īstenošanu un kuru līdz 2013. gada beigām var pārskatīt. Šajā sakarībā Komisija var apliecināt, ka turpmākie noteikumi attiecībā uz valsts atbalstu vides aizsardzības jomā joprojām optimāli veicina ilgtspējīgu izaugsmi, tostarp sekmējot energoefektivitāti atbilstoši pašreizējās direktīvas mērķiem.
Komisijas paziņojums par ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu
Ņemot vērā to, ka ir jāsaglabā ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas (ETS) stimuli, Komisija apņemas:
— |
nekavējoties iesniegt pirmo ziņojumu saskaņā ar 10. panta 5. punktu Direktīvā 2003/87/EK par oglekļa dioksīda emisijas kvotu tirgu, pievienojot tam pārskatu par trešā posma izsoles periodu; |
— |
minētajā ziņojumā izskatīt rīcības iespējas, tostarp iespēju pastāvīgi ieturēt kvotu nepieciešamo daudzumu, lai pēc iespējas drīz pieņemtu turpmākos atbilstošos strukturālos pasākumus, ar ko trešajā posmā stiprina un padara efektīvāku ETS. |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/178 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Eiropas līmeņa standartizācija ***I
P7_TA(2012)0311
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas standartizāciju un grozījumiem Padomes Direktīvās 89/686/EEK un 93/15/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 94/9/EK, 94/25/EK, 95/16/EK, 97/23/EK, 98/34/EK, 2004/22/EK, 2007/23/EK, 2009/105/EK un 2009/23/EK (COM(2011)0315 – C7-0150/2011 – 2011/0150(COD))
2013/C 353 E/29
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2011)0315), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 114. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija ir iesniegusi Parlamentam priekšlikumu (C7-0150/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 21. septembra atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 6. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas ziņojumu un Starptautiskās tirdzniecības komitejas un Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas atzinumus (A7-0069/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 376, 22.12.2011., 69. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2011)0150
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī., lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/…/ES par Eiropas standartizāciju, ar ko groza Padomes Direktīvas 89/686/EEK un 93/15/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/9/EK, 94/25/EK, 95/16/EK, 97/23/EK, 98/34/EK, 2004/22/EK, 2007/23/EK, 2009/23/EK un 2009/105/EK, un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 87/95/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1673/2006/EK
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1025/2012.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/179 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Liellopu elektroniskā identifikācija ***I
P7_TA(2012)0312
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko attiecībā uz liellopu elektronisko identifikāciju groza Regulu (EK) Nr. 1760/2000 un svītro noteikumus par liellopu gaļas brīvprātīgu marķēšanu (COM(2012)0162 – C7-0114/2012 – 2011/0229(COD)) (1)
2013/C 353 E/30
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
KOMISIJAS IEROSINĀTAIS TEKSTS |
GROZĪJUMS |
||||
Grozījums Nr. 43 |
|||||
Regulas priekšlikums Virsraksts |
|||||
Grozījums Nr. 2 |
|||||
Regulas priekšlikums 4. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 4 |
|||||
Regulas priekšlikums 6. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 5 |
|||||
Regulas priekšlikums 7. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 6 |
|||||
Regulas priekšlikums 9. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 7 |
|||||
Regulas priekšlikums 16. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 8 |
|||||
Regulas priekšlikums 17. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 9 |
|||||
Regulas priekšlikums 18. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 10 |
|||||
Regulas priekšlikums 19. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 11 |
|||||
Regulas priekšlikums 19.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 12 |
|||||
Regulas priekšlikums 20. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 14 un 45 |
|||||
Regulas priekšlikums 22. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 15 |
|||||
Regulas priekšlikums 23. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 16 |
|||||
Regulas priekšlikums 23.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 17 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1.a punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 1760/2000 2. pants |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 18 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1.b punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 1760/2000 2. pants |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 19 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 3. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4. pants – 1. punkts – 1. daļa |
|||||
1. Visus dzīvniekus lauku saimniecībā identificē ar vismaz diviem individuālajiem identifikācijas līdzekļiem, kuri atļauti saskaņā ar 10. un 10.a pantu un kurus apstiprinājusi kompetentā iestāde. |
1. Visus dzīvniekus lauku saimniecībā identificē ar vismaz diviem individuālajiem identifikācijas līdzekļiem, kuri atļauti saskaņā ar 10. un 10.a pantu un kurus apstiprinājusi kompetentā iestāde. Komisija nodrošina, ka Savienībā izmantotie identifikatori ir sadarbspējīgi un atbilst ISO standartiem. |
||||
Grozījums Nr. 20 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 3. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4. pants – 1. punkts – 2. daļa |
|||||
Identifikācijas līdzekļus piešķir lauku saimniecībai, tos iedala un piestiprina dzīvniekiem kompetentās iestādes noteiktajā veidā. |
Identifikācijas līdzekļus piešķir lauku saimniecībai, tos iedala un piestiprina dzīvniekiem kompetentās iestādes noteiktajā veidā. Tas neattiecas uz dzīvniekiem, kas piedzimuši pirms 1998. gada 1. janvāra un nav paredzēti Savienības iekšējai tirdzniecībai. |
||||
Grozījums Nr. 21 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 3. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4. pants – 1. punkts – 3. daļa |
|||||
Visos identifikācijas līdzekļos, kas piestiprināti vienam dzīvniekam, ir viens un tas pats vienreizējais identifikācijas kods, kas ļauj identificēt dzīvnieku individuāli, kā arī lauku saimniecību, kurā tas piedzimis. |
Visos identifikācijas līdzekļos, kas piestiprināti vienam dzīvniekam, ir viens un tas pats vienreizējais identifikācijas kods, kas ļauj identificēt dzīvnieku individuāli, kā arī lauku saimniecību, kurā tas piedzimis. Izņēmuma kārtā gadījumos, kad divos atsevišķos identifikācijas līdzekļos nav iespējams tas pats vienreizējais identifikācijas kods, kompetentā iestāde var atļaut tās uzraudzībā piešķirt atšķirīgu kodu otram identifikācijas līdzeklim, ar nosacījumu, ka tiek pilnībā nodrošināta izsekojamība un ir iespējams individuāli identificēt dzīvnieku, kā arī saimniecību, kurā tas piedzimis. |
||||
Grozījums Nr. 22 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 3. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4. pants – 2. punkts – 2. daļa |
|||||
Dalībvalstis, kas izmanto šo iespēju, iesniedz Komisijai šādu valsts noteikumu tekstu. |
Dalībvalstis, kas izmanto šo iespēju, iesniedz Komisijai šādu valsts noteikumu tekstu. Pēc tam Komisija citām dalībvalstīm valodā, kas šajās dalībvalstīs ir viegli saprotama, nosūta kopsavilkumu par valstu noteikumiem, kuri attiecas uz dzīvnieku pārvietošanu uz dalībvalstīm, kas izvēlējušās obligāto EID, un nodrošina šo noteikumu publisku pieejamību. |
||||
Grozījums Nr. 23 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.a pants – 1. punkts – 1. daļa - b apakšpunkts |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 24 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.a pants – 1. punkts – 2. daļa |
|||||
Nevienu dzīvnieku nedrīkst izvest no lauku saimniecības, kurā tas piedzimis, pirms tam nav piestiprināti abi identifikācijas līdzekļi. |
Nevienu dzīvnieku nedrīkst izvest no lauku saimniecības, kurā tas piedzimis, pirms tam nav piestiprināti abi identifikācijas līdzekļi , izņemot force majeure gadījumos . |
||||
Grozījums Nr. 25 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.a pants – 2. punkts – 1.a daļa (jauna) |
|||||
|
Šā punkta pirmo daļu nepiemēro dzīvniekiem, kas piedzimuši pirms 1998. gada 1. janvāra un nav paredzēti Savienības iekšējai tirdzniecībai. |
||||
Grozījums Nr. 26 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.b pants – 2. punkts – 2. daļa |
|||||
Minētais laikposms nepārsniedz 20 dienas no 1. punktā minētajām veterinārajām pārbaudēm. Jebkurā gadījumā identifikācijas līdzekļus piestiprina dzīvniekiem, pirms viņi tiek izvesti no galamērķa lauku saimniecības. |
Minētais laikposms nepārsniedz 20 dienas no 1. punktā minētajām veterinārajām pārbaudēm. Izņēmuma kārtā, pamatojoties uz iemesliem, kas saistīti ar dzīvnieku fizioloģisko attīstību, šo laikposmu var paildzināt līdz 60 dienām otrajam identifikācijas līdzeklim. Jebkurā gadījumā identifikācijas līdzekļus piestiprina dzīvniekiem, pirms viņi tiek izvesti no galamērķa lauku saimniecības. |
||||
Grozījums Nr. 27 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.c pants – 2. punkts – 2. daļa |
|||||
Šā punkta b) apakšpunktā minētais laikposms nepārsniedz 20 dienas no dienas, kad dzīvnieki nogādāti galamērķa lauku saimniecībā. Jebkurā gadījumā identifikācijas līdzekļus piestiprina dzīvniekiem, pirms viņi tiek izvesti no galamērķa lauku saimniecības. |
Šā punkta b) apakšpunktā minētais laikposms nepārsniedz 20 dienas no dienas, kad dzīvnieki nogādāti galamērķa lauku saimniecībā. Izņēmuma kārtā, pamatojoties uz iemesliem, kas saistīti ar dzīvnieku fizioloģisko attīstību, šo laikposmu var paildzināt līdz 60 dienām otrajam identifikācijas līdzeklim. Jebkurā gadījumā identifikācijas līdzekļus piestiprina dzīvniekiem, pirms viņi tiek izvesti no galamērķa lauku saimniecības. |
||||
Grozījums Nr. 28 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.c pants – 2. punkts – 2.a daļa (jauna) |
|||||
|
Neatkarīgi no 4. panta 1. punkta trešās daļas nosacījumiem gadījumos, kad divos atsevišķos identifikācijas līdzekļos nav iespējams tas pats vienreizējais identifikācijas kods, kompetentā iestāde var atļaut tās uzraudzībā piešķirt atšķirīgu kodu otram identifikācijas līdzeklim ar nosacījumu, ka tiek pilnībā nodrošināta izsekojamība un ir iespējams individuāli identificēt dzīvnieku, kā arī saimniecību, kurā tas piedzimis. |
||||
Grozījums Nr. 29 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 4. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 4.d pants |
|||||
Identifikācijas līdzekļus nedrīkst noņemt vai nomainīt bez kompetentās iestādes atļaujas un kontroles. Šādu atļauju var piešķirt tikai tad, ja noņemšana vai nomainīšana netraucē dzīvnieka izsekojamību. |
Identifikācijas līdzekļos neizdara izmaiņas, tos nenoņem vai nemaina bez kompetentās iestādes atļaujas un kontroles. Šādu atļauju var piešķirt tikai tad, ja izmaiņu izdarīšana, noņemšana vai nomainīšana netraucē dzīvnieka izsekojamību. |
||||
Grozījums Nr. 30 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 5. punkts – 1. ievilkums Regula (EK) Nr. 1760/2000 5. pants – 2. daļa |
|||||
Dalībvalstis var veikt elektronisko datu apmaiņu starp to elektroniskajām datu bāzēm no dienas, kad Komisija atzīst, ka datu apmaiņas sistēma darbojas pilnībā. |
Dalībvalstis var veikt elektronisko datu apmaiņu starp to elektroniskajām datu bāzēm no dienas, kad Komisija atzīst, ka datu apmaiņas sistēma darbojas pilnībā. Lai aizsargātu saimniecību intereses, datu apmaiņai jānotiek tādējādi, ka ir garantēta datu aizsardzība un novērsta jebkāda ļaunprātīga rīcība. |
||||
Grozījums Nr. 31 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 6. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 6. pants – ca punkts (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 32 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1. punkts – 7. apakšpunkts - b apakšpunkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 7. pants – 5. punkts – b apakšpunkts |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 33 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 8. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 9.a pants |
|||||
Dalībvalstis nodrošina, lai ikviena par dzīvnieku identifikāciju un reģistrāciju atbildīgā persona saņemtu norādījumus un vadlīnijas par attiecīgajiem šīs regulas noteikumiem un jebkuriem deleģētajiem un īstenošanas aktiem, ko pieņēmusi Komisija, pamatojoties uz 10. un 10.a pantu, un lai būtu pieejami atbilstoši apmācības kursi. |
Dalībvalstis nodrošina, lai ikviena par dzīvnieku identifikāciju un reģistrāciju atbildīgā persona saņemtu norādījumus un vadlīnijas par attiecīgajiem šīs regulas noteikumiem un jebkuriem deleģētajiem un īstenošanas aktiem, ko pieņēmusi Komisija, pamatojoties uz 10. un 10.a pantu, un lai būtu pieejami atbilstoši apmācības kursi. Šo informāciju saņēmējam nosūta bez maksas par katru attiecīgo noteikumu grozījumu un tik bieži, cik nepieciešams. Dalībvalstis apmainās ar paraugpraksi, lai nodrošinātu kvalitatīvas mācības un informācijas apmaiņu visā Eiropas Savienībā. |
||||
Grozījums Nr. 34 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 9. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 10. pants – 1. daļa – e punkts |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 35 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 11. punkts – ba apakšpunkts (jauns) Regula (EK) Nr. 1760/2000 13. pants – 5.a punkts (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 46 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 14. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 II sadaļa – II iedaļa |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 51 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 15. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 19. pants – b apakšpunkts |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 40 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 17. punkts – a apakšpunkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 22. pants – 1. punkts – 3. daļa |
|||||
Komisija ar īstenošanas aktiem paredz vajadzīgos noteikumus, tostarp to ieviešanai nepieciešamos pārejas pasākumus, attiecībā uz otrajā daļā minēto sankciju piemērošanas procedūrām. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22.b pantu, ar kuriem paredz vajadzīgos noteikumus, tostarp to ieviešanai nepieciešamos pārejas pasākumus, attiecībā uz otrajā daļā minēto sankciju piemērošanas procedūrām. |
||||
Grozījums Nr. 47 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 18. punkts Regula (EK) Nr. 1760/2000 22.b pants |
|||||
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus. |
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus. |
||||
2. Šīs regulas 4. panta 5. punktā, 4.a panta 2. punktā, 5., 7., 10., 14., 19. pantā un 22. panta 4.a punktā minēto pilnvaru deleģēšanu Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku , sākot no (4) |
2. Šīs regulas 4. panta 5. punktā, 4.a panta 2. punktā, 5., 7., 10., 14., 19. pantā , 22. panta 1. punkta trešajā daļā un 22. panta 4.a punktā minētās pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir uz pieciem gadiem , sākot no (5). |
||||
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā brīdī var atsaukt 4. panta 5. punktā, 4.a panta 2. punktā, 5., 7., 10., 14., 19. pantā un 22. panta 4.a punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā noteikts. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esamību. |
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā brīdī var atsaukt 4. panta 5. punktā, 4.a panta 2. punktā, 5., 7., 10., 14., 19. pantā , 22. panta 1. punkta trešajā daļā un 22. panta 4.a punktā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā noteikts. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esamību. |
||||
4. Līdzko Komisija ir pieņēmusi deleģēto aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. |
4. Līdzko Komisija ir pieņēmusi deleģēto aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. |
||||
5. Deleģēts akts, kas pieņemts saskaņā ar 4. panta 5. punktu, 4.a panta 2. punktu, 5., 7., 10., 14., 19. pantu un 22. panta 4.a punktu, stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome divu mēnešu laikā pēc minētā akta paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei nav izvirzījuši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju, ka neizvirzīs iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosinājuma minēto termiņu pagarina par diviem mēnešiem.”; |
5. Deleģēts akts, kas pieņemts saskaņā ar 4. panta 5. punktu, 4.a panta 2. punktu, 5., 7., 10., 14., 19. pantu , 22. panta 1. punkta trešo daļu un 22. panta 4.a punktu, stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome divu mēnešu laikā pēc minētā akta paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei nav izvirzījuši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju, ka neizvirzīs iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosinājuma minēto termiņu pagarina par diviem mēnešiem. |
||||
Grozījums Nr. 42 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 19.a punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 1760/2000 23.a pants (jauns) |
|||||
|
|
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7- 0199/2012).
(2) OV L 304, 22.11.2011., 18. lpp.
(3) Seši mēneši no šīs Regulas spēkā stāšanās dienas.
(4) [šīs regulas spēkā stāšanās dienas vai jebkuras citas likumdevēja noteiktas dienas].
(5) Šīs regulas spēkā stāšanās datums.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/191 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Farmakovigilance (grozījumu izdarīšana Direktīvā 2001/83/EK) ***I
P7_TA(2012)0313
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK attiecībā uz farmakovigilanci (COM(2012)0052 – C7-0033/2012 – 2012/0025(COD))
2013/C 353 E/31
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2012)0052), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 114. pantu un 168. panta 4. punkta c) apakšpunktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0033/2012), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 28. marta atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 27. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu (A7-0165/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 181, 21.6.2012., 201. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2012)0025
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/…/ES, ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2012/26/ES.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/192 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Farmakovigilance (grozījumu izdarīšana Regulā (EK) Nr. 726/2004) ***I
P7_TA(2012)0314
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 726/2004 attiecībā uz farmakovigilanci (COM(2012)0051 – C7-0034/2012 – 2012/0023(COD))
2013/C 353 E/32
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2012)0051), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 114. pantu un 168. panta 4. punkta c) apakšpunktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0034/2012), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 28. marta atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 27. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu (A7-0164/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 181, 21.6.2012., 202. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2012)0023
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr.../2012, ar ko Regulu (EK) Nr. 726/2004 groza attiecībā uz farmakovigilanci
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1027/2012.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/193 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Sēra saturs kuģu degvielā ***I
P7TA(2012)0315
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz sēra saturu kuģu degvielā (COM(2011)0439 – C7-0199/2011 – 2011/0190(COD))
2013/C 353 E/33
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2011)0439), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 192. panta 1. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0199/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 18. janvāra atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā Padomes pārstāvja 2012. gada 31. maija vēstulē pausto apņemšanos apstiprināt Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu un Transporta un tūrisma komitejas atzinumu (A7-0038/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 68, 6.3.2012., 70. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2011)0190
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/…/ES, ar ko groza Padomes Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz sēra saturu flotes degvielā
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2012/33/ES.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/194 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Vienotā maksājuma shēma un atbalsts vīnogulāju audzētājiem ***I
P7_TA(2012)0316
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz vienotā maksājuma shēmu un atbalstu vīnogulāju audzētājiem (COM(2011)0631 – C7-0338/2011 – 2011/0285(COD))
2013/C 353 E/34
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0631), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 43. panta 2. punktu saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0338/2011), |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas atzinumu par ierosināto juridisko pamatu, |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu un 42. panta pirmo daļu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 25. aprīļa atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2012. gada 4. maija atzinumu (2), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 9. jūlija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. un 37. pantu, |
— |
ņemot vērā Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas ziņojumu (A7-0203/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 191, 29.6.2012., 116. lpp.
(2) OV C 225, 27.7.2012., 174. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2011)0285
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr…/2012, ar ko attiecībā uz vienotā maksājuma shēmu un atbalstu vīnogulāju audzētājiem groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1028/2012.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/195 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Administratīvā sadarbība, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu ***I
P7_TA(2012)0317
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu (IMI regula) (COM(2011)0522 – C7-0225/2011 – 2011/0226(COD))
2013/C 353 E/35
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2011)0522), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 114. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0225/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 7. decembra atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 23. maija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas ziņojumu (A7-0068/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 43, 15.2.2012., 14. lpp.
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
P7_TC1-COD(2011)0226
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 11. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr.../2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu, un ar ko atceļ Komisijas Lēmumu 2008/49/EK ("IMI regula")
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1024/2012.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/196 |
Otrdiena, 2012. gada 11. septembris
Kopīga nodokļu sistēma, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs *
P7_TA(2012)0318
Eiropas Parlamenta 2012. gada 11. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes direktīvai par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs (pārstrādāta versija) (COM(2011)0714 – C7-0516/2011 – 2011/0314(CNS))
2013/C 353 E/36
(Īpašā likumdošanas procedūra – apspriešanās – pārstrādāšana)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei (COM(2011)0714), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 115. pantu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C7-0516/2011), |
— |
ņemot vērā 2001. gada 28. novembra Iestāžu nolīgumu par tiesību aktu pārstrādāšanas tehnikas strukturētāku izmantošanu (1), |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas 2012. gada 6. marta vēstuli Ekonomikas un monetārajai komitejai saskaņā ar Reglamenta 87. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 87. un 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu (A7-0227/2012), |
A. |
tā kā saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas juridisko dienestu konsultatīvās darba grupas viedokli priekšlikumā nav ietverti nekādi citi būtiski grozījumi kā vien tie, kuri kā tādi norādīti atbilstīgajā priekšlikumā, un tā kā attiecībā uz spēkā esošo tiesību aktu negrozītajiem noteikumiem priekšlikumā ir paredzēta vienkārši šo tekstu kodifikācija, nemainot to satura būtību, |
1. |
apstiprina Komisijas priekšlikumu, kurš pielāgots Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas juridisko dienestu konsultatīvās darba grupas ieteikumiem un satur turpmāk norādītos grozījumus; |
2. |
aicina Komisiju grozīt savu priekšlikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 293. panta 2. punktu; |
3. |
aicina Padomi informēt Parlamentu, ja tā ir paredzējusi izmaiņas Parlamenta apstiprinātajā tekstā; |
4. |
prasa Padomei vēlreiz ar to apspriesties, ja tā ir paredzējusi būtiski grozīt Komisijas priekšlikumu; |
5. |
uzdod priekšsēdētājam Parlamenta nostāju nosūtīt Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem.
|
(1) OV C 77, 28.3.2002., 1. lpp.
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/201 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Noziegumos cietušo personu tiesību, atbalsta un aizsardzības minimuma standarti ***I
P7_TA(2012)0327
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko nosaka noziedzīgos nodarījumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimuma standartus (COM(2011)0275 – C7-0127/2011 – 2011/0129(COD))
2013/C 353 E/37
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0275), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 82. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7–0127/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 7. decembra atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2012. gada 16. februāra atzinumu (2), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 21. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas kopīgās apspriedes, kas rīkotas saskaņā ar Reglamenta 51. pantu, |
— |
ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu, kā arī Juridiskās komitejas atzinumu (A7–0244/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 43, 15.2.2012., 39. lpp.
(2) OV C 113, 18.4.2012., 56. lpp.
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
P7_TC1-COD(2011)0129
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 12. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/…/ES, ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus un aizstāj Padomes Pamatlēmumu 2001/220/TI
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2012/29/ES).
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/202 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Dažas Kopienas tarifa kvotas augstākā labuma liellopu gaļai un cūkgaļai, mājputnu gaļai, kviešiem un kviešu un rudzu graudu maisījumam, un klijām, atsijām un pārējiem atlikumiem***I
P7_TA(2012)0328
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 774/94, ar ko atver dažas Kopienas tarifa kvotas augstākā labuma liellopu gaļai un cūkgaļai, mājputnu gaļai, kviešiem un kviešu un rudzu graudu maisījumam, un klijām, atsijām un pārējiem atlikumiem un paredz to pārvaldi (COM(2011)0906 – C7-0524/2011 – 2011/0445(COD)) (1)
2013/C 353 E/38
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
KOMISIJAS IEROSINĀTAIS TEKSTS |
GROZĪJUMS |
||||
Grozījums Nr. 1 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 2 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1. punkts Regula (EK) Nr. 774/94 7. pants – 2. daļa |
|||||
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru , kas minēta [323. panta 2. punktā ] Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [saskaņotā Vienotā TKO regula]* . |
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 7.a panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
||||
Grozījums Nr. 3 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1. punkts Regula (EK) Nr. 774/94 7.a pants (jauns) |
|||||
|
7.a pants Komiteju procedūra 1. Komitejai palīdz Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas komiteja, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada … Regulas (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [saskaņotā Vienotas TKO regula] (2) [xx]. pantu. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē (3). 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. 3. Ja komitejas atzinums jāsaņem, izmantojot rakstisku procedūru, minēto procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanas termiņā tā nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa vairākums komitejas locekļu. |
||||
Grozījums Nr. 4 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 2. punkts Regula (EK) Nr. 774/94 8.a pants – 2. punkts |
|||||
2. Iepriekš 8. pantā minētās pilnvaras Komisijai deleģē uz nenoteiktu laiku, sākot ar [norādīt šīs grozošās regulas spēkā stāšanās datumu] . |
2. Pilnvaru deleģējumu, kas minēts 8. pantā , Komisijai piešķirt uz piecu gadu laikposmu no … (4) . Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģējumu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģējumu automātiski pagarina par tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām. |
||||
Grozījums Nr. 5 |
|||||
Regulas priekšlikums1. pants – 2. punkts Regula (EK) Nr. 774/94 8.a pants – 5. punkts |
|||||
ģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar 8. pantu, stājas spēkā tikai tad, ja divu mēnešu laikā pēc Eiropas Parlamenta un Padomes informēšanas par šo aktu nav saņemti iebildumi no Eiropas Parlamenta vai Padomes vai ja līdz minētā termiņa beigām Komisija ir saņēmusi informāciju gan no Eiropas Parlamenta, gan no Padomes par to, ka iebildumi netiks celti. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem. |
5. Deleģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar 8. pantu, stājas spēkā tikai tad, ja divu mēnešu laikā pēc tā paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja līdz minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par četriem mēnešiem. |
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7- 0212/2012).
(2) OV L …, …, … lpp.
(3) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
(4) Šīs regulas spēkā stāšanās datums.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/204 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Olīveļļas un citu lauksaimniecības produktu imports no Turcijas — Komisijai piešķiramās deleģētās un īstenošanas pilnvaras ***I
P7_TA(2012)0329
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko attiecībā uz Komisijai piešķiramajām deleģētajām un īstenošanas pilnvarām groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2008/97, Regulu (EK) Nr. 779/98 un Regulu (EK) Nr. 1506/98 par olīveļļas un citu lauksaimniecības produktu importu no Turcijas (COM(2011)0918 – C7-0005/2012 – 2011/0453(COD)) (1)
2013/C 353 E/39
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
KOMISIJAS IEROSINĀTAIS TEKSTS |
GROZĪJUMS |
||||
Grozījums Nr. 1 |
|||||
Regulas priekšlikums 5. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 2 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – -1. punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 2008/97 5.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 3 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – -1.a punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 2008/97 6. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 4 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1. punkts Regula (EK) Nr. 2008/97 7. pants |
|||||
Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu noteikumus par šajā regulā izklāstītā importa īpašā režīma piemērošanu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru , kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [323. panta 2. punktā] [pielāgotā Regula par vienotu TKO]* . |
Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu noteikumus par šajā regulā izklāstītā importa īpašā režīma piemērošanu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 17.a panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
||||
Grozījums Nr. 5 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 1. punkts Regula (EK) Nr. 2008/97 7.a pants (jauns) |
|||||
|
7.a pants Komiteju procedūra 1. Komisijai palīdz … komiteja, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [xx]. pantu [pielāgotā vienotā KTO regula] (3). Šī komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 (4) nozīmē. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. 3. Ja komitejas atzinums jāsaņem rakstiskā procedūrā, minēto procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanas termiņā tā nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa komitejas locekļu vairākums. |
||||
Grozījums Nr. 6 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 2. punkts Regula (EK) Nr. 2008/97 8.a pants – 2. punkts |
|||||
2. Iepriekš 8. pantā minētās pilnvaras Komisijai deleģē uz nenoteiktu laiku, sākot ar [norādīt šīs grozošās regulas spēkā stāšanās datumu] . |
2. Pilnvaru deleģējums, kas minēts 8. pantā, Komisijai ir piešķirts uz piecu gadu laikposmu no … (5). Komisija sagatavo ziņojumu attiecībā uz pilnvaru deleģēšanu ne vēlāk kā deviņus mēnešus pirms minētā piecu gadu termiņa beigām. Pilnvaru deleģēšanas termiņu automātiski pagarina uz tādu pašu laikposmu, ja Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarināšanu vismaz trīs mēnešus pirms kārtējā deleģēšanas termiņa beigām. |
||||
Grozījums Nr. 7 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – 2. punkts Regula (EK) Nr. 2008/97 8.a pants – 5. punkts |
|||||
5. Deleģēts akts, kas pieņemts saskaņā ar 8. pantu, stājas spēkā vienīgi tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome divos mēnešos pēc minētā akta paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei nav cēluši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju, ka necels iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas minēto periodu pagarina vēl par 2 mēnešiem. |
5. Saskaņā ar 8. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas minēto periodu pagarina vēl par četriem mēnešiem. |
||||
Grozījums Nr. 8 |
|||||
Regulas priekšlikums 2. pants – -1. punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 779/98 4.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 9 |
|||||
Regulas priekšlikums 2. pants – 1. punkts Regula (EK) Nr. 779/98 1. pants |
|||||
Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem noteikumus, kas vajadzīgi importa režīma piemērošanai attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību I pielikumā uzskaitītajiem Turcijas izcelsmes produktiem, kurus atļauts importēt Savienībā atbilstīgi EK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmumā Nr. 1/98 izklāstītajiem nosacījumiem. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru , kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [323. panta 2. punktā] [pielāgotā Regula par vienotu TKO]* . |
Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem noteikumus, kas vajadzīgi importa režīma piemērošanai attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību I pielikumā uzskaitītajiem Turcijas izcelsmes produktiem, kurus atļauts importēt Savienībā atbilstīgi EK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmumā Nr. 1/98 izklāstītajiem nosacījumiem. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 2.a panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
||||
Grozījums Nr. 10 |
|||||
Regulas priekšlikums 2. pants – 1.a punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 779/98 2.a pants (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 11 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants – -1. punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 1506/98 6.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 12 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants – 1. punkts Regula (EK) Nr. 1506/98 3. pants |
|||||
Komisija, izmantojot īstenošanas aktu, apstiprina, ka tiek izbeigta 2. pantā minētā atcelšana [apturēšana], ja ir atceltas barjeras preferenciālam režīmam attiecībā uz Savienības eksportu uz Turciju. Šo īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru , kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [323. panta 2. punktā] [pielāgotā Regula par vienotu TKO]* . |
Komisija, izmantojot īstenošanas aktu, apstiprina, ka tiek izbeigta 2. pantā minētā atcelšana [apturēšana], ja ir atceltas barjeras preferenciālam režīmam attiecībā uz Savienības eksportu uz Turciju. Šo īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 3.a panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. |
||||
Grozījums Nr. 13 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants – 1.a punkts (jauns) Regula (EK) Nr. 1506/98 3.a pants (jauns) |
|||||
|
|
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7- 0209/2012).
(2) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.”.
(3) OV L …, …, … lpp.
(4) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
(5) Šīs regulas spēkā stāšanās datums.
(6) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.”.
(7) OV L …, …, … lpp.
(8) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.”.
(9) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.”.
(10) OV L …, …, … lpp.
(11) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.”
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/210 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
EK un Austrālijas nolīgums par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu, sertifikātiem un marķējumiem ***
P7_TA(2012)0330
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Austrāliju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Austrāliju par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu, sertifikātiem un marķējumiem (12124/2010 – C7-0057/2012 – 2010/0146(NLE))
2013/C 353 E/40
(Piekrišana)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (12124/2010), |
— |
ņemot vērā projektu Nolīgumam starp Eiropas Savienību un Austrāliju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Austrāliju par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu, sertifikātiem un marķējumiem (12150/2010), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta 4. punkta pirmo daļu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) punktu (C7-0057/2012), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ieteikumu (A7-0211/2012), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma slēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Austrālijas valdībai un parlamentam. |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/210 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
EK un Jaunzēlandes nolīgums par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu ***
P7_TA(2012)0331
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra normatīvā rezolūcija par Padomes lēmuma projektu par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Jaunzēlandi par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu (12126/2010 – C7-0058/2012 – 2010/0139(NLE))
2013/C 353 E/41
(Piekrišana)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā projektu Padomes lēmumam (12126/2010), |
— |
ņemot vērā nolīguma projektu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Jaunzēlandi par savstarpēju atzīšanu saistībā ar atbilstības novērtējumu (12151/2010), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta 4. punkta pirmo daļu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) punkta v) apakšpunktu (C7-0058/2012), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu un 90. panta 7. punktu, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ieteikumu (A7-0210/2012), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma noslēgšanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem un Jaunzēlandes valdībai un parlamentam. |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/211 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Pasākumi zivju krājumu saglabāšanas jomā attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju ***I
P7_TA(2012)0332
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par konkrētiem pasākumiem zivju krājumu saglabāšanas jomā attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju (COM(2011)0888 – C7-0508/2011 – 2011/0434(COD))
2013/C 353 E/42
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0888), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 207. panta 2. punktu un 43. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0508/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 23. maija atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 27. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0146/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt Parlamentam vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai to aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 229, 31.7.2012., 112. lpp.
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
P7_TC1-COD(2011)0434
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 12. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr…/2012 par konkrētiem pasākumiem zivju krājumu saglabāšanas jomā attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1026/2012).
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/212 |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
Zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgā organizācija ***I
P7_TA(2012)0333
Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (COM(2011)0416 – C7-0197/2011 – 2011/0194(COD))
2013/C 353 E/43
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2011)0416), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 42. pantu un 43. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0197/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 28. marta atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2012. gada 4. maija atzinumu (2), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0217/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.
(2) OV C 225, 27.7.2012., 20. lpp.
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
P7_TC1-COD(2011)0194
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 12. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr.../2012 par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1184/2006 un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 42. pantu un 43. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1) |
Kopējās zivsaimniecības politikas ("KZP") joma aptver pasākumus Savienības zvejas un akvakultūras produktu tirgos. Zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgā organizācija vai “tirgus kopīgā organizācija” ("TKO") ir KZP neatņemama sastāvdaļa, un tai būtu jāveicina tās mērķu sasniegšana. Tā kā KZP tiek pārskatīta, attiecīgi būtu jāpielāgo arī TKO. |
(2) |
Padomes 1999. gada 17. decembra Regula (EK) Nr. 104/2000 par zivsaimniecības un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (4) ir jāpārskata, lai ņemtu vērā patlaban spēkā esošo noteikumu piemērošanā atklātos trūkumus, jaunākās pārmaiņas Savienības un pasaules tirgos un zvejas un akvakultūras darbību attīstību. |
(2a) |
Zvejniecībai ir īpaši liela nozīme Savienības piekrastes reģionu, tostarp tālāko reģionu, ekonomikā. Ņemot vērā to, ka tā nodrošina iztikas līdzekļus šo reģionu zvejniekiem, būtu jāveic pasākumi, lai veicinātu tirgus stabilitāti un labāku atbilstību starp pieprasījumu un piedāvājumu. [Gr. 1] |
(3) |
TKO noteikumi būtu jāīsteno saskaņā ar Savienības starptautiskajām saistībām, jo īpaši Pasaules Tirdzniecības organizācijas ("PTO") noteikumiem. Zivis un jūras veltes ir kopējs īpašums. Tā kā zvejniecība atšķiras no citām nozarēm, tā jo īpaši ir jāreglamentē ar pasākumiem, kas neatkarīgi no tirgus prasībām atbilst vides un ekosistēmu aizsardzības kritērijiem. [Gr. 2] |
(3a) |
Tā kā pašreiz spēkā esošie PTO tirdzniecības noteikumi darbojas pietiekami labi, ar jaunu priekšlikumu būtu jācenšas pēc iespējas saglabāt šo situāciju. Tomēr, lai Savienības un importēto produktu konkurence notiktu ar līdzvērtīgiem nosacījumiem, Komisijai būtu jānodrošina, lai no trešām valstīm ievestie zvejas un akvakultūras produkti pilnībā atbilstu ilgtspējīgas zvejas praksei un Savienības tiesību aktu noteikumiem. [Gr. 3] |
(4) |
TKO būtu jāveicina KZP mērķu sasniegšana. |
(5a) |
Ņemot vērā Savienībā importēto zvejas un akvakultūras produktu lielo apjomu un ievērojamo daļu Savienības vispārējā patēriņā, ir ļoti svarīgi, lai TKO būtu ietverta tirdzniecības un muitas politikā, kuras mērķis ir regulēt importu un mazināt tā ietekmi uz Savienības ražotājiem maksātajām pirmās pārdošanas cenām un šo ražotāju darbību rentabilitāti. [Gr. 4] |
(5b) |
Būtu jāpanāk pēc iespējas lielāka konsekvence starp KZP un kopējo tirdzniecības politiku, pēdējo sistemātiski izmantojot, lai sekmētu pirmās mērķu sasniegšanu gan PTO daudzpusējās sarunās, gan arī saistībā ar divpusējiem un reģionālajiem tirdzniecības nolīgumiem. [Gr. 5] |
(5c) |
Visām valsts aģentūrām, kas atbild par Savienībā importēto zvejas un akvakultūras produktu muitas un veterinārajām pārbaudēm, ir jābūt nodrošinātām ar cilvēkresursiem, finansējumu un instrumentiem, kas tām ir nepieciešami darba pienācīgai izpildei. [Gr. 6] |
(6) |
Ir svarīgi, lai TKO pārvaldība notiktu saskaņā ar KZP labas pārvaldības principiem. |
(6a) |
Lai TKO būtu veiksmīga, ir ļoti būtiski ar reklāmas un izglītošanas kampaņām informēt patērētājus par labumu, ko sniedz zivju lietošana uzturā, un pieejamo sugu daudzveidību, kā arī to, cik svarīgi ir saprast marķējumā sniegto informāciju. [Gr. 7] |
(7) |
Ražotāju organizācijas ir galvenie dalībnieki, no kuriem atkarīga KZP un TKO pareiza piemērošana. Tādēļ ir nepieciešams stiprināt šo organizāciju mērķus un sniegt vajadzīgo finansiālo atbalstu, lai tās, pamatojoties uz KZP mērķos noteikto sistēmu, varētu uzņemties nozīmīgākus uzdevunus zivsaimniecības ikdienas pārvaldībā. Ir arī nepieciešams stiprināt šo organizāciju mērķus, lai nodrošinātu, ka viņu biedri zvejas un akvakultūras darbības veic ilgtspējīgi, uzlabo produktu laišanu tirgū , gūst lielākus ienākumus un vāc ekonomisku informāciju par akvakultūru. Īstenojot šos mērķus, ražotāju organizācijām būtu jāņem vērā atšķirīgie apstākļi, kas Savienībā un jo īpaši tālākajos reģionos valda zvejniecības un akvakultūras jomā, jo īpaši mazapjoma zvejniecību un ekstensīvas akvakultūras specifika. Dalībvalstīm un reģionālajām valdībām vajadzētu būt iespējai uzņemties atbildību par šo mērķu īstenošanu, cieši sadarbojoties ar ražotāju organizācijām pārvaldības jautājumos, vajadzības gadījumā arī par kvotu piešķiršanu un zvejas piepūles pārvaldību, ievērojot katras konkrētās zvejniecības vajadzības. [Gr. 8] |
(7a) |
Lai stiprinātu ražotāju organizāciju konkurētspēju un stabilitāti, būtu skaidri jānosaka pienācīgi izveides kritēriji, jo īpaši par minimālo biedru skaitu un šo organizāciju oficiālu atzīšanu. [Gr. 9] |
(8) |
Starpnozaru organizācijas, kas apvieno kopā dažādas tirgus dalībnieku kategorijas, var palīdzēt uzlabot tirdzniecības pasākumu koordinēšanu piegādes ķēdē un izstrādāt pasākumus visas nozares interesēs. |
(9) |
Ir lietderīgi paredzēt vienotus nosacījumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstis atzīst ražotāju organizācijas un starpnozaru organizācijas, tiek paplašināti ražotāju organizāciju un starpnozaru organizāciju pieņemtie noteikumi un segtas no šādas paplašināšanas izrietošās izmaksas. Noteikumu paplašināšanas kārtībai būtu vajadzīga Komisijas atļauja. |
(10) |
Lai ražotāju organizācijas varētu pievērst savus biedrus ilgtspējīgām zvejas un akvakultūras darbībām, ražotāju organizācijām būtu jāizstrādā un jāiesniedz dalībvalstu kompetentajām iestādēm ražošanas un tirdzniecības plāns, kurā paredzēti mērķu sasniegšanai vajadzīgie pasākumi. |
(10a) |
Nevēlamas nozvejas un piezvejas izkraušana un izbrāķēta loma samazināšana ir divi no pašreizējās KZP reformas mērķiem. Lai šos mērķus sasniegtu, ir plašāk jāizmanto selektīvie zvejas rīki, tā novēršot mazizmēra zivju nozveju. [Gr. 165] |
(11) |
Zvejas darbību neparedzamības dēļ ir lietderīgi izveidot mehānismu lietošanai pārtikā paredzētu zvejas produktu uzglabāšanai ar mērķi veicināt lielāku tirgus stabilitāti un palielināt ienākumus no produktiem, jo īpaši, radot pievienoto vērtību. Šim mehānismam būtu jāveicina Savienības vietējo tirgu stabilizācija un konverģence, lai pilnībā izveidotu vienoto tirgu. |
(11a) |
Ņemot vērā tālāko reģionu attālumu un ģeogrāfisko nošķirtību, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību ("LESD") 349. pantu varētu apsvērt īpašu rīcības programmu, kurā ņemtas vērā šo reģionu īpatnības. [Gr. 11] |
(11b) |
Komisijai būtu jānosaka atbalsta pasākumi, lai veicinātu sieviešu līdzdalību akvakultūras ražotāju organizācijās. [Gr. 12] |
(12) |
Ražotāju organizācijas var izveidot kolektīvu fondu organizācijām būtu jāpiešķir Savienības finansiālā palīdzība no Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda ražošanas un tirdzniecības plānu un uzglabāšanas mehānisma finansēšanai. [Gr. 13] |
(13) |
Lai ņemtu vērā cenu dažādību Savienībā, katrai ražotāju organizācijai vajadzētu būt tiesībām ierosināt cenu, kas “iedarbina” uzglabāšanas mehānismu. Šī sliekšņa cena nedrīkstētu būt par iemeslu tam, ka tiek noteiktas minimālas cenas, kas varētu kavēt konkurenci. |
(14) |
Tā kā zivju krājumi ir kopīgi izmantojami resursi, to ilgtspējīgu un efektīvu izmantošanu dažos gadījumos var labāk sasniegt organizācijas, kurās darbojas biedri no dažādām dalībvalstīm un reģioniem . Tādēļ jāparedz ir jāveicina arī iespēja izveidot transreģionālas (attiecīgā gadījumā pamatojoties uz bioģeogrāfiskiem reģioniem) un transnacionālas ražotāju organizācijas un ražotāju organizāciju savienības . , kurām jāievēro Šādas organizācijas būtu jāveido kā partnerības, kas paredz kopīgu saistošu noteikumu izstrādi un būtu jānodrošina visām zvejniecībā iesaistītajām personām līdzvērtīgi konkurences noteikumi. Šādu organizāciju izveidē ir jānodrošina, lai uz tām attiektos šajā regulā paredzētie konkurences noteikumi , un ir jāņem vērā nepieciešamība saglabāt saikni starp atsevišķām piekrastes kopienām un to vēsturiski izmantotajām zvejniecības nozarēm un ūdeņiem . [Gr. 14] |
(15) |
Kopēju tirdzniecības standartu piemērošanai būtu jāpaver iespēja piegādāt tirgum ilgtspējīgus produktus, pilnībā apgūt zvejas un akvakultūras produktu iekšējā tirgus potenciālu un veicināt tirdzniecību, kas balstīta uz godīgu konkurenci, tādā veidā palīdzot uzlabot ražošanas rentabilitāti. |
(16) |
Aizvien lielākas zvejas un akvakultūras produktu daudzveidības dēļ ir būtiski nodrošināt patērētājiem obligātās informācijas minimumu par galvenajām produktu īpašībām. Lai veicinātu produktu diferencēšanu, jāņem vērā arī papildinformācija, kuru var norādīt brīvprātīgi. Ir svarīgi patērētājiem sniegt skaidru un vispusīgu informāciju, cita starpā par produktu izcelsmi, ražošanas metodi un datumu, lai tie varētu izdarīt apzinātu izvēli. [Gr. 15] |
(16a) |
Ekomarķējuma izmantošana Savienības un trešo valstu izcelsmes zvejas produktiem ir iespēja sniegt skaidru informāciju par zvejas produktu ekoloģisko ilgtspējību. Tādēļ Komisijai būtu jāapsver iespēja izstrādāt un noteikt minimālos kritērijus Savienības ekomarķējuma izveidei zvejas produktiem. [Gr. 16] |
(16b) |
Lai aizsargātu Eiropas patērētājus, dalībvalstu iestādēm, kas atbildīgas par šajā regulā noteikto pienākumu uzraudzību un izpildi, būtu pilnībā jāizmanto pieejamās tehnoloģijas, tostarp DNS testi, lai novērstu gadījumus, kad tirgus dalībnieki nozveju marķē nepareizi. [Gr. 17] |
(16c) |
Ņemot vērā to, cik lielu nozīmi patērētāji, izdarot izvēli starp tirgū pieejamajiem zvejas un akvakultūras produktiem, piešķir produktu izcelsmei šā jēdziena plašākā izpratnē, īpaša uzmanība būtu jāpievērš tam, lai tiem sniegtā informācija šajā jomā būtu pēc iespējas precīza, skaidra un vispusīga. [Gr. 18] |
(16d) |
Lai nodrošinātu konsekvenci starp KZP, jo īpaši attiecībā uz TKO un patērētāju informēšanas noteikumiem, un kopējo tirdzniecības politiku, uzmanība jāpievērš tam, lai izvairītos no pārmērīgi plašas zvejas un akvakultūras produktu preferenciālās izcelsmes definēšanas, kā arī no jebkādiem izņēmumiem standarta definīcijās, kas mazinātu produktu izsekojamību un radītu neskaidrību par attiecīgā produkta izcelsmes vietu un ieguves veidu. [Gr. 19] |
(17) |
LESD 101. pantā minētie noteikumi par konkurenci saistībā ar nolīgumiem, lēmumiem un darbībām būtu jāpiemēro zvejas un akvakultūras produktu ražošanai vai tirdzniecībai tiktāl, ciktāl to piemērošana nekavē TKO darbību un neapdraud LESD 39. panta mērķu sasniegšanu. |
(17a) |
Ir jānodrošina, lai Savienības tirgū importētie produkti atbilstu tādām pašām prasībām un tirdzniecības standartiem, kādi jāievēro Savienības ražotājiem. [Gr. 20] |
(18) |
Ir lietderīgi paredzēt konkurences noteikumus, kuri piemērojami zvejas un akvakultūras produktu ražošanai un tirdzniecībai, ņemot vērā zvejniecības un akvakultūras specifiku, tostarp nozares sadrumstalotību, to, ka zivis ir kopīgi izmantojams resurss, un to, vai importa apjoms ir liels , kam būtu jāpiemēro tādi paši noteikumi, kādus piemēro Savienības zvejas un akvakultūras produktiem . Vienkāršošanas labad attiecīgie noteikumi, kuri paredzēti Padomes 2006. gada 24. jūlija Regulā (EK) Nr. 1184/2006, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai (5), būtu jāiestrādā pašreizējā regulā. Tāpēc Regula (EK) Nr. 1184/2006 vairs nebūtu jāpiemēro zvejas un akvakultūras produktiem. [Gr. 21] |
(19) |
Ir jāuzlabo ekonomiskā informācija par zvejas un akvakultūras produktu tirgiem Savienībā. |
(20) |
Lai varētu papildināt vai grozīt nodrošināt pienācīgu ražotāju organizāciju un starpnozaru organizāciju darbību , kā arī noteikt atbilstošus kopējos tirdzniecības standartus atzīšanas nosacījumus un prasības, papildināt vai grozīt ražošanas un tirdzniecības plāna saturu, noteikt un grozīt kopējos tirdzniecības standartus, papildināt vai grozīt obligāto informāciju un noteikt kritēriju minimumu informācijai, kuru tirgus dalībnieki brīvprātīgi sniedz patērētājiem,, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz to finansiālo atbalstu, iekšējiem noteikumiem, ražošanas un tirdzniecības plāna saturu, kā arī kopējo tirdzniecības standartu noteikšanu un grozīšanu 24., 33., 41. un 46. pantu.. [Gr. 22] Īpaši svarīgi ir tas, lai sagatavošanas darbu laikā Komisija veiktu atbilstīgu apspriešanos, arī ar ekspertiem. Sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, Komisijai būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga saistīto dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. |
(22) |
Lai nodrošinātu vienādus apstākļus šīs regulas īstenošanai attiecībā uz termiņiem un kārtību, kas dalībvalstīm jāievēro ražotāju organizāciju un starpnozaru organizāciju atzīšanā; formu, termiņiem un kārtību, kas dalībvalstīm jāievēro, paziņojot Komisijai par ikvienu lēmumu piešķirt vai atsaukt atzīšanu; noteikumiem attiecībā uz dalībvalstu veicamo pārbaužu biežumu, saturu un praktiskiem paņēmieniem; dalībvalstu veiktās paziņošanas formu un kārtību noteikumu paplašināšanas gadījumā; kārtību un termiņiem, kādos ražotāju organizācijas iesniedz un dalībvalstis apstiprina ražošanas un tirdzniecības plānus, un dalībvalstu īstenotās sliekšņa cenu publicēšanas formu, īstenošanas pilnvaras būtu jāuztic Komisijai. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (6). |
(22a) |
Tā kā dalībvalstis šīs regulas mērķi – proti, izveidot zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju – nevar pietiekami sekmīgi sasniegt tāpēc, ka zvejas un akvakultūras produktu tirgus ir kopējs tirgus, un to var labāk sasniegt Savienības līmenī tā apmēru un iedarbības dēļ un tādēļ, ka ir nepieciešama kopīga rīcība, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā ir paredzēti vienīgi tie pasākumi, kas vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai |
(23) |
Regula (EK) Nr. 104/2000 būtu jāatceļ, bet tiesiskās noteiktības labad atsevišķi tās noteikumi būtu jāturpina piemērot, līdz stājas spēkā regula par Eiropas Zivsaimniecības un jūrniecības fondu. |
(23a) |
Tādēļ Regula (EK) Nr. 1184/2006 būtu attiecīgi jāgroza, |
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I nodaļa
Vispārīgi noteikumi
1. pants
Priekšmets
1. Tiek izveidota zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgā organizācija, turpmāk “tirgus kopīgā organizācija”.
2. Tirgus kopīgā organizācija ("TKO") aptver šādus instrumentus:
a) |
profesionālās organizācijas; |
b) |
tirdzniecības standartus; |
c) |
informāciju patērētājiem; |
d) |
konkurences noteikumus; |
e) |
tirgus izpēti; |
ea) |
ārējo dimensiju. [Gr. 23] |
2. pants
Darbības joma
TKO attiecas uz I pielikumā minētajiem zvejas un akvakultūras produktiem, kurus ražo vai tirgo Savienībā. [Gr. 24]
3. pants
Mērķi
TKO palīdz sasniegt mērķus, kas izklāstīti Regulas Eiropas Parlamenta un Padomes … Regulā (ES) Nr. …/20XX par kopējo zivsaimniecības politiku (7) , 2. un 3. pantā. un jo īpaši nodrošināt tirgus stimulus ilgtspējīgas ražošanas prakses atbalstam, uzlabot Savienības produktu stāvokli tirgū, izstrādāt ražošanas stratēģijas, lai kopējo zivsaimniecības politiku ("KZP") pielāgotu strukturālām izmaiņām un īstermiņa tirgus svārstībām, kā arī nostiprināt iespējamo tirgu Savienības ražojumiem . [Gr. 25]
4. pants
Principi
TKO balstās uz labas pārvaldības principiem, kas izklāstīti Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku 4. pantā. par labu pārvaldību, ko tā panāk, skaidri nosakot kompetences Savienības, valsts, reģionu un pašvaldību līmenī, ilgtermiņa perspektīvu, tirgus dalībnieku plašu līdzdalību, kuģa karoga valsts atbildību, kā arī integrētās jūrniecības politikas, tirdzniecības politikas un citu Savienības politikas jomu saskaņotību . [Gr. 26]
5. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro definīcijas, kas noteiktas Regulā (ES) Nr. …/20XX (8) , Padomes 2009. gada 20. novembra Regulā (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (9), un Komisijas 2011. gada 8. aprīļa Īstenošanas regulā (ES) Nr. 404/2011, ar kuru pieņem sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenojama Padomes Regula (EK) Nr. 1224/2009 (10) . [Gr. 27]
Piemēro arī šādas definīcijas:
a) |
“zvejas produkti” ir jebkādā zvejas darbībā iegūti ūdens organismi vai no tiem iegūti produkti, kas norādīti I pielikumā; |
b) |
“akvakultūras produkti” ir jebkādā akvakultūras darbībā iegūti ūdens organismi jebkurā to dzīves cikla posmā vai no tiem iegūti produkti, kas norādīti I pielikumā; |
c) |
“ražotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas izmanto ražošanas līdzekļus, lai iegūtu zvejas vai akvakultūras produktus ar mērķi tos laist tirgū; |
d) |
“zvejniecības vai akvakultūras nozare” ir tautsaimniecības nozare, kas aptver visas zvejas vai akvakultūras produktu ražošanas, apstrādes un tirdzniecības darbības; |
da) |
“nevēlama nozveja” ir tāda nozveja, kas kā nevēlama noteikta Regulā (ES) Nr. …/20XX (11) ; [Gr. 28] |
e) |
“darīt pieejamu tirgū” nozīmē, veicot komercdarbību, par samaksu vai par brīvu piegādāt zvejas vai akvakultūras produktus izplatīšanai, patēriņam vai lietošanai Savienības tirgū; |
f) |
“laišana tirgū” ir pirmā reize, kad zvejas vai akvakultūras produkti tiek darīti pieejami Savienības tirgū. |
II nodaļa
Profesionālās organizācijas
I iedaļa
Dibināšana, mērķi un pasākumi
6. pants
Zvejniecības ražotāju organizāciju dibināšana
Zvejniecības ražotāju organizāciju var nodibināt kā grupu, kas izveidota pēc vienas vai vairāku dalībvalstu zvejas produktu ražotāju iniciatīvas un atzīta saskaņā ar II iedaļu.
Dibinot zvejniecības ražotāju organizācijas, ir jāņem vērā mazapjoma piekrastes zvejniecības un nerūpnieciskās zvejniecības ražotāju īpašā situācija, lai šie ražotāji it īpaši tiktu pozitīvi diskriminēti attiecībā uz ražotāju organizāciju dibināšanai pieejamo atbalstu. [Gr. 29]
7. pants
Zvejniecības ražotāju organizāciju mērķi
Zvejniecības ražotāju organizācijas cenšas sasniegt šādus mērķus:
a) |
veicināt savu biedru stabilas un ilgtspējīgas zvejas darbības, kuras pilnībā atbilst saglabāšanas , pārvaldības un izmantošanas politikai, kas izklāstīta Regulā (ES) Nr. …/20XX (11) un Savienības vides tiesību aktos; [Gr. 30] |
aa) |
plānot savu biedru ražošanu un konsultēt dalībvalstis un reģionālās pašvaldības zvejniecības pārvaldības jautājumos, kā arī apmainīties ar Savienības zvejas kuģos izstrādāto paraugpraksi; [Gr. 31] |
ab) |
sekmēt apgādi ar pārtiku un saglabāt un radīt darba vietas piekrastes un lauku apvidos, paredzēt profesionālās apmācības un sadarbības programmas, ar kurām mudinātu jauniešus iesaistīties šajā nozarē, un nodrošināt zvejniecībā nodarbinātajiem pienācīgu dzīves līmeni; [Gr. 32] |
b) |
realizēt nepieļaut, pēc iespējas samazināt un visoptimālākajā veidā izmantot nevēlamu nozveju no komerciāliem krājumiem , neradot šai nozvejai ievērojamu noieta tirgu ; [Gr. 33] |
ba) |
veicināt nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas izskaušanu, vajadzības gadījumā piemērojot biedriem šādus iekšējās kontroles pasākumus; [Gr. 34] |
bb) |
samazināt zvejas ietekmi uz vidi, tostarp paredzēt īstenošanas pasākumus, lai uzlabotu zvejas rīku selektivitāti, kontrolētu zvejas piepūli un mazinātu nevēlamu un neatļautu nozveju; [Gr. 35] |
bc) |
pārvaldīt resursu piekļuves tiesības, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. …/20XX (12) IV nodaļu piešķirtas to biedriem; [Gr. 36] |
c) |
uzlabot nosacījumus savu biedru zvejas produktu laišanai tirgū; |
d) |
stabilizēt tirgus; |
e) |
uzlabot ražotāja ražotāju rentabilitāti un palielināt zvejnieku ienākumus ; [Gr. 37] |
ea) |
nodrošināt zvejas produktu izsekojamību un darīt patērētājiem pieejamāku skaidru un vispusīgu informāciju šajā jomā, lai veicinātu izpratni par jūras ekosistēmu un zvejniecības resursu saglabāšanas stāvokli, kā arī izglītot patērētājus par pārtikā lietojamo sugu lielo daudzveidību; [Gr. 38] |
eb) |
veicināt informācijas un komunikācijas tehnoloģiju ("IKT") izmantošanu, lai nodrošinātu zvejas produktu veiksmīgāku tirdzniecību un augstākas cenas. [Gr. 39] |
8. pants
Zvejniecības ražotāju organizāciju veicamie pasākumi
Lai sasniegtu 7. pantā izklāstītos mērķus, zvejniecības ražotāju organizācijas var veikt cita starpā veic šādus pasākumus: [Gr. 41]
a) |
plānot savu biedru zvejas darbības; darbību pārvaldību, tostarp izstrādāt un īstenot pasākumus, kas zvejas darbības padarītu selektīvākas, un konsultēt dalībvalstis un reģionālās pašvaldības par iepriekš minētajiem pārvaldības plāniem; [Gr. 42] |
b) |
visoptimālākajā veidā izmantot nevēlamu nozveju no komerciāliem krājumiem un palīdzēt saviem biedriem to nepieļaut un pēc iespējas samazināt ;
|
c) |
pielāgot ražošanu tirgus prasībām; |
d) |
virzīt savu biedru produktu piedāvājumu un tirdzniecību; |
e) |
pārvaldīt zvejas produktu pagaidu uzglabāšanu saskaņā ar 35. un 36. pantu; |
f) |
kontrolēt un veikt pasākumus, lai biedru darbības notiktu saskaņā ar ražotāju organizācijas paredzētajiem noteikumiem; |
fa) |
uzlabot zināšanas par ražošanu un tirgu, kā arī ražošanas un tirgus kvalitāti un pārredzamību; veikt pētījumus, lai uzlabotu plānošanas un pārvaldības darbības, un atbalstīt profesionālās programmas, kas veicina ilgtspējīgus zvejas produktus; [Gr. 46] |
fb) |
brīvprātīgi sniegt informāciju kompetentajām dalībvalsts iestādēm par jūras ekosistēmu un zvejas resursu saglabāšanas stāvokli tik bieži un tādā veidā, kā uzskatāms par vajadzīgu; [Gr. 47] |
fc) |
kolektīvi pārvaldīt savu biedru zvejas iespējas; [Gr. 48] |
fd) |
veicināt patērētājiem skaidras un vispusīgas informācijas pieejamību. [Gr. 49] |
9. pants
Akvakultūras ražotāju organizāciju dibināšana
Akvakultūras ražotāju organizāciju var nodibināt kā grupu, kas izveidota pēc vienas vai vairāku dalībvalstu akvakultūras produktu ražotāju iniciatīvas un atzīta saskaņā ar II iedaļu.
10. pants
Akvakultūras ražotāju organizāciju mērķi
Akvakultūras ražotāju organizācijas cenšas sasniegt šādus mērķus:
a) |
veicināt savu biedru akvakultūras darbību stabilitāti un ekonomisko, sociālo un ekoloģisko ilgtspējību un popularizēt bioloģiskās akvakultūras priekšrocības , nodrošinot šo darbību attīstības iespējas ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un reģionālajām varas iestādēm un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvu 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (13), un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (14), ievērojot katrā dalībvalstī vai tās daļā spēkā esošo tiesisko regulējumu; [Gr. 151] |
aa) |
nodrošināt, ka zivju izcelsmes barība, ko izmanto akvakultūrā, tiek iegūta ilgtspējīgi pārvaldītās zvejas darbībās; [Gr. 52] |
b) |
sekmēt apgādi ar pārtiku , ievērojot augstus pārtikas kvalitātes un nekaitīguma standartus un veicinot nodarbinātību piekrastes un lauku apvidos; [Gr. 53] |
c) |
pārliecināties, ka to biedru darbības atbilst valstu stratēģiskajiem plāniem, kas minēti Regulas (ES) Nr. …/20XX (15) 51. pantā; |
d) |
uzlabot nosacījumus to biedru akvakultūras produktu laišanai tirgū; |
da) |
stabilizēt tirgus; [Gr. 54] |
e) |
uzlabot ražotāju rentabilitāti un palielināt nozarē strādājošo ienākumus, vienlaikus uzlabojot viņu darba apstākļus ; [Gr. 55] |
ea) |
īstenot programmas, kas veicina ekoloģisku un ilgtspējīgu akvakultūras produktu un darbību nepārtrauktu uzlabošanu, kā arī profesionālo apmācību un izglītību un darbības, kas nodrošinātu akvakultūrā nodarbinātajiem pienācīgu dzīves līmeni un ierobežotu un pēc iespējas samazinātu kaitīgo ietekmi visā ražošanas ķēdē; [Gr. 56] |
eb) |
veicināt jebkādas citas darbības, kas ir ražotāju organizāciju biedru interesēs, un attīstīt vai pilnveidot nozares darbību, lai ražotāju organizācijas varētu īstenot arī šajā pantā nenorādītus mērķus; [Gr. 57] |
ec) |
veicināt patērētājiem pieeju informācijai par akvakultūras produktiem; [Gr. 58] |
ed) |
pēc iespējas izmantot IKT, lai nodrošinātu produktiem labāko iespējamo cenu. [Gr. 59] |
11. pants
Akvakultūras ražotāju organizāciju veicamie pasākumi
Lai sasniegtu 10. pantā izklāstītos mērķus, akvakultūras ražotāju organizācijas cita starpā var veikt šādus pasākumus: [Gr. 60]
a) |
veicināt atbildīgu , ekstensīvu un ilgtspējīgu akvakultūru, jo īpaši dabas aizsardzības, dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības ziņā; [Gr. 61] |
aa) |
plānot savu biedru akvakultūras darbību pārvaldību; [Gr. 62] |
b) |
pielāgot ražošanu tirgus prasībām; |
c) |
virzīt savu biedru produktu piedāvājumu , cenu stabilizāciju un realizāciju; [Gr. 63] |
ca) |
pārvaldīt akvakultūras produktu pagaidu uzglabāšanu saskaņā ar 35. un 36. pantu; [Gr. 64] |
d) |
kontrolēt un veikt pasākumus, lai biedru darbības notiktu saskaņā ar ražotāju organizācijas paredzētajiem noteikumiem; |
e) |
vākt vides informāciju un informāciju par tirgotajiem produktiem, tostarp ekonomisku informāciju par pirmo pārdošanu, un par ražošanas prognozēm; [Gr. 65] |
ea) |
uzlabot zināšanas par ražošanu un tirgu, kā arī ražošanas un tirgus kvalitāti un pārredzamību; veikt pētījumus, lai uzlabotu plānošanas un pārvaldības darbības, un atbalstīt profesionālās programmas, kas veicina ilgtspējīgus zvejas produktus; [Gr. 66] |
eb) |
veicināt patērētājiem pieeju skaidrai un vispusīgai informācijai par akvakultūras produktiem; [Gr. 67] |
ec) |
veicināt akvakultūras produktu noietu, izmantojot sertifikācijas iespējas, jo īpaši aizsargātus cilmes vietu nosaukumus un ilgtspējības apliecinājumus. [Gr. 68] |
12. pants
Ražotāju organizāciju apvienību dibināšana
1. Zvejniecības vai akvakultūras ražotāju organizāciju apvienību var nodibināt kā grupu, kas izveidota pēc vienā vai vairākās dalībvalstīs atzītu ražotāju organizāciju iniciatīvas.
2. Ražotāju organizāciju apvienībām piemēro šīs regulas noteikumus, kas piemērojami ražotāju organizācijām, ja vien nav norādīts citādi.
13. pants
Ražotāju organizāciju apvienību mērķi
Zvejniecības vai akvakultūras ražotāju organizāciju apvienības cenšas sasniegt šādus mērķus:
a) |
ilgtspējīgāk un efektīvāk sasniegt jebkurus 7. un 10. pantā izklāstītos mērķus, ko tiecas sasniegt ražotāju organizācijas, kuras ir tās biedri; [Gr. 69] |
b) |
koordinēt un izstrādāt pasākumus, kas ir to ražotāju organizāciju kopīgās interesēs, kuras ir tās biedri , tostarp uzlabot produktu mārketingu patērētājiem ; [Gr. 70] |
ba) |
nodrošināt atbilstību visiem pasākumiem, kas paredzēti, lai katrā dalībvalstī attiecībā uz ikvienu zivju krājumu vai zvejniecību nodrošinātu relatīvi stabilas zvejas darbības. [Gr. 71] |
13.a pants
Ražotāju organizāciju apvienību finansēšana
1. Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds var finansiāli atbalstīt ražotāju organizāciju apvienību izveidi un/vai attīstību.
2. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 50. pantu, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par šādu finansiālu atbalstu. [Gr. 72]
14. pants
Starpnozaru organizāciju dibināšana
Starpnozaru organizāciju var nodibināt kā grupu, kas izveidota pēc vienas vai vairāku dalībvalstu zvejas un akvakultūras produktu tirgus dalībnieku iniciatīvas un atzīta saskaņā ar II iedaļu.
15. pants
Starpnozaru organizāciju mērķi
Starpnozaru organizācijas cenšas sasniegt šādus mērķus:
a) |
uzlabot apstākļus, kādos Savienības zvejas un akvakultūras produkti tiek darīti pieejami tirgū; |
b) |
palīdzēt labāk koordinēt to, kā Savienības zvejas un akvakultūras produkti tiek laisti tirgū un darīti pieejami tirgū. |
16. pants
Starpnozaru organizāciju veicamie pasākumi
Lai sasniegtu 15. pantā izklāstītos mērķus, starpnozaru organizācijas var veikt šādus pasākumus:
a) |
izstrādāt standartlīgumus, kuri ir saderīgi ar Savienības tiesību aktiem; |
b) |
nediskriminējošā veidā veicināt Savienības zvejas un akvakultūras produktu noietu, izmantojot sertifikācijas iespējas, jo īpaši cilmes vietas nosaukumus, kvalitātes zīmes, ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un ilgtspējības apliecinājumus , un nodrošinot Savienības produktu skaidru identifikāciju salīdzinājumā ar importētajiem produktiem ; [Gr. 73] |
c) |
noteikt zvejas un akvakultūras produktu ražošanas un tirdzniecības noteikumus, kuri ir stingrāki par Savienības vai valsts tiesību aktu noteikumiem; |
d) |
uzlabot produkcijas un tirgus kvalitāti un pārredzamību un attiecīgās zināšanas , kā arī nodrošināt profesionālās apmācības un izglītības programmas, kas veicina un sekmē produktu kvalitāti, izsekojamību, pārtikas nekaitīgumu un pētniecības un izstrādes iniciatīvas ; [Gr. 74] |
e) |
veikt pētījumus un tirgus izpēti un izstrādāt metodes, lai optimizētu tirgus darbību, ieskaitot IKT; |
f) |
sniegt informāciju un veikt pētījumus, kas vajadzīgi, lai panāktu ilgtspējīgas piegādes tādā apjomā, kvalitātē un par tādu cenu, kas atbilst tirgus prasībām un patērētāju vēlmēm; |
fa) |
rosināt patērētājus lietot uzturā no veselīgiem zivju krājumiem iegūtas sugas ar augstu uzturvērtību, kas patlaban nav realizējamas; [Gr. 75] |
g) |
kontrolēt un attiecīgā gadījumā veikt atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka biedru darbības notiek saskaņā ar starpnozaru organizācijas paredzētajiem noteikumiem. |
II iedaļa
Atzīšana
17. pants
Ražotāju organizāciju atzīšana
1. Dalībvalstis par zvejniecības vai akvakultūras ražotāju organizācijām var atzīt visas zvejniecības vai akvakultūras ražotāju grupas, kuras iesniedz pieteikumu atzīšanas saņemšanai, ja:
a) |
attiecīgās dalībvalsts teritorijā vai tās daļā tās ir pietiekami ekonomiski aktīvas, jo īpaši attiecībā uz to biedru skaitu un tirgojamās produkcijas apjomu; |
b) |
tām ir juridiskas personas statuss atbilstīgi dalībvalsts tiesību aktiem, to oficiālā mītne atrodas un tās ir nodibinātas attiecīgās dalībvalsts teritorijā; |
c) |
tās spēj sasniegt 7. un 10. pantā izklāstītos mērķus; |
d) |
tās ievēro VI nodaļā V nodaļā izklāstītos konkurences noteikumus; [Gr. 76] un |
e) |
tām nav dominējoša stāvokļa konkrētā tirgū, ja vien tas nav nepieciešams Līguma 39. pantā izklāstīto mērķu sasniegšanai. [Gr. 77] |
ea) |
tās nodrošina pārredzamību attiecībā uz to biedriem, pārvaldību un finansējuma avotiem. [Gr. 78] |
1.a Dalībvalstis var noteikt papildu nosacījumus ražotāju organizācijas atzīšanai. [Gr. 79]
1.b Ražotāju grupas, kas atzītas Regulas (EK) Nr. 104/2000 nozīmē, uzskata par atzītām šīs regulas nozīmē. [Gr. 80]
1.c Ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka mazapjoma zvejniecību līdzdalība ražotāju organizācijās ir atbilstoša un reprezentatīva. [Gr. 81]
18. pants
Starpnozaru organizāciju atzīšana
1. Dalībvalstis, ņemot vērā Savienības noteikumus, jo īpaši konkurences noteikumus, par starpnozaru organizācijām var atzīt visas to teritorijā nodibinātas grupas, kuras iesniedz attiecīgu pieteikumu,ja šādas grupas:
a) |
konkrētā apgabalā vai apgabalos pārstāv būtisku daļu no vismaz divām šādām darbībām: zvejas un akvakultūras produktu vai no zvejas un akvakultūras produktiem , kurus zvejo ar Savienības kuģiem vai iegūst dalībvalstu akvakultūras uzņēmumos, iegūtu produktu ražošana, tirdzniecība un apstrāde; ražošanas , apstrādes vai tirdzniecības ; [Gr. 82] |
b) |
pašas nav iesaistītas zvejas un akvakultūras produktu vai no zvejas un akvakultūras produktiem iegūtu produktu ražošanā, apstrādē vai tirdzniecībā; |
c) |
tām ir juridiskas personas statuss atbilstīgi dalībvalsts tiesību aktiem, to oficiālā mītne atrodas un tās ir nodibinātas attiecīgās dalībvalsts teritorijā; |
d) |
var sasniegt 15. pantā izklāstītos mērķus; |
e) |
ņem vērā patērētāju intereses; un |
f) |
nekavē TKO pienācīgu darbību. |
1.a Var atzīt arī pastāvošās starpnozaru organizācijas, kas atbilst visiem šajā pantā izvirzītajiem noteikumiem, pat ja tās izveidotas ar izpildes aktu vai tiesību aktu. [Gr. 83]
19. pants
Atzīšanas pārbaude un atsaukšana, ko veic dalībvalstis
Dalībvalstis veic regulāras pārbaudes, lai pārliecinātos, vai ražotāju organizācijas , ražotāju organizāciju apvienības un starpnozaru organizācijas ievēro 17. un 18. pantā noteiktos atzīšanas nosacījumus, un attiecīgā gadījumā atsauc to atzīšanu. [Gr. 84]
20. pants
Starptautiskas ražotāju organizācijas, ražotāju organizāciju apvienības un starpnozaru organizācijas
Dalībvalstis, kuru valstspiederīgie ir tādas ražotāju organizācijas , ražotāju organizāciju apvienības vai starpnozaru organizācijas biedri, kura ir nodibināta citas dalībvalsts teritorijā, un dalībvalstis, kurās atrodas citās dalībvalstīs atzītu ražotāju organizāciju apvienības oficiālā mītne, kopā ar attiecīgajām dalībvalstīm izveido administratīvu sadarbību, kas vajadzīga, lai varētu veikt attiecīgās organizācijas vai apvienības darbību pārbaudes. [Gr. 85]
21. pants
Zvejas iespēju iedalīšana
Ražotāju organizācija, kuras biedri ir dažādu dalībvalstu valstspiederīgie, vai dažādās dalībvalstīs atzītu ražotāju organizāciju apvienība veic savus uzdevumus, neskarot noteikumus, kas reglamentē zvejas iespēju sadali starp dalībvalstīm saskaņā ar Regulas (ES) Nr. …/20XX (16) 16. pantu.
22. pants
Paziņošana Komisijai un ražotāju organizāciju saraksta publicēšana [Gr. 87]
Dalībvalstis elektroniski paziņo Komisijai ikvienu lēmumu piešķirt vai atsaukt atzīšanu. Katra gada sākumā Komisija publicē to ražotāju organizāciju sarakstu, kas ir atzītas iepriekšējā gadā, un to organizāciju sarakstu, kurām iepriekšējā gadā atzīšana ir atsaukta. [Gr. 88]
23. pants
Komisijas veiktas pārbaudes
Lai nodrošinātu to, ka tiek ievēroti 17. un 18. pantā paredzētie nosacījumi ražotāju organizāciju vai starpnozaru organizāciju atzīšanai, Komisija var veikt pārbaudes un attiecīgā gadījumā pieprasīt pieprasa dalībvalstīm atsaukt ražotāju organizāciju vai starpnozaru organizāciju atzīšanu. [Gr. 89]
24. pants
Deleģētie akti
Saskaņā ar 50. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu noteikumus attiecībā uz ražotāju organizāciju vai starpnozaru organizāciju iekšējo darbību, statūtiem, tiem piemērojamiem finanšu un budžeta noteikumiem, biedru pienākumiem un šādu noteikumu izpildes nodrošināšanu, tostarp paredzamajām sankcijām. [Gr. 90]
a) |
grozītu vai papildinātu 17. un 18. pantā paredzētos atzīšanas nosacījumus. Šie noteikumi var attiekties uz ražotāju organizācijas vai starpnozaru organizācijas iekšējo darbību, to statūtiem, finanšu un budžeta noteikumiem, biedru pienākumiem un noteikumu izpildes nodrošināšanu, tostarp sankcijām; [Gr. 91] |
b) |
paredzētu noteikumus par to pārbaužu biežumu, saturu un praktiskajām metodēm, kas dalībvalstīm jāveic saskaņā ar 20. un 21. pantu. [Gr. 92] |
25. pants
Īstenošanas akti
1. Komisija pieņem īstenošanas aktus par:
a) |
termiņiem un kārtību, kas dalībvalstīm jāievēro ražotāju organizāciju un starpnozaru organizāciju atzīšanā atbilstīgi 17. un 18. pantam vai šādas atzīšanas atsaukšanā atbilstīgi 19. pantam; |
b) |
formu, termiņiem un kārtību, kas dalībvalstīm jāievēro, atbilstīgi 22. pantam paziņojot Komisijai par ikvienu lēmumu piešķirt vai atsaukt atzīšanu; |
ba) |
noteikumiem attiecībā uz to pārbaužu biežumu, saturu un praktiskiem paņēmieniem, kas dalībvalstīm ir jāveic saskaņā ar 20. pantu. [Gr. 93] |
2. Šā panta 1. punktā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 51. pantā minēto pārbaudes procedūru.
III iedaļa
Noteikumu paplašināšana
26. pants
Ražotāju organizāciju un ražotāju organizāciju apvienību noteikumu paplašināšana [Gr. 94]
1. Noteikumus, par kuriem vienojusies ražotāju organizācija vai ražotāju organizāciju apvienība , dalībvalsts var padarīt saistošus ražotājiem, kas nav šīs organizācijas vai apvienības biedri un kas tirgo jebkurus šādas ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības produktus apgabalā, kura reprezentatīvs pārstāvis ir ražotāju organizācija vai ražotāju organizāciju apvienība , ja: [Gr. 95]
a) |
ražotāju organizācija vai ražotāju organizāciju apvienība tiek uzskatīta par ražošanas un tirdzniecības reprezentatīvu pārstāvi vienā dalībvalstī , vajadzības gadījumā iekļaujot mazapjoma un nerūpnieciskās zvejas nozari, un iesniedz pieteikumu valsts kompetentajām iestādēm; [Gr. 96] |
b) |
paplašināmie noteikumi attiecas uz vienu vai vairākiem 8. panta a) līdz e) punktā paredzētajiem ražotāju organizāciju pasākumiem; un |
ba) |
tiek ievēroti noteikumi par uzņēmumu brīvu konkurenci. [Gr. 97] |
2. Šā panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām zvejniecības ražotāju organizāciju uzskata par reprezentatīvu pārstāvi, ja tā saražo vismaz 65 % 30 % no attiecīgā produkta iepriekšējā gadā pārdotā daudzuma apgabalā, kurā ierosināta noteikumu paplašināšana. [Gr. 98]
3. Šā panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām akvakultūras ražotāju organizāciju uzskata par reprezentatīvu pārstāvi, ja tā saražo vismaz 40 % no attiecīgā produkta iepriekšējā gadā pārdotā daudzuma apgabalā, kurā ierosināta noteikumu paplašināšana. [Gr. 99]
4. Paplašināmos noteikumus, kas jāattiecina uz ražotājiem, kuri nav biedri, piemēro laikposmā no 90 dienām 30 dienām līdz 12 mēnešiem. [Gr. 100]
27. pants
Starpnozaru organizāciju noteikumu paplašināšana
1. Dažus nolīgumus, lēmumus vai saskaņotas darbības, par kuriem vienojusies starpnozaru organizācija, dalībvalsts var konkrētā apgabalā vai konkrētos apgabalos padarīt saistošus citiem tirgus dalībniekiem, kuri nepieder pie šīs organizācijas, ja:
a) |
starpnozaru organizācija atbild par vismaz 65 % no vismaz divām šādām darbībām: attiecīgā produkta ražošana, tirdzniecība vai apstrāde iepriekšējā gada laikā dalībvalsts attiecīgajā apgabalā vai apgabalos, un iesniedz pieteikumu valsts kompetentajām iestādēm; un |
b) |
paplašināmie noteikumi, kas jāattiecina uz citiem tirgus dalībniekiem, ir saistīti ar jebkuru no 16. panta a) līdz f) punktā minētajiem starpnozaru organizācijas pasākumiem un nerada kaitējumu citiem tirgus dalībniekiem attiecīgajā dalībvalstī vai Savienībā. |
2. Noteikumu paplašināšanu piemēro ne ilgāk kā trīs gadus.
28. pants
Saistības
Ja noteikumi saskaņā ar 26. un 27. pantu ir paplašināti, attiecinot tos uz tirgus dalībniekiem, kas nav biedri, attiecīgā dalībvalsts var nolemt, ka tirgus dalībnieki, kas nav biedri, sedz ražotāju organizācijai vai starpnozaru organizācijai visas izmaksas vai daļa izmaksu, kuras to biedriem radušās paplašināto noteikumu piemērošanas dēļ.
29. pants
Komisijas atļauja
1. Dalībvalstis paziņo Komisijai noteikumus, ko tās plāno nolemj darīt saistošus visiem ražotājiem vai tirgus dalībniekiem konkrētā apgabalā vai konkrētos apgabalos atbilstīgi 26. un 27. pantam. [Gr. 101]
2. Komisija pieņem lēmumu, ar kuru atļauj dalībvalsts paziņoto noteikumu paplašināšanu, ar noteikumu, ka:
a) |
ir ievēroti 26. un 27. panta noteikumi; |
b) |
ir ievērota VI nodaļa par konkurences noteikumiem; |
c) |
paplašināšana neapdraud brīvo tirdzniecību; un |
d) |
nav apdraudēti LESD 39. pantā noteiktie mērķi. |
3. Divu mēnešu Komisija 15 dienu laikā pēc paziņojuma saņemšanas Komisija pieņem lēmumu, ar kuru atļauj vai noraida noteikumu paplašināšanu, un informē par to dalībvalstis. Ja divu mēnešu 15 dienu laikā Komisija nav pieņēmusi lēmumu, uzskata, ka Komisija noteikumu paplašināšanu ir atļāvusi. [Gr. 102]
30. pants
Atļaujas atsaukšana
Komisija var veikt pārbaudes un atsaukt noteikumu paplašināšanas atļauju, ja tā konstatē, ka kāda no šīs atļaujas prasībām nav izpildīta. Komisija par to informē dalībvalstis.
31. pants
Īstenošanas akti
Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros paredz noteikumus par 29. panta 1. punktā minētās paziņošanas formu un kārtību. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 51. pantā minēto pārbaudes procedūru.
IV iedaļa
Ražošanas un tirdzniecības plānošana
32. pants
Ražošanas un tirdzniecības plāns
1. Saskaņā ar Komisijas iesniegtajām pamatnostādnēm katra ražotāju organizācija iesniedz savas valsts kompetentajām iestādēm ražošanas un tirdzniecības plānu , aprakstot, kā tā plāno īstenot 3. pantā 3., 7. un 10. pantā izklāstītos mērķus katra ražotāju organizācija. [Gr. 103]
2. Dalībvalsts apstiprina plānu. Kad tas ir apstiprināts, ražotāju organizācija plānu nekavējoties īsteno.
3. Ražotāju organizācijas var pārskatīt ražošanas un tirdzniecības plānu, un pārskatīto redakciju tās nosūta apstiprināšanai dalībvalsts kompetentajām iestādēm.
4. Ražotāju organizācija sagatavo gada ziņojumu par savām darbībām saskaņā ar 1. punktā minēto ražošanas un tirdzniecības plānu un iesniedz to dalībvalsts kompetentajām iestādēm.
5. Dalībvalstis veic pārbaudes, lai pārliecinātos par to, ka katra ražotāju organizācija izpilda šajā pantā noteiktos pienākumus . Ja dalībvalsts konstatē pienākumu neizpildi, tā var nolemt atzīšanu atsaukt . [Gr. 104]
33. pants
Deleģētie akti
Saskaņā ar 50. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, kuros paredz noteikumus par 32. panta 1. punktā minētā ražošanas un tirdzniecības plāna saturu.
34. pants
Īstenošanas akti
Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros paredz kārtību un termiņus, kādos ražotāju organizācijas iesniedz un dalībvalstis apstiprina 32. pantā minēto ražošanas un tirdzniecības plānu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 51. pantā minēto pārbaudes procedūru.
V iedaļa
Tirgu stabilizēšana
35. pants
Uzglabāšanas mehānisms
Ražotāju organizācijas var finansēt līdzfinansēt II pielikumā minēto zvejas produktu uzglabāšanu, ja: [Gr. 105]
a) |
ražotāju organizācijas ir piedāvājušas produktus pārdošanai, bet par 36. pantā minēto sliekšņa cenu tiem nav atrasts pircējs; |
b) |
produkti atbilst tirdzniecības standartiem, kuri pieņemti saskaņā ar 39. pantu, un to kvalitāte ir piemērota, lai tos lietotu pārtikā; |
c) |
produkti ir stabilizēti vai apstrādāti un uzglabāti, tos sasaldējot, kuģī vai uz sauszemes uzstādītās iekārtās, sālot, vītinot, marinējot un attiecīgā gadījumā vārot un pasterizējot. Filetēšana vai sagriešana un attiecīgā gadījumā galvas atdalīšana var papildināt vienu no iepriekš minētajiem procesiem; |
d) |
uzglabātos produktus vēlākā posmā atkārtoti laiž tirgū lietošanai pārtikā;un |
da) |
tiek skaidri noteikts minimālais un maksimālais laikposms, kurā finansē II pielikumā minēto zvejas produktu uzglabāšanu. [Gr. 106] |
36. pants
Cenas, kas iedarbina uzglabāšanas mehānismu
1. Pirms katra gada sākuma katra ražotāju organizācija var izteikt individuālu priekšlikumu par cenu, kura iedarbina 35. pantā minēto uzglabāšanas mehānismu attiecībā uz II pielikumā norādītajiem zvejas produktiem un akvakultūras produktiem . [Gr. 107]
2. Sliekšņa cena nedrīkst pārsniegt 80 % no vidējās svērtās cenas, kas attiecīgās ražotāju organizācijas darbības apgabalā attiecīgajam produktam reģistrēta iepriekšējo trīs gadu laikā tieši pirms gada, kuram nosaka sliekšņa cenu.
3. Nosakot sliekšņa cenu, ņem vērā:
a) |
ražošanas un pieprasījuma tendences; |
b) |
tirgus cenu stabilizēšanu; |
c) |
tirgus konverģenci; |
d) |
ražotāju ienākumus; un |
e) |
patērētāju intereses. |
4. Dalībvalstis pēc savā teritorijā atzīto ražotāju organizāciju priekšlikumu pārbaudes nosaka sliekšņa cenas, kas jāpiemēro ražotāju organizācijām. Šīs cenas nosaka, pamatojoties uz 2. un 3. punktā minētajiem kritērijiem. Cenas dara publiski pieejamas.
37. pants
Īstenošanas akti
Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros paredz noteikumus par 36. panta 4. punktā minēto sliekšņa cenu publicēšanas formu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 51. pantā minēto pārbaudes procedūru.
VI iedaļa
Kolektīvs fonds
38. pants
Kolektīvs fonds
–1. |
Ražotāju organizāciju un to apvienību standartu uzlabošanas plānu izstrādi, pārstrukturēšanu un izpildi finansē no Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda līdzekļiem. [Gr. 108] |
1. |
Katra ražotāju organizācija var izveidot kolektīvu fondu, kuru izmanto tikai tādēļ, Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu var izmantot , lai finansētu šādus pasākumus: [Gr. 109]
|
1.a |
TKO ietvertos instrumentus, tostarp kolektīvo fondu, finansē ar Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, ievērojot noteiktās līdzfinansējuma likmes. [Gr. 110] |
III nodaļa
Tirdzniecības standarti
39. pants
Tirdzniecības standartu noteikšana
1. Lietošanai pārtikā paredzētiem produktiem, kas minēti I pielikumā, neatkarīgi no to izcelsmes (Savienības vai importa) var noteikt kopējus tirdzniecības standartus. [Gr. 111]
2. Standarti, kas minēti 1. punktā, jo īpaši var būt saistīti ar:
a) |
zivju produktu minimālajiem tirdzniecības izmēriem, ņemot vērā labāko pieejamo ieteikumu un ievērojot saglabāšanas references izmērus, kas minēti Regulas (ES) Nr. …/20XX (17) 15. panta 3. punktā; 2. punktā ; [Gr. 112] |
aa) |
klasifikāciju pēc kvalitātes, lieluma vai svara, kā arī sagatavošanas veida; [Gr. 113] |
b) |
konservētu produktu specifikācijām saskaņā ar krājumu saglabāšanas prasībām un starptautiskajām saistībām. |
3. Šā panta 1. un 2. punktu piemēro, neskarot:
a) |
Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (18); |
b) |
Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (19), un |
c) |
Regulu (EK) Nr. 1224/2009. |
40. pants
Atbilstība tirdzniecības standartiem
1. Produktus, kuriem ir noteikti tirdzniecības standarti, Savienībā var tirgot lietošanai pārtikā vienīgi saskaņā ar attiecīgajiem standartiem. Šis noteikums attiecas arī uz visiem importētajiem zvejas un akvakultūras produktiem. [Gr. 114]
2. Dalībvalstis pārbauda, vai produkti, uz kuriem attiecas kopēji tirdzniecības standarti, atbilst šiem standartiem. Pārbaudes var notikt visos tirdzniecības posmos un transportēšanas laikā.
3. Visus izkrautos zvejas produktus, arī tos, kuri neatbilst tirdzniecības standartiem, dalībvalstu atbildībā var bez maksas izdalīt Savienībā nodibinātām filantropiskām vai labdarības organizācijām vai personām, kurām saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem ir tiesības saņemt sabiedrisku palīdzību.
40.a pants
Higiēnas un sanitārās prasības
Lai novērstu negodīgu konkurenci Savienības tirgū, uz importētiem produktiem attiecina tādas pašas higiēnas un sanitārās prasības, ko piemēro Savienības produktiem, un tos pakļauj tādiem pašiem kontroles pasākumiem, arī pilnīgai izsekojamībai. Visaptverošai kontrolei gan uz robežas, gan izcelsmes vietā ir jānodrošina šo prasību pienācīga izpilde. [Gr. 116]
41. pants
Deleģētie akti
Saskaņā ar 50. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, kuros nosaka kopējos tirdzniecības standartus, kuri minēti 39. panta 1. punktā, attiecībā uz kvalitāti, lielumu vai svaru, iepakojumu, sagatavošanas veidu un marķējumu, un, ja tas izriet no minēto standartu izmantošanā gūtās pieredzes, tos grozītu, vienlaikus nodrošinot to, ka standarti tiek noteikti godīgā un pārredzamā veidā.
IV nodaļa
Informācija patērētājiem
42. pants
Obligāta informācija
1. Zvejas un akvakultūras produktus, kuri minēti I pielikuma a), b), c) un e) punktā un kurus tirgo Savienībā, neatkarīgi no to ģeogrāfiskās izcelsmes var piedāvāt mazumtirdzniecībā galapatērētājam tikai tad, ja uz attiecīgās etiķetes vai attiecīgajā marķējumā ir norādīts: iekļauta obligātā pārtikas produktu informācija, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 1169/2011 par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem (20) IV nodaļā .
1.a Marķējumā vai uz etiķetes norāda arī šādu informāciju: [Gr. 117]
a) |
sugas komerciālais nosaukums; |
b) |
ražošanas metode, jo īpaši lietojot šādus vārdus: “… nozvejots …” vai “… nozvejots saldūdenī …”, vai “… audzēts …” , tostarp savvaļas zivju zvejā izmantoto zvejas rīku veids, kā noteikts Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 XI pielikumā ; [Gr. 167] |
c) |
konkrētais zivju krājums un apgabals, kurā produkts ir nozvejots vai izaudzēts; [Gr. 118] |
d) |
produktiem, kurus paredzēts pārdot svaigus — zvejas produktu izkraušanas vai akvakultūras produktu ieguves datums; [Gr. 119] |
e) |
tas, vai produkts ir svaigs vai atkausēts. norāde “atkausēts produkts” tiem saldētajiem produktiem, kurus laiž tiešā pārdošanā kā svaigus, ko apliecina kvalitātes kontroles piešķirtā kategorija, neskarot Regulas (ES) Nr. 1169/2011 V un VI pielikumu un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 68. panta 3. un 4. punktu; [Gr. 120] |
2. Zvejas un akvakultūras produktus, kuri minēti I pielikuma h) un i) punktā un kurus tirgo Savienībā, neatkarīgi no to izcelsmes var piedāvāt mazumtirdzniecībā galapatērētājam tikai tad, ja uz attiecīgās etiķetes vai attiecīgajā marķējumā ir norādīts:
a) |
sugas komerciālais nosaukums; |
b) |
ražošanas metode, jo īpaši lietojot šādus vārdus: “… nozvejots …” vai “… nozvejots saldūdenī …”, vai “… audzēts …”; |
c) |
apgabals, kurā produkts ir nozvejots vai izaudzēts. [Gr. 121] |
3. Informāciju, kas minēta 1.a punktā, norāda skaidrā un saprotamā veidā.
4. Šā panta 1.a un 3. punktu piemēro, neskarot:
a) |
Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvu 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (21); |
b) |
Padomes 1989. gada 21. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2136/89, kas izklāsta kopējus tirdzniecības standartus konservētām sardīnēm (22); |
c) |
Padomes 1992. gada 9. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1536/92, ar ko nosaka kopējus tirdzniecības standartus tunču un pelamīdu konserviem (23). |
ca) |
Padomes 2006. gada 20. marta Regulu (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (24). [Gr. 122] |
42.a pants
Ziņojumi par ekomarķējumu
Pēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām Komisija līdz 2015. gada 1. janvārim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu kopā ar priekšlikumu izveidot Savienības ekomarķējuma sistēmu zvejas produktiem. Ziņojumā izvērtē iespējamās minimālās prasības šāda ekomarķējuma izmantošanas atļaujas saņemšanai. [Gr. 123]
43. pants
Komerciālais nosaukums
42. panta 1.a punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis sagatavo un publicē savā teritorijā pieņemto komerciālo nosaukumu sarakstu. Sarakstā norāda:
a) |
katras sugas zinātnisko nosaukumu saskaņā ar FishBase informācijas sistēmu; [Gr. 124] |
b) |
tās nosaukumu dalībvalsts oficiālajā valodā vai valodās; |
c) |
attiecīgā gadījumā papildus a) un b) punktā minētajiem nosaukumiem jebkuru citu nosaukumu vai nosaukumus, kurus pieņemts vai atļauts lietot vietējā vai reģionālā mērogā.[Gr. 125] |
44. pants
Nozvejas , audzēšanas vai ražošanas kultivēšanas apgabala norādes [Gr. 126]
1. Norādē par nozvejas vai ražošanas apgabalu produktu izcelsmi, t. i., vietu, kurā tie ir nozvejoti vai izaudzēti saskaņā ar 42. panta 1.a punkta c) apakšpunktu iekļauj:[Gr. 127]
a) |
ja zvejas produkti ir nozvejoti jūrā:
|
b) |
ja zvejas produkti nozvejoti saldūdenī, — atsauci uz produkta izcelsmes dalībvalsti ūdenstilpi dalībvalstī vai trešo valsti; trešā valstī ; [Gr. 131] |
c) |
akvakultūras produktu gadījumā — atsauci uz dalībvalsti vai trešo valsti, kurā produkts pavada pēdējo audzēšanas vai kultivēšanas posmu vismaz 3 mēnešu garumā. |
2. Neskarot Regulas (EK) Nr. 510/2006 noteikumus, papildus 1. punktā minētajai informācijai tirgus dalībnieki var norādīt precīzāku nozvejas vai ražošanas apgabalu. [Gr. 132]
45. pants
Brīvprātīga papildinformācija
1. Papildus obligātajai informācijai, kas jāsniedz atbilstīgi 42. pantam, pēc brīvprātības principa var sniegt šādu informāciju ar nosacījumu, ka tā ir skaidra un nepārprotama : [Gr. 133]
-a) |
zvejas produktu nozvejas vai akvakultūras produktu ieguves datumu; [Gr. 134] |
a) |
vides informāciju; |
b) |
ētiska vai sociāla rakstura informāciju; |
c) |
informāciju par ražošanas metodēm; |
d) |
informāciju par ražošanas praksi; |
e) |
informāciju par produkta uzturvērtību; |
ea) |
informāciju par produkta izkraušanas ostu; [Gr. 135] |
eb) |
to zvejas produktu nozvejas vai akvakultūras produktu ieguves datumu, uz kuriem saskaņā ar 42. panta noteikumiem neattiecas obligātā prasība norādīt šādu informāciju. [Gr. 136] |
2. Brīvprātīgo informāciju uz etiķetes vai marķējumā norāda tā, lai tā neaizņemtu obligātajai informācijai paredzēto vietu.
2.a Brīvprātīgi nesniedz tādu informāciju, kuras patiesumu nav iespējams pārbaudīt. [Gr. 137]
3. Šā panta 1. punktu piemēro, neskarot šādus Savienības tiesību aktus:
a) |
Direktīvu 2000/13/EK; |
b) |
Regulu (ES) Nr. 1169/2011; |
c) |
Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (25); |
d) |
Regulu (EK) Nr. 510/2006; |
e) |
Padomes 2006. gada 20. marta Regulu (EK) Nr. 509/2006 par lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem kā garantētām tradicionālām īpatnībām (26) un |
f) |
Padomes 2007. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (27). |
46. pants
Deleģētie akti
Saskaņā ar 50. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai:
a) |
papildinātu vai grozītu obligātās informācijas prasības, kas minētas 42. panta 1. punktā, 42. panta 2. punktā, 43. pantā un 44. pantā, vienlaikus nodrošinot to, ka obligātā informācija tiek sniegta rūpīgā un pārredzamā veidā; |
b) |
noteiktu kritēriju minimumu 45. panta 1. punktā minētajai informācijai, kuru tirgus dalībnieki sniedz brīvprātīgi, vienlaikus nodrošinot to, ka brīvprātīgās informācijas attēlošanas nosacījumi ir precīzi, pārredzami un nediskriminējoši. [Gr. 138] |
V nodaļa
Konkurences noteikumi
47. pants
Konkurences noteikumu piemērošana
LESD 101.–106. pantu un attiecīgās to īstenošanai pieņemtās regulas vai direktīvas piemēro LESD 101. panta 1. punktā un 102. pantā minētiem nolīgumiem, lēmumiem un darbībām, kas attiecas uz zvejas un akvakultūras produktu ražošanu vai tirdzniecību.
48. pants
Izņēmumi konkurences noteikumu piemērošanā
1. Neskarot šīs regulas 47. pantu, LESD 101. panta 1. punktu nepiemēro ražotāju organizāciju nolīgumiem, lēmumiem un darbībām, kuri attiecas uz zvejas un akvakultūras produktu ražošanu vai tirdzniecību vai kopīgu iekārtu izmantošanu zvejas un akvakultūras produktu uzglabāšanai, pārdošanai vai apstrādei, ar nosacījumu, ka tie
a) |
ir vajadzīgi, lai sasniegtu LESD 39. pantā izklāstītos mērķus; |
b) |
neuzliek pienākumu prasīt identiskas cenas; |
c) |
neizraisa jebkāda veida tirgu sadalīšanu Savienībā; |
d) |
neizslēdz konkurenci; un |
e) |
neapdraud LESD 39. panta mērķu sasniegšanu. |
2. Neskarot šīs regulas 47. pantu, LESD 101. panta 1. punktu nepiemēro starpnozaru organizāciju nolīgumiem, lēmumiem un darbībām, kuras:
a) |
ir vajadzīgas, lai sasniegtu LESD 39. pantā izklāstītos mērķus; |
b) |
nav saistītas ar pienākumu piemērot noteiktu cenu; |
c) |
neizraisa jebkāda veida tirgu sadalīšanu Savienībā; |
d) |
nepiemēro atšķirīgus nosacījumus līdzvērtīgiem darījumiem ar citiem tirdzniecības partneriem, tādējādi radot tiem neizdevīgus konkurences apstākļus; |
e) |
nelikvidē konkurenci attiecībā uz ievērojamu daļu attiecīgo produktu; un |
f) |
neierobežo konkurenci tādā veidā, kas nav būtiski nepieciešams KZP mērķu sasniegšanai. |
VI nodaļa
Tirgus izpēte
49. pants
Tirgus izpēte
1. Komisija:
a) |
apkopo, analizē un izplata ekonomiskās zināšanas un izpratni par Savienības zvejas un akvakultūras produktu tirgu visā piegādes ķēdē, ņemot vērā starptautisko kontekstu; sniedz finansiālu un praktisku atbalstu ražotāju organizācijām, lai palīdzētu tām izveidot elektroniskas valsts datubāzes un tirgus, lai labāk koordinētu informāciju starp tirgus dalībniekiem un apstrādātājiem; [Gr. 139] |
b) |
regulāri veic cenu apsekojumus Savienības zvejas un akvakultūras produktu piegādes ķēdē un analizē tirgus tendences , un nodod atklātībai šo apsekojumu un analīžu rezultātus ;[Gr. 140] |
c) |
nodrošina ad hoc tirgus pētījumus un cenu veidošanas apsekojumu metodiku; |
ca) |
apņemas organizēt Savienības mēroga kampaņu, lai nodrošinātu, ka patērētāji zina par Savienības ostās izkrauto zivju sugu lielo daudzveidību, un informēt Savienības pilsoņus par to, ka ir sākusies konkrētu sugu zvejas vai ieguves sezona, kā arī īstenot veicināšanas kampaņas saistībā ar jaunajiem marķēšanas noteikumiem, kas tiek ieviesti; [Gr. 141] |
cb) |
apņemas arī nodrošināt, ka Eiropas Savienības pamatizglītības un vidējās izglītības iestādēs tiek īstenotas informācijas kampaņas, lai jaunākos pilsoņus un viņu pedagogus informētu par ieguvumiem no zivju lietošanas pārtikā un par pārtikā lietojamo zivju sugu lielo daudzveidību. [Gr. 142] |
2. Lai sasniegtu 1. punktā minētos mērķus, Komisija veic šādus pasākumus:
a) |
atvieglo piekļuvi saskaņā ar Savienības tiesību aktiem savāktajiem datiem par zvejas un akvakultūras produktiem; |
b) |
atbilstīgu tirgus informāciju atbilstošā līmenī dara pieejamu visām ieinteresētajām personām , turklāt šādu informāciju patērētājiem sniedz pieejamā un saprotamā veidā . [Gr. 143] |
3. Dalībvalstis palīdz sasniegt 1. punktā minētos mērķus.
VII nodaļa
Procedūras noteikumi
50. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 13.a, 24., 33. un 41. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku no … (28).
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 13.a, 24., 33. un 41. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 13.a, 24., 33. un 41. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
51. pants
Komitejas procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
VIII nodaļa
Nobeiguma noteikumi
52. pants
Grozījums Regulā (EK) Nr. 1184/2006
Regulas (EK) Nr. 1184/2006 1. pantā pievieno šādus vārdus:
“un Eiropas Parlamenta un Padomes […] Regulā (ES) Nr. […] par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (29) (30).
52.a pants
Pārejas pasākumi
Neskarot IV nodaļu, līdz … (31) marķētus vai etiķetētus zvejas un akvakultūras produktus var laist tirgū un pārdot, kamēr beidzas to krājumi. [Gr. 144]
53. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. 104/2000 atceļ. Tomēr tās 9., 10., 11., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 34., 35., 36., 37., 38. un 39. pantu piemēro līdz 2013. gada 31. decembrim.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu, un tās lasa saskaņā ar III pielikumā iekļauto atbilstības tabulu.
54. pants
Izvērtēšana
Komisija līdz 2022. gada 2019. gada beigām ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas piemērošanas rezultātiem. [Gr. 145]
55. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 1. janvāra, izņemot 32., 35. un 36. pantu, kurus piemēro no2014. gada 1. janvāra. Patērētāju informēšanas noteikumus, kas paredzēti 42. pantā, piemēro atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1169/2011 spēkā stāšanās datumam . [Gr. 146]
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
…
Eiropas Parlamenta vārdā —
priekšsēdētājs
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
(1) OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.
(2) OV C 225, 27.7.2012., 20. lpp.
(3) Eiropas Parlamenta 2012. gada 12. septembra nostāja.
(4) OV L 17, 21.1.2000., 22. lpp.
(5) OV L 214, 4.8.2006., 7. lpp.
(6) OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
(7) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numurs, datums un OV atsauce.
(8) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numurs, datums un OV atsauce.
(9) OV L 343, 22.12.2009., 1. lpp.
(10) OV L 112, 30.4.2011., 1. lpp.
(11) OV: lūgums ievietot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numuru.
(12) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numurs, datums un OV atsauce.
(13) OV L 164, 25.6.2008., 19. lpp.
(14) OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.
(15) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numurs, datums un OV atsauce.
(16) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numurs, datums un OV atsauce.
(17) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas par kopējo zivsaimniecības politiku (2011/0195(COD)) numurs, datums un OV atsauce.
(18) OV L 139, 30.4.2004., 55. lpp.
(19) OV L 286, 29.10.2008., 1. lpp.
(20) OV L 304, 22.11.2011., 18. lpp.
(21) OV L 109, 6.5.2000., 29. lpp.
(22) OV L 212, 22.7.1989., 79. lpp.
(23) OV L 163, 17.6.1992., 1. lpp.
(24) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.
(25) OV L 404, 30.12.2006., 9. lpp.
(26) OV L 93, 31.3.2006., 1. lpp.
(27) OV L 189, 20.7.2007., 1. lpp.
(28) Šīs regulas spēkā stāšanās diena.
(29) OV …”.
+ |
Šīs regulas numurs un datums. |
(31) Šīs regulas spēkā stāšanās diena.
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
I PIELIKUMS
KN kods |
Preču apraksts |
|
a) |
0301 |
Dzīvas zivis |
0302 |
Svaigas vai dzesinātas zivis, izņemot zivju fileju un citādu zivju mīkstumu, kas minēts pozīcijā 0304 |
|
0303 |
Saldētas zivis, izņemot zivju fileju un citādu zivju mīkstumu, kas minēts pozīcijā 0304 |
|
0304 |
Svaiga, dzesināta vai saldēta zivju fileja un citāds zivju mīkstums (malts vai nemalts) |
|
b) |
0305 |
Žāvētas [vītinātas] vai sālītas zivis vai zivis sālījumā; kūpinātas zivis, arī termiski apstrādātas pirms kūpināšanas vai kūpināšanas procesā; zivju milti un granulas, kas derīgas lietošanai pārtikā |
c) |
0306 |
Dzīvi, svaigi, dzesināti, saldēti, žāvēti [vītināti], sālīti vai sālījumā vēžveidīgie, čaulā vai bez tās; vēžveidīgie čaulā, termiski apstrādāti, tvaicējot vai vārot ūdenī, arī dzesināti, saldēti, žāvēti [vītināti], sālīti vai sālījumā; vēžveidīgo milti un granulas, kas derīgas lietošanai pārtikā |
0307 |
Dzīvi, svaigi, dzesināti, saldēti, žāvēti [vītināti], sālīti vai sālījumā mīkstmieši, čaulā vai bez tās; dzīvi, svaigi, dzesināti, saldēti, žāvēti [vītināti], sālīti vai sālījumā ūdens bezmugurkaulnieki, izņemot vēžveidīgos un mīkstmiešus; ūdens bezmugurkaulnieku, izņemot vēžveidīgos, milti un granulas, kas derīgas lietošanai pārtikā |
|
d) |
|
Dzīvnieku produkti, kas citur nav minēti vai iekļauti; beigti 1. vai 3. nodaļā minētie dzīvnieki, kas nav derīgi lietošanai pārtikā: |
|
citādi |
|
|
zivju vai vēžveidīgo, mīkstmiešu vai citu ūdens bezmugurkaulnieku produkti; beigti 3. nodaļā minētie dzīvnieki: |
|
0511 91 10 |
zivju atlikumi |
|
0511 91 90 |
citādi |
|
e) |
1212 20 00 |
Jūras un citas aļģes |
f) |
|
Zivju tauki un eļļas un to frakcijas, rafinētas vai nerafinētas, bet ķīmiski nepārveidotas: |
1504 10 |
zivju aknu eļļas un to frakcijas |
|
1504 20 |
zivju tauki un eļļas un to frakcijas, izņemot aknu eļļas |
|
g) |
1603 00 |
Gaļas, zivju vai vēžveidīgo, mīkstmiešu vai citu ūdens bezmugurkaulnieku ekstrakti un sulas |
h) |
1604 |
Sagatavotas vai konservētas zivis; kaviārs un kaviāra aizvietotāji, kas gatavoti no zivju ikriem |
i) |
1605 |
Gatavi izstrādājumi vai konservi no vēžveidīgajiem, mīkstmiešiem un citiem ūdens bezmugurkaulniekiem |
j) |
|
Mīklas (pastas) izstrādājumi, arī termiski apstrādāti vai ar pildījumu (gaļu vai citiem produktiem), vai citādi sagatavoti, kā spageti, makaroni, nūdeles, skaidiņas, klimpas, pelmeņi, pildīti makaroni; kuskuss, sagatavots vai nesagatavots: |
1902 20 |
pildīti makaronu izstrādājumi (pasta), arī termiski apstrādāti vai citādi sagatavoti: |
|
1902 20 10 |
kuru sastāvā ir vairāk nekā 20 % no svara zivju, vēžveidīgo, mīkstmiešu vai citu ūdens bezmugurkaulnieku |
|
k) |
|
Milti un granulas no gaļas vai gaļas subproduktiem, zivīm vai vēžveidīgajiem, mīkstmiešiem vai citiem ūdens bezmugurkaulniekiem, nederīgas lietošanai pārtikā; dradži (grības): |
2301 20 00 |
zivju, vēžveidīgo, mīkstmiešu vai citu ūdens bezmugurkaulnieku milti un granulas |
|
l) |
|
Izstrādājumi, kas izmantojami dzīvnieku barībā |
2309 90 |
citādi: |
|
ex 2309 90 10 |
zivju šķīstošās atliekas |
|
zivju milti |
||
tunzivis apstrādei |
||
akvakultūras sugas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 104/2000 V pielikumā |
||
Sprattus sprattus un Coryphaena hippurus sugas [Gr. 147] |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
II PIELIKUMS
KN kods |
Preču apraksts |
0302 22 00 |
Jūras zeltplekste (Pleuronectes platessa) |
ex 0302 29 90 |
Limanda (Limanda limanda) |
0302 29 10 |
Megrimi (Lepidorhombus spp.) |
ex 0302 29 90 |
Plekste (Platichthys flesus) |
0302 31 10 un 0302 31 90 |
Garspuru tunzivs (Thunnus alalunga) |
ex 0302 40 |
Clupea harengus sugas siļķe |
0302 50 10 |
Gadus morhua sugas menca |
0302 61 10 |
Sardina pilchardus sugas sardīne |
0302 62 00 |
Pikša (Melanogrammus aeglefinus) |
0302 63 00 |
Saida (Pollachius virens) |
ex 0302 64 |
Scomber scombrus un Scomber japonicus sugas makreles |
0302 65 20 un 0302 65 50 |
Dzelkņu haizivis un kaķu haizivis (Squalus acanthias un Scyliorhinus spp.) |
0302 69 31 un 0302 69 33 |
Sarkanasari (Sebastes spp.) |
0302 69 41 |
Merlangs (Merlangius merlangus) |
0302 69 45 |
Jūras līdakas (Molva spp.) |
0302 69 55 |
Anšovi (Engraulis spp.). |
ex 0302 69 68 |
Merluccius merluccius sugas heks |
0302 69 81 |
Jūrasvelni (Lophius spp.) |
0302 69 99 |
Raja (Raja spp, Amblyraja spp un Leucoraja spp) |
0302 84 10 |
Labraks (Dicentrarchus labrax) [Gr. 148] |
ex 0307 41 10 |
Sēpijas (Sepia officinalis un Rossia macrosoma) |
ex 0306 23 10 ex 0306 23 31 ex 0306 23 39 |
Crangon crangon sugas garneles un ziemeļgarneles (Pandalus borealis) |
0302 23 00 |
Jūrasmēles (Solea spp.) |
0306 24 30 |
Ēdamais krabis (Cancer pagurus) |
0306 29 30 |
Norvēģijas omārs (Nephrops norvegicus) |
0303 31 10 |
Melnais jeb Grenlandes paltuss (Reinhardtius hippoglossoides) |
0303 78 11 0303 78 12 0303 78 13 0303 78 19 un 0303 29 55 0304 29 56 0304 29 58 |
Merluccius ģints heki |
0303 79 71 |
Parastā zobaine [un pageles] (Dentex dentex un Pagellus spp.) |
0303 61 00 0304 21 00 0304 91 00 |
Zobenzivs (Xiphias Gladius) |
0306 13 40 0306 13 50 ex 0306 13 80 |
Penaeidae dzimtas garneles |
0307 49 18 0307 49 01 |
Sepia officinalis, Rossia macrosoma un Sepiola rondeletti sugas sēpijas |
0307 49 31 0307 49 33 0307 49 35 un 0307 49 38 |
Kalmāri (Loligo spp.) |
0307 49 51 |
Kalmāri (Ommastrephes sagittatus) |
0307 59 10 |
Astoņkāji (Octopus spp.) |
0307 99 11 |
Illex spp. |
0303 41 10 |
Garspuru tunzivs (Thunnus alalunga) |
0302 32 10 0303 42 12 0303 42 18 0303 42 42 0303 42 48 |
Dzeltenspuru tunzivs (Thunnus albacares) |
0302 33 10 0303 43 10 |
Svītrainā tunzivs (Katsuwomus pelamis) |
0303 45 10 |
Zilā tunzivs (Thunnus thynnus) |
0302 39 10 0302 69 21 0303 49 30 0303 79 20 |
Citas Thunnus un Euthynnus ģints sugas |
ex 0302 29 90 |
Mazmutes plekste (Microstomus kitt) |
0302 35 10 un 0302 35 90 |
Zilā tunzivs (Thunnus thynnus) |
ex 0302 69 51 |
Pollaks (Pollachius pollachius) |
0302 69 75 |
Jūras plauži (Brama spp.) |
ex 0302 69 82 |
Putasu (Micromesistius poutassou vai Gadus poutassou) |
ex 0302 69 99 |
Franču menciņa (Trisopterus luscus) un mazā menca (Trisopterus minutus) |
ex 0302 69 99 |
Bopsa, svītraine (Boops boops) |
ex 0302 69 99 |
Smarīda (Spicara smaris) |
ex 0302 69 99 |
Jūraszutis (Conger conger) |
ex 0302 69 99 |
Jūrasgaiļi (Trigla spp.) |
ex 0302 69 91 ex 0302 69 99 |
Stavridas (Trachurus spp.) |
ex 0302 69 99 |
Kefales (Mugil spp.) |
ex 0302 69 99 and ex 0304 19 99 |
Rajas (Raja spp.) |
ex 0302 69 99 |
Astainais lepidops un ogļzivs (Lepidopus caudatus un Aphanopus carbo) |
ex 0307 21 00 |
Lielā ķemmīšgliemene (Pecten maximums) |
0307 31 10 |
Eiropas ēdamgliemene (Mytilus spp.) [Gr. 150] |
ex 0307 91 00 |
Parastā bukcīnija (Buccinum undatum) |
ex 0302 69 99 |
Svītrainā vai sarkansvītrainā jūras barbe (Mullus surmuletus, Mullus barbatus) |
ex 0302 69 99 |
Melnā jūras karūsa (Spondyliosoma cantharus) |
Cūkzivs (Caproidae) |
|
Brētliņa (Sprattus Sprattus) |
|
Akmeņplekste (Psetta Maxima) |
|
Labraks (Dicentrarchus Labrax) |
|
Ziemeļatlantijas argentīna (Argentina Silus) |
|
Zirnekļkrabis (Maja Brachydactela) |
|
Omārs (Homarus Gammarus) [Gr. 149] |
Trešdiena, 2012. gada 12. septembris
III PIELIKUMS
ATBILSTĪBAS TABULA
Regula (EK) Nr. 104/2000 |
Šī regula |
1. pants |
1., 2., 3., 4., 5. pants |
2., 3. pants |
39., 40., 41. pants |
4. pants |
42., 43., 44., 45. pants |
5. panta 1. punkts |
6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 13. pants |
5. panta 2. punkts, 5. panta 3. punkts, 5. panta 4. punkts, 6. pants |
17., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25. pants |
7. pants |
26., 28., 29., 30., 31. pants |
8. pants |
— |
9., 10., 11., 12. pants |
32., 33., 34., 38. pants |
13. pants |
14., 15., 16., 18., 19., 20., 22., 23., 24., 25. pants |
14. pants |
48. panta 2. punkts |
15. pants |
27. pants |
16. pants |
28., 29., 30., 31. pants |
17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27. pants |
35., 36., 37., 38. pants |
28., 29., 30., 31., 32., 33. pants |
— |
34. pants |
22., 25., 37. pants |
35. pants |
— |
36. pants |
— |
37. pants |
50., 51. pants |
38., 39. pants |
51. pants |
40. pants |
— |
41. pants |
54. pants |
42. pants |
52., 53. pants |
43. pants |
55. pants |
— |
47. pants |
— |
48. panta 1. punkts |
— |
49. pants |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/247 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Eiropas Kopienas un Brazīlijas Federatīvās Republikas Nolīguma par sadarbību zinātnes un tehnoloģiju jomā atjaunošana ***
P7_TA(2012)0337
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam par to, lai atjaunotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Brazīlijas Federatīvo Republiku par sadarbību zinātnes un tehnoloģiju jomā (10475/2012 – C7-0181/2012 – 2012/0059(NLE))
2013/C 353 E/44
(Piekrišana)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (10475/2012), |
— |
ņemot vērā Padomes 2005. gada 6. jūnija Lēmumu 2005/781/EK par Zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Brazīlijas Federatīvo Republiku (1), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 186. pantu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) daļu (C7-0181/2012), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu, 90. panta 7. punktu un 46. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ieteikumu (A7-0268/2012), |
1. |
sniedz piekrišanu nolīguma atjaunošanai; |
2. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Brazīlijas Federatīvās Republikas valdībai un parlamentam. |
(1) OV L 295, 11.11.2005., 37. lpp.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/247 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
ES un Alžīrijas Nolīgums par zinātnisko un tehnoloģisko sadarbību ***
P7_TA(2012)0338
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par Padomes lēmumu par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku par zinātnisko un tehnoloģisko sadarbību (08283/2012 – C7-0122/2012 – 2011/0175(NLE))
2013/C 353 E/45
(Piekrišana)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (08283/2012), |
— |
ņemot vērā nolīguma projektu, kas parakstīts 2012. gada 19. martā (17318/2011), |
— |
ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 186. pantu, 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu un 218. panta 7. punktu (C7-0122/2012), |
— |
ņemot vērā Reglamenta 81. pantu, 90. panta 7. punktu un 46. panta 1. punktu, |
— |
ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ieteikumu (A7-0267/2012), |
1. |
piekrīt nolīguma noslēgšanai; |
2. |
uzdod Parlamenta priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Alžīrijas valdībai un parlamentam. |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/248 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Vairāku valstu izslēgšana no tirdzniecības atvieglojumiem***I
P7_TA(2012)0342
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1528/2007 I pielikumu attiecībā uz vairāku valstu izslēgšanu no to reģionu vai valstu saraksta, kas pabeigušas sarunas. (COM(2011)0598 – C7-0305/2011 – 2011/0260(COD))
2013/C 353 E/46
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2011)0598), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 207. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7–0305/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0207/2012), |
1. |
pieņem turpmāk izklāstīto nostāju pirmajā lasījumā; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
P7_TC1-COD(2011)0260
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 13. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr…/2012, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1528/2007 I pielikumu attiecībā uz vairāku valstu izslēgšanu no to reģionu vai valstu saraksta, kas pabeigušas sarunas
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1) |
Sarunas par ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem (EPN jeb Nolīgumi) starp:
|
(2) |
Pēc sarunu pabeigšanas par Nolīgumiem ar Antigvu un Barbudu, Bahamu Salu Sadraudzību, Barbadosu, Belizu, Botsvānas Republiku, Burundijas Republiku, Kamerūnas Republiku, Komoru Savienību, Kotdivuāras Republiku, Dominikas Sadraudzību, Dominikānas Republiku, Fidži Suverēno Demokrātisko Republiku, Ganas Republiku, Grenādu, Gajānas Kooperatīvo Republiku, Haiti Republiku, Jamaiku, Kenijas Republiku, Lesoto Karalisti, Madagaskaras Republiku, Maurīcijas Republiku, Mozambikas Republiku, Namībijas Republiku, Papua-Jaungvinejas Neatkarīgo Valsti, Ruandas Republiku, Sentkitsas un Nevisas Federāciju, Sentlusiju, Sentvinsentu un Grenadīnām, Seišelu Salu Republiku, Surinamas Republiku, Svazilendas Karalisti, Tanzānijas Savienoto Republiku, Trinidādas un Tobāgo Republiku, Ugandas Republiku, Zambijas Republiku (2) un Zimbabves Republiku minētās valstis varēja iekļaut I pielikumā Padomes 2007. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 1528/2007, ar ko dažu tādu valstu izcelsmes izstrādājumiem, kuras ietilpst Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupā, piemēro režīmu, kas paredzēts nolīgumos, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide (3). |
(3) |
Botsvānas Republika, Burundijas Republika, Kamerūnas Republika, Komoru Savienība, Kotdivuāras Republika, Fidži Suverēnā Demokrātiskā Republika, Ganas Republika, Haiti Republika, Kenijas Republika, Lesoto Karaliste, Mozambikas Republika, Namībijas Republika, Ruandas Republika, Svazilendas Karaliste, Tanzānijas Savienotā Republika, Ugandas Republika, Zambijas Republika un Zimbabves Republika nav veikušas nepieciešamos pasākumus, lai ratificētu attiecīgos Nolīgumus. |
(4) |
Tāpēc, ņemot vērā 2. panta 3. punktu un jo īpaši b) apakšpunktu Regulā (EK) Nr. 1528/2007, minētās regulas I pielikums būtu jāgroza, svītrojot no tā minētās valstis. |
(5) |
Lai nodrošinātu iespēju partnervalstis ātri atjaunot minētās regulas I pielikumā, tiklīdz tās veikušas attiecīgo Nolīgumu ratifikācijai nepieciešamos pasākumus laikā, kamēr tie vēl nav stājušies spēkā, tiesības pieņemt tiesību aktus atbilstīgi 290. pantam Līgumā par Eiropas Savienības darbību tiek nodotas Komisijai attiecībā uz to valstu atjaunošanu I pielikumā, kuras ar šo regulu no tā svītrotas. Īpaši svarīgi ir tas, lai sagatavošanas darbu laikā Komisija veiktu atbilstīgu apspriešanos, arī ar ekspertiem. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. Komisijai būtu jāsniedz pilnīga informācija un dokumentācija par tās sanāksmēm ar valstu ekspertiem saistībā ar deleģēto aktu sagatavošanu un īstenošanu. Komisijai būtu jāaicina Parlamenta eksperti piedalīties šajās sanāksmēs. [Gr. 1] |
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 1528/2007 groza šādi:
1) |
regulā iekļauj šādus pantus: "2.a pants Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus tiesību aktus saskaņā ar 2.b pantu, lai grozītu I pielikumu, atjaunojot sarakstā tos reģionus vai valstis no ĀKK valstīm, kuras ar [Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr…/… (4) (5)] no pielikuma svītrotas un kuras pēc svītrošanas no I pielikuma ir veikušas attiecīgo Nolīgumu ratifikācijai nepieciešamos pasākumus. 2.b pants Deleģēšana 1. Komisijai piešķir deleģēto aktu pieņemšanas pilnvaras ar šajā pantā minētajiem nosacījumiem. 2. Pilnvaru deleģēšanu, kas minēta 2.a pantā, Komisijai piešķir uz nenoteiktu piecu gadu laikposmu, sākot no dienas, kad šī regula stājas spēkā. … (6) . Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām. [Gr. 2] 3. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā brīdī atsaukt 2.a pantā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar lēmumu par atsaukšanu tiek izbeigts tajā norādīto pilnvaru deleģējums. Tas stājas spēkā dienu pēc lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas norādīts lēmumā. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus. 4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaicīgi Eiropas Parlamentam un Padomei. 5. Saskaņā ar 2.a pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par 2 mēnešiem četriem mēnešiem . [Gr. 3] |
2) |
Regulas I pielikumu aizstāj ar šīs regulas pielikuma tekstu. |
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra 2016. gada 1. janvāra . [Gr. 4]
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —
priekšsēdētājs
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
(1) Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra nostāja.
(2) OV L 330, 9.12.2008., 1. lpp.
(3) OV L 348, 31.12.2007., 1. lpp.
+ |
Šīs regulas numurs. |
(5) OV L …, … lpp."
+ |
Šīs regulas spēkā stāšanās datums. |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
PIELIKUMS
"I PIELIKUMS
To reģionu vai valstu saraksts, kas pabeigušas sarunas 2. panta 2. punkta nozīmē
|
ANTIGVA UN BARBUDA |
|
BAHAMU SALU SADRAUDZĪBA |
|
BARBADOSA |
|
BELIZA |
|
DOMINIKAS SADRAUDZĪBA |
|
DOMINIKĀNAS REPUBLIKA |
|
GRENĀDA |
|
GAJĀNAS KOOPERATĪVĀ REPUBLIKA |
|
JAMAIKA |
|
MADAGASKARAS REPUBLIKA |
|
MAURĪCIJAS REPUBLIKA |
|
PAPUA-JAUNGVINEJAS NEATKARĪGĀ VALSTS |
|
SENTKITSAS UN NEVISAS FEDERĀCIJA |
|
SENTLUSIJA |
|
SENTVINSENTA UN GRENADĪNAS |
|
SEIŠELU SALU REPUBLIKA |
|
SURINAMAS REPUBLIKA |
|
TRINIDĀDAS UN TOBĀGO REPUBLIKA" |
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/252 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Informācijas apmaiņas mehānisms attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā ***I
P7_TA(2012)0343
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam, ar ko izveido informācijas apmaiņas mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā (COM(2011)0540 – C7-0235/2011 – 2011/0238(COD))
2013/C 353 E/47
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0540), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 194. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0235/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā pamatoto atzinumu, kuru saskaņā ar 2. protokolu par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu iesniegusi Luksemburgas Deputātu palāta un kurā norādīts, ka leģislatīvā akta projekts neatbilst subsidiaritātes principam, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2012. gada 18. janvāra atzinumu (1), |
— |
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 5. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Parlamenta Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ziņojumu un Ārlietu komitejas, kā arī Starptautiskās tirdzniecības komitejas atzinumus (A7-0264/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai to aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai un dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 68, 6.3.2012., 65. lpp.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
P7_TC1-COD(2011)0238
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 13. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. …/2012/ES, ar ko izveido informācijas apmaiņas mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Lēmumam Nr. 994/2012/ES.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/254 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Lauksaimniecības produktu kvalitātes shēmas ***I
P7_TA(2012)0344
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par lauksaimniecības produktu kvalitātes shēmām (COM(2010)0733 – C7-0423/2010 – 2010/0353(COD))
2013/C 353 E/48
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Parlamentam un Padomei (COM(2010)0733), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu, 43. panta 2. punktu un 118. panta 1. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija ir iesniegusi Parlamentam priekšlikumu (C7-0423/2010), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 5. maija atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā Reģionu komitejas 2011. gada 12. maija atzinumu (2), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 25. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas ziņojumu (A7-0266/2011), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju; |
2. |
pieņem zināšanai Padomes paziņojumu, kas pievienots šai rezolūcijai; |
3. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
4. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 218, 23.7.2011., 114. lpp.
(2) OV C 192, 1.7.2011., 28. lpp.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
P7_TC1-COD(2010)0353
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 13. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. …/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1151/2012.)
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Normatīvās rezolūcijas pielikums
Padomes paziņojums
Padome ir pieņēmusi zināšanai, cik lielu nozīmi Eiropas Parlaments piešķir tam, lai ACVN un AĢIN siera ražošanas pārvaldības sistēmu attiecinātu arī uz citiem ACVN un AĢIN produktiem.
Padome apņemas apspriest jautājumu par ACVN un AĢIN produktu piedāvājuma pārvaldību saistībā ar sarunām ar Eiropas Parlamentu par Komisijas KLP reformas priekšlikumu par vienoto TKO, kurā ietverti noteikumi attiecībā uz instrumentiem, kas paredzēti lauksaimniecības produktu piedāvājuma reglamentēšanai.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/255 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondi ***I
P7_TA(2012)0345
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondiem (COM(2011)0862 – C7-0489/2011 – 2011/0418(COD)) (1)
2013/C 353 E/49
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
[Gr. 2]
EIROPAS PARLAMENTA GROZĪJUMI (2)
Komisijas priekšlikumā
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta 2. punkta otro daļu (A7- 0194/2012).
(2) Grozījumi: jaunais vai grozītais teksts ir norādīts treknā slīprakstā; svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ▐.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. …/2012
par Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondiem
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1) |
Ieguldītāji arvien vairāk cenšas arī sasniegt sociālus mērķus, nevis tikai meklē finansiālu ieguvumu, tāpēc sociālo ieguldījumu tirgus Savienībā izplešas arvien vairāk, daļēji pateicoties ieguldījumu fondiem, kas veic ieguldījumus sociāli atbildīgos uzņēmumos. Šie ieguldījumu fondi nodrošina finansējumu sociāli atbildīgiem uzņēmumiem, kas darbojas kā sociālo pārmaiņu veicinātāji, piedāvājot inovatīvus risinājumus sociālām problēmām , piemēram, palīdzot novērst finanšu krīzes sociālās sekas un dodot vērtīgu ieguldījumu stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanā. |
(1a) |
Šī regula ir daļa no sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvas, ko Komisija izklāstījusi 2011. gada 25. oktobra paziņojumā „Sociālās uzņēmējdarbības iniciatīva. Labvēlīgu apstākļu izveide sociālajiem uzņēmumiem — sociālās ekonomikas un sociālo inovāciju pamatam”. |
(2) |
Ieviešot vienotus noteikumus Savienībā, jāizveido kopēja noteikumu sistēma attiecībā uz nosaukuma “Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fonds” (ESUF) izmantošanu, īpaši attiecībā uz fondu, kas darbojas ar šo nosaukumu, portfeļa saturu, tiesīgajiem ieguldījumu saņēmējiem, ieguldījumu instrumentiem, kurus tie var izmantot, un to ieguldītāju kategorijām, kas ir tiesīgi ieguldīt šādos fondos. Bez šāda kopēja regulējuma pastāv risks, ka dalībvalstis piemēro atšķirīgus pasākumus valstu līmenī, radot tiešu nelabvēlīgu ietekmi un šķēršļus pienācīgai iekšējā tirgus darbībai, jo fondiem, kas gatavojas darboties visā Savienībā, katrā dalībvalstī tiktu piemēroti atšķirīgi noteikumi. Turklāt atšķirīgas kvalitātes prasības attiecībā uz portfeļa saturu, ieguldījumu saņēmējiem un tiesīgajiem ieguldītājiem varētu radīt dažādus ieguldītāju aizsardzības līmeņus un raisīt neizpratni attiecībā uz ieguldījuma piedāvājumu, kas saistās ar Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondu (ESUF). Turklāt ieguldītājiem būtu jāvar salīdzināt dažādu ESUF ieguldījumu piedāvājumus. Jānovērš būtiski šķēršļi ESUF pārrobežu finansējuma piesaistīšanai un jāizvairās no konkurences izkropļošanas starp šiem fondiem un jebkādiem turpmākiem iespējamiem šķēršļiem tirdzniecībai un būtiskiem konkurences kropļojumiem nākotnē. Attiecīgi atbilstošais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pants, kas interpretēts saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas pastāvīgo judikatūru. |
(3) |
Jāpieņem regula, ar kuru izveido vienotus ESUF piemērojamus noteikumus un nosaka atbilstošas prasības visās dalībvalstīs to pārvaldniekiem, kas gatavojas piesaistīt kapitālu visā Savienībā, izmantojot nosaukumu “ ESUF ”. Šīm prasībām būtu jānodrošina to ieguldītāju pārliecība, kas gatavojas ieguldīt šādos fondos. |
(3a) |
Šī regula neattiecas uz dalībvalstīs spēkā esošajām shēmām, kas ļauj veikt ieguldījumus sociālajā uzņēmējdarbībā un kas neizmanto nosaukumu „ESUF”. |
(4) |
Regulas formā izveidojot kvalitātes prasības nosaukuma “ ESUF ” izmantošanai, būtu jānodrošina, ka šīs prasības tiks tieši piemērotas to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas piesaista līdzekļus, izmantojot šo nosaukumu. Tam būtu jānodrošina vienādi nosacījumi šā nosaukuma izmantošanai, novēršot situāciju, ka valstis izveido atšķirīgas prasības, transponējot direktīvu. Šajā regulā būtu jāparedz, ka to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas izmanto šo nosaukumu, jāievēro vienādi noteikumi visā Savienībā, un tas uzlabotu arī to ieguldītāju pārliecību, kuri gatavojas veikt ieguldījumus fondos, kas koncentrējas uz ieguldīšanu sociāli atbildīgos uzņēmumos. Regula samazinātu arī regulējuma sarežģītību un pārvaldnieka izmaksas, kas rodas, lai nodrošinātu atbilstību nereti atšķirīgiem valstu noteikumiem, ar ko reglamentē šādu fondu darbību, jo īpaši tiem pārvaldniekiem, kas gatavojas piesaistīt kapitālu pārrobežu līmenī. Regulai būtu jāpalīdz novērst arī konkurences izkropļojumus. |
(4a) |
Būtu jāparedz iespēja ESUF pārvaldīt gan ārēji, gan iekšēji. Ja ESUF pārvalda iekšēji, tad ESUF ir arī pārvaldnieks un līdz ar to tam būtu jāievēro visas šajā regulā ESUF pārvaldniekiem izvirzītās prasības, kā arī šī darbība attiecīgi jāreģistrē. Tomēr iekšēji pārvaldītam ESUF nebūtu jāļauj ārēji pārvaldīt citus kolektīvo ieguldījumu uzņēmumus vai PVKIU. |
(5) |
Lai skaidrāk noteiktu attiecības starp šo regulu un citiem vispārīgi piemērojamajiem Savienības noteikumiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldniekiem, jāparedz, ka šo regulu piemēro tikai to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas nav pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK (2009. gada 13. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (4) 1. pantu un kas ir izveidoti Savienībā un reģistrēti izcelsmes dalībvalsts kompetentajā iestādē saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES (2011. gada 8. jūnijs) par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem (5) , ar nosacījumu, ka šie pārvaldnieki pārvalda ESUF portfeļus . Tomēr ESUF pārvaldniekiem, kuri ir reģistrēti saskaņā ar šo regulu un kuri ir ārējie pārvaldnieki, būtu jāļauj papildus pārvaldīt PVKIU, ja ir saņemta Direktīvā 2009/65/EK minētā atļauja. |
(5a) |
Turklāt šo regulu piemēro tikai pārvaldniekiem, kas pārvalda tādus kolektīvo ieguldījumu uzņēmumus , kuru pārvaldāmie kopējie aktīvi nepārsniedz Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību. Tas nozīmē, ka robežvērtības aprēķināšana šīs regulas mērķiem ir tāda pati kā Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētā robežvērtības aprēķināšana. Tomēr ESUF pārvaldnieki, kuri ir reģistrēti saskaņā ar šo regulu un kuru kopējie aktīvi attiecīgi pieaug, pārsniedzot Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību, un kuriem līdz ar to saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu ir jāsaņem savu dalībvalstu kompetento iestāžu atļauja, drīkst arī turpmāk izmantot nosaukumu „ESUF” saistībā ar ESUF tirgvedību Savienībā, ar nosacījumu, ka šie pārvaldnieki ievēro minētās direktīvas prasības un vienmēr saistībā ar ESUF turpina ievērot atsevišķas šajā regulā minētās prasības attiecībā uz nosaukuma „ESUF” izmantošanu. Tas attiecas gan uz pašreizējiem ESUF, gan uz tiem ESUF, kurus izveido pēc minētās robežvērtības pārsniegšanas. |
(6) |
Ja kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldnieki negatavojas izmantot nosaukumu „ESUF”, šo regulu nepiemēro. Šādos gadījumos turpina piemērot pastāvošos valstu noteikumus un vispārīgos Savienības noteikumus. |
(7) |
Ar šo regulu būtu jāizveido vienoti noteikumi attiecībā uz ESUF raksturu, jo īpaši attiecībā uz portfeļuzņēmumiem, kuros ESUF ir atļauts ieguldīt, un izmantojamajiem ieguldījumu instrumentiem. Tas ir nepieciešams, lai skaidri varētu nodalīt ESUF no citiem alternatīviem ieguldījumu fondiem, kas izmanto citas, mazāk specializētas ieguldījumu stratēģijas, piemēram, pārpirkšanu, ko šī regula neatbalsta. |
(7a) |
Saskaņā ar mērķi precīzi apzināt kolektīvo ieguldījumu uzņēmumus, kas tiks iekļauti šajā regulā, un lai nodrošinātu, ka galvenā uzmanība tiek pievērsta kapitāla nodrošināšanai sociāliem uzņēmumiem, ESUF būtu jākļūst par tādu fondu, kas plāno sociālos uzņēmumos ieguldīt vismaz 70 % no kopējiem kapitālieguldījumiem un nepieprasītā atvēlētā kapitāla. ESUF nebūtu jāļauj ieguldīt vairāk nekā 30 % no kopējiem kapitālieguldījumiem un nepieprasītā atvēlētā kapitāla aktīvos, kas nav kritērijiem atbilstoši ieguldījumi. Tas nozīmē, ka 30 % vienmēr būtu maksimālā robežvērtība kritērijiem neatbilstošiem ieguldījumiem, savukārt 70 % būtu jārezervē kritērijiem atbilstošiem ieguldījumiem visā ESUF pastāvēšanas laikā. Iepriekš minētās robežvērtības būtu jāaprēķina, pamatojoties uz summu, kas ieguldāma pēc tam, kad ir atvilktas visas attiecīgās izmaksas un līdzdalība skaidrā naudā un tās ekvivalentos. Ar šo regulu būtu detalizēti jānosaka, kā aprēķināmas minētās ieguldījumu robežvētības. |
(7b) |
Lai nodrošinātu nepieciešamo skaidrību un noteiktību, šajā regulā būtu jāparedz arī vienoti kritēriji, kuriem atbilstīgi noteiktu, ka sociāli atbildīgie uzņēmumi ir tiesīgi kvalificēti portfeļuzņēmumi. Sociālais uzņēmums, kas ir sociālās ekonomikas dalībnieks, ir tāds uzņēmums, kura galvenais mērķis ir sociālās ietekmes īstenošana, nevis peļņas radīšana saviem īpašniekiem vai partneriem. Tas darbojas, piegādājot preces un sniedzot pakalpojumus tirgū, un gūto peļņu galvenokārt izmanto sociāliem mērķiem. Šādu uzņēmumu vada atbildīgi un pārredzami, jo īpaši iesaistot uzņēmuma komerciālajā darbībā tā darbiniekus, klientus un ieinteresētās puses. |
(7c) |
Tā kā sociāli atbildīgo uzņēmumu galvenais mērķis ir labvēlīga sociālā ietekme, nevis pēc iespējas lielāka peļņa ▐ , tāpēc ar šo regulu būtu jāveicina atbalsts tikai kvalificētiem portfeļuzņēmumiem, kuru galvenais mērķis ir panākt izmērāmu un labvēlīgu sociālo ietekmi. Izmērāma un labvēlīga sociālā ietekme varētu ietvert pakalpojumu sniegšanu imigrantiem, kuri pretējā gadījumā tiktu atstumti, vai atstumto grupu reintegrāciju darba tirgū, nodrošinot darbu, atbalstu vai apmācību. Šie uzņēmumi peļņu izmanto galvenokārt savu sociālo mērķu sasniegšanai, un tos jāpārvalda atbildīgā un pārredzamā veidā. Kopumā ārkārtējos gadījumos, kad kvalificēts portfeļuzņēmums gatavojas sadalīt peļņu akcionāriem un īpašniekiem, tam būtu jābūt iepriekš izveidotām procedūrām un noteikumiem attiecībā uz to, kā peļņu sadala akcionāriem un īpašniekiem. Šajos noteikumos būtu jāprecizē, ka peļņas sadalīšana neietekmē galveno sociālo mērķi. |
(8) |
Sociāli atbildīgie uzņēmumi ietver plašu uzņēmumu loku ar dažādām juridiskām formām, kuri sniedz sociālos pakalpojumus vai tirgo preces nelabvēlīgām vai atstumtām personām. Šie pakalpojumi ietver piekļuvi mājoklim, veselības aprūpei, palīdzību vecāka gadagājuma personām vai personām ar invaliditāti, bērnu aprūpi, piekļuvi nodarbinātībai un apmācībām, kā arī atkarības pārvaldībai. Sociāli atbildīgi uzņēmumi ietver arī tos uzņēmumus, kuri izmanto tādu preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas metodi , kas palīdz īstenot to sociālo mērķi, bet kuru darbība var nebūt saistīta ar sociālo preču tirdzniecības vai pakalpojumu sniegšanas jomu. Šīs darbības ietver sociālo un profesionālo integrāciju, dodot piekļuvi nodarbinātībai sociāli atstumtiem cilvēkiem, jo īpaši cilvēkiem ar nepietiekamu kvalifikāciju vai sociālām vai profesionālām problēmām, kuru dēļ tie ir nelabvēlīgākā stāvoklī vai atstumti. Šīs darbības var būt saistītas arī ar vides aizsardzību, kam ir sociāla ietekme, piemēram, piesārņojuma novēršana, otrreizējā pārstrāde un atjaunīgā enerģija. |
(8a) |
Šīs regulas mērķis ir atbalstīt sociālo uzņēmumu izaugsmi Savienībā. Ieguldījumi trešās valstīs izveidotos kvalificētos portfeļuzņēmumos var piesaistīt vairāk kapitāla ESUF un līdz ar to attīstīt Savienības sociālos uzņēmumus. Tomēr nekādā gadījumā nedrīkstētu ieguldīt trešo valstu portfeļuzņēmumos, kuri atrodas nodokļu oāzēs vai jurisdikcijās, kas nevēlas sadarboties. |
(8b) |
ESUF nebūtu jāveido nodokļu oāzēs vai jurisdikcijās, kas nevēlas sadarboties, piemēram, trešās valstīs, kurās nepastāv nodokļi vai pastāv tikai nominālie nodokļi, kurās nav izveidota pietiekama sadarbība starp ESUF pārvaldnieka piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm un uzraudzības iestādēm trešā valstī, kurā dibināts sociālais uzņēmējdarbības fonds, vai arī nenotiek efektīva informācijas apmaiņa nodokļu jomā. ESUF arī nebūtu jāiegulda jurisdikcijās, kas atbilst kādam no iepriekš minētajiem kritērijiem. |
(8c) |
ESUF pārvaldniekiem būtu jāspēj piesaistīt papildu kapitālieguldījumus visā fonda pastāvēšanas laikā. Šādi papildu kapitālieguldījumi visā ESUF pastāvēšanas laikā būtu jāņem vērā, apsverot tādu turpmāko ieguldīšanu aktīvos, kas nav kritērijiem atbilstošie aktīvi. Papildu kapitālieguldījumi būtu jāatļauj saskaņā ar kritērijiem un nosacījumiem, kas izklāstīti ESUF dibināšanas noteikumos vai instrumentos. |
(9) |
Ņemot vērā konkrētas sociāli atbildīgo uzņēmumu finansēšanas vajadzības, jāievieš skaidrība attiecībā uz to instrumentu veidiem, kādi ESUF būtu jāizmanto šādai finansēšanai. Tāpēc šajā regulā būtu jāparedz vienoti noteikumi par instrumentiem, ko ESUF varētu izmantot, veicot ieguldījumus, un kas ietver pašu kapitāla un kvazikapitāla instrumentus, parāda instrumentus, piemēram, vekseļus un depozītu sertifikātus, ieguldījumus citos ESUF , nodrošinātus vai nenodrošinātus aizdevumus un dotācijas . Tomēr, lai novērstu ieguldījumu aizstāšanu kvalificētos portfeļuzņēmumos, ESUF būtu jāļauj ieguldīt tikai citos ESUF, ja šie citi ESUF paši nav ieguldījuši citos ESUF vairāk nekā 10 % no kopējiem kapitālieguldījumiem un nepieprasītā atvēlētā kapitāla. |
(9a) |
ESUF pamatdarbības nodrošina finansējumu sociāliem uzņēmumiem, veicot primāros ieguldījumus. ESUF nebūtu jāiesaistās sistēmiski svarīgās banku sistēmas darbībās, kas nav paredzētas ierastajā piesardzīgas uzraudzības tiesiskajā regulējumā (tā dēvētās „paralēlās banku sistēmas darbības”). Nedz arī jāiesaistās privātam kapitālam raksturīgās stratēģijās, piemēram, pārpirkšanā, uzņemoties parādsaistības. |
(10) |
Lai saglabātu nepieciešamo elastīgumu savā ieguldījumu portfelī, ESUF ▐ iegulda arī citos aktīvos, kas nav kritērijiem atbilstoši ieguldījumi, ja šie ieguldījumi nepārsniedz 30 % no kritērijiem neatbilstošiem ieguldījumiem. šā ierobežojuma aprēķināšanā nebūtu jāņem vērā līdzdalība skaidrā naudā un tās ekvivalentos, jo skaidra nauda un tās ekvivalenti netiek uzskatīti par ieguldījumiem . ESUF būtu jāiesaistās ieguldījumos, izmantojot visu tā portfeli un saskaņā ar ētisku ieguldījumu stratēģiju, piemēram, ESUF nevajadzētu ieguldīt ieroču rūpniecībā, kas var izraisīt cilvēktiesību pārkāpumus vai radīt elektronisko atkritumu izgāztuves. |
(11) |
Lai nodrošinātu, ka nosaukums “ESUF” ir uzticams un viegli atpazīstams ieguldītājiem visā Savienībā, šajā regulā būtu jānosaka, ka tikai tie ESUF pārvaldnieki, kas atbilst šajā regulā noteiktajiem vienotajiem kvalitātes kritērijiem, ir tiesīgi izmantot šo nosaukumu, tirgojot ESUF visā Savienībā. |
(12) |
Lai nodrošinātu, ka ESUF ir atsevišķs un atpazīstams profils, kas ir atbilstošs to mērķim, būtu jāparedz vienoti noteikumi par portfeļa saturu un ieguldījumu metodēm, ko šādiem fondiem ir atļauts izmantot. |
(13) |
Lai nodrošinātu, ka ESUF nerada sistēmiskus riskus un ▐ ka šādi fondi savās ieguldījumu darbībās koncentrējas uz atbalsta sniegšanu kvalificētiem portfeļuzņēmumiem, vajadzētu aizliegt aizņemšanos un pašu kapitāla izmantošanu būtisku aizņēmumu garantēšanai fonda līmenī. ESUF pārvaldniekiem tikai tad būtu jāļauj aizņemties, emitēt parāda obligācijas vai sniegt garantijas ESUF līmenī, ja tie šādus aizņēmumus, parāda obligācijas vai garantijas sedz ar nepieprasītām saistībām un līdz ar to tie nepalielina fonda pakļautību riskam tādā mērā, ka tā pārsniedz fonda kapitāla saistības. Īstenojot šādu pieeju, ESUF ieguldītāju naudas avansa maksājumi, kas ir pilnībā nodrošināti ar šo ieguldītāju kapitāla saistībām, nepalielina ESUF risku un līdz ar to šāda darbība būtu jāatļauj. Turklāt, lai ļautu fondam nosegt ārkārtējas likviditātes vajadzības, kas var rasties no brīža, kad no ieguldītājiem pieprasīts atvēlētais kapitāls, līdz faktiskai kapitāla ieskaitīšanai tā kontos, būtu jāpieļauj īstermiņa aizņēmumi, ar nosacījumu, ka tie nepārsniedz nepieprasīto atvēlēto kapitālu. |
(14) |
Lai nodrošinātu, ka ESUF tiek tirgoti tikai ieguldītājiem, kam ir ▐ pieredze , zināšanas un speciālas prasmes patstāvīgi pieņemt lēmumus par ieguldījumiem un pienācīgi novērtēt ar šiem fondiem saistītos riskus, un lai saglabātu ieguldītāju pārliecību un uzticību ESUF, būtu jāizveido konkrēti drošības pasākumi. Tāpēc ESUF ▐ būtu jātirgo tikai tiem ieguldītājiem, kas ir profesionāli klienti vai kas var tikt uzskatīti par profesionāliem klientiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem ▐ (6). Tomēr, lai uzturētu pietiekami plašu ieguldītāju loku ieguldījumiem ESUF, ir vēlams, lai arī konkrētiem citiem ieguldītājiem, tostarp finansiāli nodrošinātām privātpersonām, būtu pieeja šiem fondiem. Attiecībā uz šiem citiem ieguldītājiem būtu jāizveido konkrēti drošības pasākumi, lai nodrošinātu, ka ESUF tiek tirgoti tikai tādiem ieguldītājiem, kam ir atbilstošs profils, lai veiktu šādus ieguldījumus. Šie drošības pasākumi izslēdz tirdzniecību, izmantojot periodiskus uzkrājumu plānus. Turklāt ESUF pārvaldnieka īstenotajā pārvaldībā iesaistīto vadītāju, direktoru vai darbinieku veiktie ieguldījumi būtu jānodrošina gadījumā, kad viņi iegulda pašu vadītajā ESUF, ja attiecīgās personas ir pietiekami kompetentas, lai piedalītos šādu ieguldījumu veikšanā. |
(15) |
Lai nodrošinātu, ka tikai tie ESUF pārvaldnieki, kas atbilst vienotiem kvalitātes kritērijiem attiecībā uz to rīcību tirgū, izmanto nosaukumu “ ESUF ”, šajā regulā būtu jāizveido noteikumi par uzņēmējdarbības veikšanu un ESUF pārvaldnieka attiecībām ar saviem ieguldītājiem. Tā paša iemesla dēļ šajā regulā būtu jāparedz arī vienoti nosacījumi attiecībā uz šo pārvaldnieku rīcību interešu konfliktu gadījumā. Šajos noteikumos būtu jāparedz arī tas, ka pārvaldniekam ir jāizveido nepieciešamie organizatoriskie un administratīvie pasākumi, lai nodrošinātu pienācīgu rīcību interešu konfliktu gadījumā. |
(15a) |
Ja ESUF pārvaldnieks ir paredzējis savus pienākumus deleģēt trešām personām, šāda pienākumu deleģēšana nedrīkstētu ietekmēt pārvaldnieka atbildību pret ESUF un tā ieguldītājiem. Turklāt ESUF pārvaldnieks nedrīkstētu deleģēt pienākumus tādā apmērā, ka to būtībā vairs nevar uzskatīt par ESUF pārvaldnieku un ka tas kļūst par pastkastītes uzņēmumu. ESUF pārvaldniekam visu laiku vajadzētu būt atbildīgam par deleģēto pienākumu pienācīgu izpildi un atbilstību šai regulai. Pienākumu deleģēšana nedrīkstētu mazināt ESUF pārvaldnieka veiktās uzraudzības efektivitāti un it īpaši — traucēt ESUF pārvaldnieka darbību vai ESUF pārvaldīšanu tā ieguldītāju interesēs. |
(16) |
Labvēlīgas sociālās ietekmes radīšana papildus finansiālam ieguvumam ieguldītājiem ir to ieguldījumu fondu galvenā īpašība, kas veic ieguldījumus sociāli atbildīgos uzņēmumos, un ar to tie atšķiras no citiem ieguldījumu fondu veidiem. Tāpēc šajā regulā būtu jānosaka prasība, ka ESUF pārvaldniekiem jāizveido procedūras, ar ko ▐ mēra labvēlīgo sociālo ietekmi, kas jāsasniedz ar ieguldījumiem kvalificētos portfeļuzņēmumos. |
(16a) |
Pašlaik fondi, kuru mērķi ir sociāli sasniegumi vai ietekme, parasti novērtē un vāc informāciju tādā apmērā, kādā sociālie uzņēmumi sasniedz nospraustos mērķus. Pastāv plašs dažādu veidu sociālo sasniegumu un ietekmes spektrs, ko par mērķi varētu izvirzīt sociālie uzņēmumi. Līdz ar to ir apzināti dažādi veidi kā noteikt un izmērīt sociālo ietekmi. Piemēram, uzņēmums, kas cenšas palīdzēt mazaizsargātām personām, var ziņot par šādu palīdzību saņēmušo personu skaitu, piemēram, par bezdarbniekiem, kuri, nesaņemot palīdzību, netiktu nodarbināti. Vai arī — uzņēmums, kas cenšas uzlabot bijušo ieslodzīto reintegrāciju sabiedrībā, var novērtēt savu darbību, salīdzinot recidīvisma rādītājus. Fonds atbalsta uzņēmumus, kuri sagatavo un sniedz informāciju par saviem mērķiem un sasniegumiem un apkopo to iesniegšanai ieguldītājiem. Lai gan informācija par sociālo ietekmi ieguldītājiem ir ļoti svarīga, ir grūti salīdzināt dažādus sociālos uzņēmumus un dažādus fondus, jo, pirmkārt, ir izvirzīti dažādi sociālie mērķi un, otrkārt, pašlaik tiek izmantotas dažādas pieejas. Lai ilgtermiņā panāktu šādas informācijas lielāku saskaņotību un salīdzināmību un lai informācijas iegūšanas procedūras būtu efektīvākas, vēlams šajā jomā izstrādāt deleģētos aktus. Šādiem deleģētajiem aktiem būtu arī jānodrošina lielāka skaidrība uzraudzītājiem, ESUF un sociālajiem uzņēmumiem. |
(17) |
Lai nodrošinātu nosaukuma “ ESUF ” integritāti, šajā regulā būtu jāietver arī kvalitātes kritēriji attiecībā uz ESUF pārvaldnieka organizāciju. Tāpēc šajā regulā būtu jāizveido vienotas un proporcionālas prasības nepieciešamībai uzturēt atbilstošus tehniskos resursus un cilvēkresursus ▐. |
(17a) |
Lai ESUF pārvaldība būtu pienācīga un pārvaldnieki varētu segt potenciālos riskus, ko rada viņu darbība, ar šo regulu būtu jānosaka vienotas, proporcionālas prasības ESUF pārvaldniekiem attiecībā uz pašu kapitāla uzturēšanu pietiekamā apmērā. Pašu kapitāla apmēram vajadzētu būt pietiekamam, lai nodrošinātu nepārtrauktu un pienācīgu ESUF pārvaldību. |
(18) |
Ieguldītāju aizsardzības nolūkos jānodrošina pienācīga ESUF aktīvu novērtēšana. Tāpēc ESUF dibināšanas noteikumos vai instrumentos būtu jāietver noteikumi par aktīvu novērtēšanu. Tam būtu jānodrošina novērtējuma integritāte un pārredzamība. |
(19) |
Lai nodrošinātu, ka tie ESUF pārvaldnieki, kas izmanto nosaukumu “ ESUF ”, pietiekami atbildīgi veic savas darbības, būtu jāizveido vienoti noteikumi attiecībā uz gada pārskatiem. |
(20) |
Lai nodrošinātu nosaukuma „ ESUF ” integritāti ieguldītāju skatījumā, šis nosaukums jāizmanto tikai tiem fondu pārvaldniekiem, kuru ieguldījumu politika un ieguldījumu saņēmēji ir pilnībā pārredzami. Tāpēc šajā regulā būtu jāizveido vienoti noteikumi par informācijas atklāšanas prasībām, kas ir saistošas ESUF pārvaldniekam attiecībā pret tā ieguldītājiem. Šajās prasībās būtu jāietver elementi, kas ir specifiski ieguldījumiem sociāli atbildīgos uzņēmumos, lai sasniegtu labāku šādas informācijas konsekvenci un salīdzināmību. Šī informācija ietver kritērijus un procedūras, ko izmanto, lai izvēlētos konkrētus kvalificētus portfeļuzņēmumus, kuros veikt ieguldījumus. Tā ietver arī informāciju par labvēlīgu sociālo ietekmi, kas jāpanāk ar ieguldījumu politiku, un to, kā tā jāuzrauga un jānovērtē. Lai nodrošinātu vajadzīgo ieguldītāju pārliecību un uzticību šiem ieguldījumiem, šajā informācijā papildus jāiekļauj arī informācija par ESUF aktīviem, kas nav ieguldīti kvalificētos portfeļuzņēmumos, un par to, kā tie ir izvēlēti. |
(21) |
Lai nodrošinātu šajā regulā ietverto vienoto prasību efektīvu pārraudzību, izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei būtu jāuzrauga ESUF pārvaldnieka atbilstība šajā regulā noteiktajām vienotajām prasībām. Tāpēc ESUF pārvaldniekam, kas gatavojas tirgot savus fondus ar nosaukumu “ ESUF ”, būtu jāinformē par to savas izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde. Kompetentajai iestādei būtu jāreģistrē fonda pārvaldnieks, ja ir iesniegta visa nepieciešamā informācija un ieviesti attiecīgi pasākumi, lai panāktu atbilstību šīs regulas prasībām. Šai reģistrācijai būtu jābūt spēkā visā Savienībā. |
(21a) |
Lai veicinātu efektīvu ESUF pārrobežu tirdzniecību, pārvaldnieka reģistrācija būtu jāveic pēc iespējas drīz. |
(21b) |
Lai gan šajā regulā ir iekļautas garantijas, ar kurām nodrošināt fondu pareizu izmantošanu, uzraudzības iestādēm vajadzētu būt modrām un nodrošināt, ka šīs garantijas tiek ievērotas. |
(22) |
Lai efektīvi uzraudzītu atbilstību noteiktajiem vienotajiem kritērijiem, šajā regulā būtu jāiekļauj noteikumi par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem jāatjaunina izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei iesniegtā informācija. |
(23) |
Efektīvai šajā regulā noteikto prasību uzraudzībai tajā būtu jāizveido arī pārrobežu ziņošanas process starp kompetentajām uzraudzības iestādēm, ko uzsāk pēc ESUF pārvaldnieka reģistrēšanas tā izcelsmes dalībvalstī. |
(24) |
Lai saglabātu pārredzamus nosacījumus ESUF pārvaldnieku veiktai tirgvedībai visā Savienībā, Eiropas Uzraudzības iestādei ( Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei ) (EVTI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (7) , būtu jāpiešķir pilnvaras uzturēt centrālu datubāzi ar visu to ESUF pārvaldnieku un viņu pārvaldīto ESUF sarakstu, kas ir reģistrēti saskaņā ar šo regulu. |
(24a) |
Ja uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei ir nepārprotams un pamatots iemesls uzskatīt, ka ESUF pārvaldnieks tās teritorijā ir pārkāpis šīs regulas noteikumus, tai nekavējoties būtu jāinformē izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde, kurai būtu jāveic piemēroti pasākumi. |
(24b) |
Ja izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes veiktie pasākumi nav bijuši iedarbīgi vai ja izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde saprātīgā termiņā nav veikusi pasākumus, vai ja ESUF pārvaldnieks turpina tādu rīcību, kas nepārprotami ir pretrunā šai regulai, tad uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde, informējot izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, var veikt visus atbilstīgos pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu ieguldītājus, tostarp paredzot iespēju attiecīgajam pārvaldniekam aizliegt veikt turpmāku ESUF tirdzniecību uzņēmējas dalībvalsts teritorijā. |
(25) |
Lai nodrošinātu izveidoto vienoto kritēriju efektīvu uzraudzību, šajā regulā būtu jāietver kompetento iestāžu uzraudzības pilnvaru saraksts. |
(26) |
Lai nodrošinātu pareizu izpildi, šajā regulā būtu jāietver arī administratīvas sankcijas un pasākumi par tās galveno noteikumu pārkāpumiem, proti, attiecībā uz portfeļa saturu, drošības pasākumiem saistībā ar tiesīgo ieguldītāju identitāti un nosaukuma “ ESUF ” izmantošanu tikai reģistrētiem ESUF pārvaldniekiem. Būtu jāparedz, ka šo galveno noteikumu pārkāpuma gadījumā tiek aizliegts izmantot šo nosaukumu un fonda pārvaldnieks tiek izslēgts no reģistra. |
(27) |
Uzraudzības informācijas apmaiņa būtu jāveic starp izcelsmes un uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm un EVTI. |
(28) |
Efektīvai regulatīvai sadarbībai starp iestādēm, kurām uzticēts uzraudzīt atbilstību vienotajiem kritērijiem, kas noteikti šajā regulā, nepieciešama augsta līmeņa dienesta noslēpuma piemērošana visām attiecīgajām valstu iestādēm un EVTI. |
(28a) |
ESUF ieguldījums Eiropas sociālo investīciju tirgus izaugsmē būs atkarīgas no tā, vai fondu pārvaldnieki pieņems ESUF nosaukumu, vai ieguldītāji atzīs šo nosaukumu un vai tiks attīstīta sociālo uzņēmumu spēcīga ekosistēma visā Savienībā, kas šiem uzņēmumiem palīdz gūt labumu no piedāvātajām finansējuma iespējām. Šajā ziņā visām ieinteresētajām personām, tostarp tirgus dalībniekiem, dalībvalstu kompetentajām iestādēm, Komisijai un citām attiecīgajām struktūrām visā Savienībā būtu jācenšas nodrošināt plaša informētība par šajā regulā paredzētajām iespējām. |
(29) |
Finanšu pakalpojumu tehniskajiem standartiem būtu jānodrošina konsekventa harmonizācija un augsta līmeņa uzraudzība Savienībā. Būtu efektīvi un lietderīgi uzticēt EVTI kā iestādei ar īpaši specializētu kompetenci izstrādāt iesniegšanai Komisijai to īstenošanas tehnisko standartu projektus, kas neietver politikas risinājumus. |
(30) |
Komisijai vajadzētu būt pilnvarotai pieņemt īstenošanas tehniskos standartus ar īstenošanas aktiem saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 291. pantu un saskaņā ar 15. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1095/2010 būtu jāuztic izstrādāt īstenošanas tehnisko standartu projektus attiecībā uz šajā regulā minētās paziņošanas ▐ formātu ▐. |
(31) |
Lai precizētu šajā regulā noteiktās prasības, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu, ar kuriem precizē tādu preču un pakalpojumu veidus vai tādu preču ražošanas un pakalpojumu sniegšanas metodes, ar kuriem īsteno sociālu mērķi, un apstākļus, kādos īpašniekiem un ieguldītājiem var sadalīt peļņu, interešu konfliktu veidus, no kādiem jāizvairās ESUF pārvaldniekiem, un šajā sakarībā veicamos pasākumus, to procedūru sīku aprakstu, ar kurām mēra sociālo ietekmi, kas jāpanāk kritērijiem atbilstošajiem portfeļuzņēmumiem, un ieguldītājiem paredzētās informācijas saturu un sniegšanas kārtību . Ir sevišķi svarīgi, lai sagatavošanas darba laikā Komisija veiktu atbilstošu apspriešanu, tostarp speciālistu līmenī , ņemot vērā pašregulācijas iniciatīvas un rīcības kodeksus . Attiecīgās ieinteresētās personas un EVTI būtu jāiesaista apspriešanā, ko Komisija veic sagatavošanas darba laikā attiecībā uz deleģētajiem aktiem par to procedūru detalizētu izklāstu, ar kurām mēra sociālo ietekmi, kas jāpanāk kritērijiem atbilstošajiem portfeļuzņēmumiem. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un pienācīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. ▐ |
(33) |
Vēlākais četrus gadus pēc dienas, kad šo regulu sāk piemērot, būtu jāveic šīs regulas pārskatīšana, lai ņemtu vērā ESUF tirgus attīstību. Pārskatā būtu jāietver vispārīgs apskats par šīs regulas noteikumu darbību un to piemērošanā gūto pieredzi. Balstoties uz šo pārskatīšanu, Komisijai būtu jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību aktu priekšlikumiem . |
(33a) |
Turklāt līdz 2017. gada 22. jūlijam Komisijai būtu jāsāk pārskatīt mijiedarbību starp šo regulu un citiem noteikumiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldniekiem, jo īpaši tiem, kas minēti Direktīvā 2011/61/ES. Šajā pārskatīšanā jo īpaši jāanalizē šīs regulas darbības joma, novērtējot to, vai darbības joma ir jāpaplašina, atļaujot pārvaldniekiem nosaukumu „ESUF” attiecināt arī uz alternatīviem ieguldījumu fondiem. Balstoties uz šo pārskatīšanu, Komisijai būtu jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību aktu priekšlikumiem. |
(33b) |
Šīs pārskatīšanas kontekstā Komisijai būtu jānovērtē, vai pastāv kādi šķēršļi, kas ieguldītājiem traucē apgūt fondus, tostarp būtu jānovērtē ietekme, kādu uz institucionālajiem ieguldītājiem atstāj citi prudenciāla rakstura noteikumi, kurus viņiem varētu piemērot. Papildus tam Komisijai būtu jāapkopo dati nolūkā novērtēt ESUF ieguldījumu citās Savienības programmās, piemēram, programmā „Apvārsnis”, kuras mērķis arī ir atbalstīt inovāciju Savienībā. |
(33c) |
Saistībā ar Komisijas 2011. gada 7. decembra paziņojumā „Rīcības plāns, lai uzlabotu MVU piekļuvi finansējumam” paredzēto Komisijas izvērtējumu attiecībā uz šķēršļiem, kurus pārrobežu riska kapitāla ieguldījumiem rada nodokļi, un šīs regulas pārskatīšanas kontekstā Komisijai būtu jāapsver līdzvērtīga izvērtējuma veikšana attiecībā uz iespējamiem nodokļu radītiem šķēršļiem sociālās uzņēmējdarbības fondiem un jānovērtē nodokļu iniciatīvas, kuru mērķis ir veicināt sociālo uzņēmējdarbību Savienībā. |
(33d) |
EVTI būtu jāizvērtē personāla un resursu vajadzības, kas radušās, uzņemoties pilnvaras un pienākumus saskaņā ar šo regulu, un par to jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai. |
(34) |
Šajā regulā ievērotas pamattiesības un principi, īpaši tie, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, tostarp tiesības uz privātās dzīves un ģimenes dzīves neaizskaramību un uzņēmējdarbības brīvību. |
(35) |
Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu (8) brīvu apriti reglamentē personas datu apstrādi dalībvalstīs, piemērojot šo regulu, dalībvalstu kompetento iestāžu, īpaši dalībvalstu izvēlētu neatkarīgu valsts iestāžu uzraudzībā. Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu (9) brīvu apriti reglamentē personas datu apstrādi, ko veic EVTI, piemērojot šo regulu, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja uzraudzībā. |
(36) |
Tā kā šīs regulas mērķi, konkrēti, uzlabot iekšējo tirgu ESUF, izveidojot tādu sistēmu ESUF pārvaldnieku reģistrēšanai, kura atvieglo ESUF tirgvedību visā Savienībā, šā mērķa mēroga un ietekmes dēļ dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt un tādēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredzēti vienīgi tie pasākumi, kas ir vajadzīgi šī mērķa sasniegšanai, |
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Šajā regulā paredzētas vienotas prasības un nosacījumi tiem kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas gatavojas izmantot nosaukumu “Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fonds” (ESUF) saistībā ar ESUF tirdzniecību Savienībā , tādējādi veicinot netraucētu iekšējā tirgus darbību.
Šajā regulā paredzēti arī vienoti noteikumi attiecībā uz ESUF ▐ tirdzniecību tiesīgiem ieguldītājiem visā Savienībā, ESUF portfeļa saturu, piemērojamiem ieguldījumu instrumentiem un metodēm, kā arī to ESUF pārvaldnieku organizāciju, pārredzamību un rīcību, kas tirgo ESUF visā Savienībā.
2. pants
1. Šo regulu piemēro 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā definēto kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kuru kopējie pārvaldītie aktīvi nepārsniedz Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību, kuri ir izveidoti Savienībā un kuriem jāreģistrējas savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajās iestādēs saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ar nosacījumu, ka šie pārvaldnieki pārvalda ESUF portfeļus ▐.
1.a ESUF pārvaldniekiem, kuri reģistrēti saskaņā ar šīs regulas 14. pantu un kuru kopējie aktīvi attiecīgi pieaug, pārsniedzot Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību, un kuriem līdz ar to saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu ir vajadzīga izcelsmes dalībvalsts kompetento iestāžu atļauja, drīkst arī turpmāk izmantot nosaukumu „ESUF” saistībā ar ESUF tirdzniecību Savienībā, ar nosacījumu, ka viņi ievēro Direktīvā 2011/61/ES noteiktās prasības un ESUF sakarībā vienmēr turpina ievērot šīs regulas 3., 5. un 9. pantu, 12. panta 1. punktu un 13. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunktu.
▐
3.a ESUF pārvaldnieki, kas reģistrēti saskaņā ar šo regulu, papildus var pārvaldīt arī PVKIU, saņemot atļauju saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK, ar nosacījumu, ka viņi ir ārējie pārvaldnieki.
3. pants
1. Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
(a) |
“Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fonds” (ESUF) ir kolektīvo ieguldījumu uzņēmums, kas
|
(aa) |
„attiecīgās izmaksas” ir jebkāda veida maksa un izdevumi, kuri tieši vai netieši jāsedz ieguldītājiem un par kuriem ir vienojušies ESUF pārvaldnieks un tā ieguldītāji; |
(b) |
“kolektīvo ieguldījumu uzņēmums” ir AIF, kura definīcija sniegta Direktīvas 2011/61/ES 4. panta 1. punkts a) apakšpunktā ; |
(c) |
“būtiski ieguldījumi” ir jebkurš no šādiem instrumentiem:
|
(d) |
“kvalificēts portfeļuzņēmums” ir uzņēmums, kuram ESUF ieguldījuma veikšanas brīdī nav atļauts tirgot Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 14. un 15. apakšpunktā definētajā regulētajā tirgū vai daudzpusējā tirdzniecības sistēmā (DTS), ▐ un kurš
|
(e) |
“kapitāls” ir īpašumtiesību daļa uzņēmumā, kuru veido kvalificēta portfeļuzņēmuma akcijas vai citādas kapitāla daļas, kas emitētas uzņēmuma ieguldītājiem; |
(ea) |
“kvazikapitāls” ir jebkāda veida finansēšanas instruments, kas ir pašu kapitāla un parāda apvienojums, un peļņa no šā instrumenta ir saistīta ar kvalificētā portfeļuzņēmuma peļņu vai zaudējumiem, bet saistību nepildīšanas gadījumā netiek pilnībā nodrošināta instrumenta atlīdzināšana; |
(f) |
“tirdzniecība” ir tieša vai netieša ESUF daļu vai akciju piedāvāšana vai izvietošana pēc ESUF pārvaldnieka iniciatīvas vai šā pārvaldnieka vārdā ieguldītājiem, kuriem ir Savienībā reģistrēta juridiskā adrese; |
(g) |
“atvēlētais kapitāls” ir jebkādas saistības, kas ESUF dibināšanas noteikumos vai instrumentos noteiktajā termiņā ieguldītājam liek iegādāties ESUF daļas vai iemaksāt kapitālu ESUF; |
(h) |
“ESUF pārvaldnieks” ir juridiska persona, kuras parastā uzņēmējdarbība ir pārvaldīt vismaz vienu ESUF; |
(i) |
“izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā ESUF pārvaldnieks ir izveidots un kurā tam jāreģistrējas kompetentajās iestādēs saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu ; |
(j) |
“uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kura nav izcelsmes dalībvalsts un kurā ESUF pārvaldnieks tirgo ESUF saskaņā ar šo regulu; |
(k) |
“kompetentā iestāde” ir valsts iestāde, kuru ar likumu vai noteikumiem ieceļ izcelsmes dalībvalsts un kura veic kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu reģistrāciju atbilstīgi 2. panta 1. punktam; |
(ka) |
“PVKIU” ir pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmums, kas saņēmis atļauju saskaņā ar Direktīvas 2009/65/EK 5. pantu. |
Attiecībā uz pirmā punkta h) apakšpunktu, ja ESUF juridiskā forma pieļauj iekšēju pārvaldību un ja fonda pārvaldes struktūra nolemj neizraudzīties ārēju pārvaldnieku, tad pašu ESUF reģistrē kā ESUF pārvaldnieku. ESUF, kas ir reģistrēts kā ESUF iekšējais pārvaldnieks, nedrīkst reģistrēt kā citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu ārējo ESUF pārvaldnieku.
2. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 24. pantu, lai noteiktu pakalpojumu vai preču veidus un pakalpojumu sniegšanas vai preču ražošanas metodes, kas ietver sociālu mērķi atbilstīgi šā panta 1. punkta d) apakšpunkta i) punktam, ņemot vērā dažādu veidu kvalificētus portfeļuzņēmumus un apstākļus, kādos peļņu var sadalīt īpašniekiem un ieguldītājiem.
II NODAĻA
NOSACĪJUMI NOSAUKUMA “EIROPAS SOCIĀLĀS UZŅĒMĒJDARBĪBAS FONDS” IZMANTOŠANAI
4. pants
ESUF pārvaldnieki, kas atbilst šajā nodaļā noteiktajām prasībām, var izmantot nosaukumu “ ESUF ”, tirgojot ESUF visā Savienībā.
5. pants
1. ESUF pārvaldnieki nodrošina, ka, iegādājoties aktīvus, kas nav būtiski ieguldījumi, ne vairāk kā 30 % no ESUF kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā atvēlētā kapitāla tiek izmantoti tādu aktīvu iegādei, kas nav būtiski ieguldījumi; šos 30 % aprēķina, pamatojoties uz summu, kas ieguldāma pēc tam, kad ir atvilktas visas attiecīgās izmaksas; aprēķinot šo ierobežojumu, neņem vērā īstermiņa līdzdalību skaidrā naudā un tās ekvivalentos , jo skaidru naudu un tās ekvivalentus neuzskata par ieguldījumiem .
2. ESUF pārvaldnieks nedrīkst ▐ ESUF līmenī piemērot nekādu metodi, ar ko tiek palielināts fonda risks, pārsniedzot tā atvēlēto kapitālu , ne ar naudas vai vērtspapīru aizņēmumiem, ne iesaistīšanos atvasinājumu pozīcijās, ne arī jebkādos citos veidos.
2.a ESUF pārvaldnieks var aizņemties , emitēt parāda obligācijas vai sniegt garantijas ESUF līmenī tikai tad, ja šādus aizņēmumus, parāda obligācijas vai garantijas sedz ar nepieprasītām saistībām.
▐
6. pants
1. ESUF pārvaldnieki tirgo to pārvaldībā esošā ESUF daļas un akcijas tikai tādiem ieguldītājiem, kuri tiek uzskatīti par profesionāliem klientiem saskaņā ar Direktīvas 2004/39/EK II pielikuma I iedaļu vai kurus pēc pieprasījuma var uzskatīt par profesionāliem klientiem saskaņā ar Direktīvas 2004/39/EK II pielikuma II iedaļu, vai citiem ieguldītājiem, ja
(a) |
šie citi ieguldītāji apņemas ieguldīt vismaz EUR 100 000, un |
(b) |
šie citi ieguldītāji atsevišķā dokumentā no līguma, kas tiek noslēgts par ieguldīšanas saistībām, rakstiski apstiprina, ka tie apzinās riskus, kuri saistīti ar šīm saistībām . |
▐
1.a Panta 1. punktu nepiemēro ieguldījumiem, kurus veikuši ESUF pārvaldnieka īstenotajā pārvaldībā iesaistītie vadītāji, direktori vai darbinieki, ja ieguldījumi veikti viņu pārvaldītajā ESUF.
7. pants
ESUF pārvaldnieki attiecībā uz to pārvaldīto ESUF:
(a) |
rīkojas godīgi , pietiekami prasmīgi, rūpīgi un uzcītīgi, un taisnīgi , veicot savas darbības; |
(b) |
piemēro atbilstošu politiku un procedūras, lai novērstu ļaunprātīgas darbības, attiecībā uz kurām var pamatoti paredzēt, ka tās ietekmēs ieguldītāju un kvalificētu portfeļuzņēmumu intereses; |
(c) |
veic savu uzņēmējdarbību tā, lai veicinātu kvalificētu portfeļuzņēmumu labvēlīgo sociālo ietekmi, kuros tie ir veikuši ieguldījumus, un atbalstītu to pārvaldīto ESUF un šo ESUF ieguldītāju intereses un tirgus integritāti; |
(d) |
piemēro augsta līmeņa prasmi, izvēloties ieguldījumus kvalificētos portfeļuzņēmumos un veicot attiecīgo uzņēmumu labvēlīgās sociālās ietekmes pastāvīgu uzraudzību; |
(e) |
tiem ir atbilstošas zināšanas un sapratne par kvalificētiem portfeļuzņēmumiem, kuros tie veic ieguldījumus ; |
(ea) |
pret visiem ieguldītājiem ievēro taisnīgu attieksmi; |
(eb) |
nodrošina, ka neviens ieguldītājs nesaņem preferenciālu attieksmi, ja vien šāda preferenciāla attieksme nav paredzēta ESUF dibināšanas noteikumos vai instrumentos. |
7.a pants
1. Ja ESUF pārvaldnieks plāno pienākumus deleģēt trešām personām, tad pārvaldnieka saistības pret ESUF un tā ieguldītājiem neietekmē tas, ka pārvaldnieks funkcijas ir deleģējis trešai personai, nedz arī pārvaldnieks pienākumus deleģē tādā apmērā, ka tas būtībā vairs nav uzskatāms par ESUF pārvaldnieku un ka tas kļūst par pastkastītes uzņēmumu.
2. Pienākumu deleģēšana nedrīkst mazināt ESUF pārvaldnieka veiktās uzraudzības efektivitāti un it īpaši — traucēt ESUF pārvaldnieka darbību vai ESUF pārvaldīšanu tā ieguldītāju interesēs.
8. pants
1. ESUF pārvaldnieki apzina un novērš interešu konfliktus un gadījumos, kad tos nevar novērst, pārvalda un uzrauga tos, un saskaņā ar 4. punktu nekavējoties izpauž informāciju par šiem interešu konfliktiem, lai nepieļautu, ka tie nelabvēlīgi ietekmē ESUF un to ieguldītāju intereses, un lai nodrošinātu, ka to pārvaldītie ESUF tiek godīgi izmantoti.
2. ESUF pārvaldnieki īpaši apzina interešu konfliktus, kas var rasties starp
(a) |
ESUF pārvaldniekiem, tām personām, kas faktiski veic ESUF pārvaldnieka uzņēmējdarbību, darbiniekiem vai jebkuru citu personu, kura tieši vai netieši kontrolē ESUF pārvaldnieku vai kuru tieši vai netieši kontrolē ESUF pārvaldnieks, un ESUF pārvaldnieka pārvaldīto ESUF vai ieguldītājiem šajos ESUF; |
(b) |
ESUF vai ieguldītājiem šajā ESUF un citu ESUF, ko pārvalda tas pats ESUF pārvaldnieks, vai ieguldītājiem šajā citā ESUF ; |
(ba) |
ESUF vai ieguldītājiem šajā ESUF un kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu vai PVKIU, ko pārvalda viens un tas pats ESUF pārvaldnieks vai ieguldītāji attiecīgajā kolektīvo ieguldījumu uzņēmumā vai PVKIU. |
3. ESUF pārvaldnieki uztur un piemēro efektīvus organizatoriskos un administratīvos pasākumus, lai atbilstu 1. un 2. punktā minētajām prasībām.
4. Par interešu konfliktiem izpauž informāciju atbilstīgi 1. punktam, ja ESUF pārvaldnieka izveidotie organizatoriskie pasākumi interešu konfliktu apzināšanai, novēršanai, pārvaldībai un uzraudzībai nav pietiekami, lai ar pamatotu pārliecību nodrošinātu, ka tiks novērsti riski saistībā ar nelabvēlīgu ietekmi uz ieguldītāju interesēm. ESUF pārvaldnieki pirms uzņēmējdarbības sākšanas ieguldītāju vārdā skaidri izpauž tiem interešu konfliktu avotus vai vispārējo raksturu.
5. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 24. pantu, precizējot:
(a) |
interešu konfliktu veidus, kas minēti šā panta 2. punktā; |
(b) |
pasākumus, ko ESUF pārvaldnieki veic attiecībā uz struktūrām un organizatoriskām un administratīvām procedūrām, lai apzinātu, novērstu, pārvaldītu, uzraudzītu un izpaustu interešu konfliktus. |
9. pants
1. ESUF pārvaldnieki katram to pārvaldītajam ESUF piemēro procedūras, lai mērītu ▐, kādā mērā kvalificēti portfeļuzņēmumi, kuros ESUF iegulda, sasniedz labvēlīgu sociālo ietekmi, ko tie ir apņēmušies panākt. Pārvaldītāji nodrošina, ka šīs procedūras ir skaidras un pārredzamas un ietver rādītājus, kas atkarībā no kvalificētā portfeļuzņēmuma sociālā mērķa un funkcijas var ietvert vienu vai vairākus šādus jautājumus:
(a) |
nodarbinātība un darba tirgi; |
(b) |
ar nodarbinātības kvalitāti saistītie standarti un tiesības; |
(c) |
īpašu grupu sociālā integrācija un aizsardzība; vienlīdzīga attieksme un iespējas, diskriminācijas aizliegums; |
(d) |
sabiedrības veselība un drošība; |
(e) |
sociālās aizsardzības, veselības un izglītības sistēmu pieejamība un ietekme uz tām. |
2. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 24. pantu, detalizēti izstrādājot šā panta 1. punktā minētās procedūras attiecībā uz dažādiem kvalificētiem portfeļuzņēmumiem.
10. pants
ESUF pārvaldniekiem vienmēr ir pietiekami pašu līdzekļi, un tie izmanto atbilstošus un piemērotus cilvēkresursus un tehniskos resursus, kas nepieciešami ESUF pienācīgai pārvaldībai.
ESUF pārvaldnieki vienmēr ir atbildīgi par to, lai tie varētu pierādīt, ka pašu kapitāls ir pietiekamā apmērā nepārtrauktas darbības nodrošināšanai, un izklāstīt pamatojumus, kas apliecina šā kapitāla pietiekamību kā izklāstīts 13. pantā.
11. pants
1. ESUF dibināšanas statūtos vai instrumentos iekļauj noteikumus aktīvu novērtēšanai un nodrošina pareizu un pārredzamu novērtēšanas procesu .
1.a Ar izmantojamām novērtēšanas procedūrām nodrošina, ka vismaz reizi gadā pienācīgi novērtē aktīvus un aprēķina to vērtību.
1.b Lai nodrošinātu kvalificēto portfeļuzņēmumu konsekventu novērtēšanu, EVTI izstrādā pamatnostādnes, ar kurām nosaka vienotus principus ieguldījumu apgrozībai šādos uzņēmumos, ņemot vērā šo uzņēmumu primāro mērķi panākt izmērāmu labvēlīgu sociālo ietekmi un peļņu pirmām kārtām un galvenokārt izmantot šīs ietekmes panākšanai.
12. pants
1. ESUF pārvaldnieki nosūta izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei gada pārskatu par katru to pārvaldīto ESUF ne vēlāk kā 6 mēnešus pēc finanšu gada beigām. Pārskatā apraksta ESUF portfeļa saturu un iepriekšējā gadā veiktās darbības. Pārskatā ietver arī informāciju par ESUF peļņu līdz tā darbības beigām un attiecīgā gadījumā informāciju par peļņas sadali tā darbības laikā. Tajā ietver ESUF revīzijas finanšu pārskatus. Revīzijā apstiprina, ka naudas līdzekļi un aktīvi tiek glabāti fonda vārdā un ka ESUF pārvaldnieks ir izveidojis atbilstošu uzskaites un kontroles sistēmu un nodrošinājis šīs sistēmas piemērošanu to pilnvaru vai kontroles tiesību izmantošanai, kuras attiecas uz ESUF un tā ieguldītāju naudu un aktīviem, un revīziju veic reizi gadā. Gada pārskats ir izveidots atbilstoši esošajiem pārskatu sniegšanas standartiem un nosacījumiem, par ko vienojušies ESUF pārvaldnieks un ieguldītāji. ESUF pārvaldnieki pēc pieprasījuma nosūta pārskatu ieguldītājiem. ESUF pārvaldnieki un ieguldītāji var savā starpā vienoties par papildu informācijas izpaušanu.
2. Gada pārskatā ietver vismaz:
(a) |
atbilstošu informāciju par ieguldījumu politikas vispārējiem sociālajiem rezultātiem un šo rezultātu mērīšanā izmantoto metodi; |
(b) |
ziņojumu par jebkādu ieguldījumu izņemšanu attiecībā uz kvalificētiem portfeļuzņēmumiem; |
(c) |
aprakstu par to, vai ir izņemti ieguldījumi attiecībā uz citiem ESUF aktīviem, kas nav ieguldīti kvalificētos portfeļuzņēmumos, balstoties uz 13. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētajiem kritērijiem; |
(d) |
kopsavilkumu par darbībām, ko ESUF pārvaldnieks ir veicis saistībā ar kvalificētiem portfeļuzņēmumiem atbilstīgi 13. panta 1. punkta k) apakšpunktam ; |
(da) |
informāciju par to ieguldījumu raksturu un mērķi, kuri nav 4. panta 1. punktā minētie ieguldījumi kritērijiem atbilstošos portfeļuzņēmumos. |
3. Ja ESUF pārvaldniekam jāpublicē gada finanšu pārskats saskaņā ar 4. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (10), attiecībā uz ESUF, šā panta 1. un 2. punktā minēto informāciju var sniegt atsevišķi vai gada finanšu pārskata papildinājumā.
13. pants
1. ESUF pārvaldnieki saistībā ar ESUF, ko tie pārvalda, saviem ieguldītājiem, pirms tie pieņem lēmumu par ieguldījumu, skaidrā un pārredzamā veidā sniedz vismaz šādu informāciju:
(a) |
ESUF pārvaldnieka un jebkuru citu pakalpojumu sniedzēju, ar kuriem ESUF pārvaldniekam noslēgts līgums attiecībā uz tā pārvaldību, identitāte un pienākumu apraksts; |
(aa) |
ESUF pārvaldniekam pieejamā pašu kapitāla apmērs, kā arī detalizēts izklāsts par to, kāpēc ESUF pārvaldnieks uzskata šo kapitālu par pietiekamu, ar ko nodrošināt pienācīgus cilvēkresursus un tehniskos resursus, kādi vajadzīgi attiecīgā ESUF atbilstīgai pārvaldībai; |
(b) |
ESUF ieguldījumu stratēģijas un mērķu apraksts, tostarp:
|
(c) |
labvēlīga sociālā ietekme, kas izvirzīta par ESUF ieguldījumu politikas mērķi, tostarp atbilstošā gadījumā pamatotas prognozes saistībā ar šiem rezultātiem, un informācija par iepriekšējo sniegumu šajā jomā; |
(d) |
metodes, ko izmanto, lai mērītu sociālo ietekmi; |
(e) |
apraksts par aktīviem, kas nav kvalificēti portfeļuzņēmumi, un procesiem un kritērijiem, ko izmanto šo aktīvu izvēlei, ja vien tie nav skaidra nauda vai tās ekvivalenti; |
(f) |
apraksts par ESUF riska profilu un jebkādiem riskiem, kas saistīti ar aktīviem, kuros fonds var ieguldīt, vai ieguldījumu metodēm, kuras tas var izmantot; |
(g) |
apraksts par ESUF novērtēšanas procedūru un cenu noteikšanas metodoloģiju aktīvu novērtēšanai, tostarp par metodēm, kas izmantotas, lai novērtētu kvalificētus portfeļuzņēmumus; |
(h) |
apraksts par visām attiecīgajām izmaksām to maksimālajām summām ▐; |
(i) |
apraksts par to, kā tiek aprēķināts ESUF pārvaldnieka atalgojums; |
(j) |
ESUF iepriekšējā finanšu darbība, ja šādi dati ir pieejami; |
(k) |
uzņēmējdarbības atbalsta pakalpojumi un citas atbalsta darbības, ko ESUF pārvaldnieks veic vai organizē, izmantojot trešās personas, lai veicinātu to kvalificēto portfeļuzņēmumu attīstību, izaugsmi vai kādā citā veidā pastāvīgu darbību, kuros ESUF iegulda, vai — gadījumā, ja šādi pakalpojumi netiek sniegti vai darbības netiek veiktas, — attiecīgs paskaidrojums; |
(l) |
apraksts par procedūrām, kuras izmantojot ESUF var izmainīt savu ieguldījumu stratēģiju vai ieguldījumu politiku, vai abas. |
2. Visa 1. punktā minētā informācija ir patiesa, skaidra un nemaldinoša. Vajadzības gadījumā to regulāri atjaunina un pārskata.
3. Ja ESUF pārvaldniekam jāpublicē prospekts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību (11), vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem attiecībā uz ESUF, šā panta 1. punktā minēto informāciju var sniegt atsevišķi vai prospekta ietvaros.
4. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 24. pantu, precizējot:
(a) |
šā panta 1. punkta b) līdz e) apakšpunktā un k) apakšpunktā minētās informācijas saturu; |
(b) |
to, kā šā panta 1. punkta b) līdz e) apakšpunktā un k) apakšpunktā minēto informāciju var iesniegt vienotā veidā, lai nodrošinātu augstāko iespējamo salīdzināmības līmeni. |
III NODAĻA
UZRAUDZĪBA UN ADMINISTRATĪVĀ SADARBĪBA
14. pants
1. ESUF pārvaldnieki, kas gatavojas izmantot nosaukumu „ ESUF ” savu ESUF tirdzniecībai, informē par to savas izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi un iesniedz šādu informāciju:
(a) |
to personu identitāte, kas faktiski veic ESUF pārvaldību; |
(b) |
to ESUF identitāte, kuru daļas vai akcijas tiks tirgotas, un to ieguldījumu stratēģijas; |
(c) |
informācija par pasākumiem, kas veikti, lai atbilstu II nodaļā minētajām prasībām; |
(d) |
to dalībvalstu saraksts, kurās ESUF pārvaldnieki gatavojas tirgot katru ESUF ; |
(da) |
to dalībvalstu un trešo valstu saraksts, kurās ESUF pārvaldnieks ir reģistrējis vai plāno reģistrēt ESUF. |
2. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde reģistrē ESUF pārvaldnieku tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka ir ievēroti šādi nosacījumi:
(-a) |
personām, kuras faktiski vada ESUF pārvaldības procesus, ir pietiekami laba reputācija un pietiekama pieredze arī attiecībā uz ESUF pārvaldnieka īstenotajām ieguldījumu stratēģijām; |
(a) |
1. punktā minētā nepieciešamā informācija ir pilnīga; |
(b) |
pasākumi, par kuriem ziņots saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu, ir atbilstoši, lai ievērotu II nodaļā noteiktās prasības ; |
(ba) |
sarakstā, kas iesniegts atbilstīgi 1. punkta da) apakšpunktam, ir norādīts, ka visi ESUF ir reģistrēti saskaņā ar šīs regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu. |
3. Reģistrācija ir derīga visā Savienības teritorijā un ļauj ESUF pārvaldniekiem tirgot ESUF ar nosaukumu “ ESUF ” visā Savienībā.
15. pants
ESUF pārvaldnieks atjaunina izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei iesniegto informāciju, kad tas gatavojas:
(a) |
tirgot jaunu ESUF; |
(b) |
tirgot esošu ESUF dalībvalstī, kas nav minēta 14. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajā sarakstā. |
16. pants
1. Tūlīt pēc ESUF pārvaldnieka reģistrācijas , jauna ESUF izveides, jaunas mītnes vietas atrašanas ESUF izveidei vai jaunas dalībvalsts izraudzīšanās, kurā ESUF pārvaldnieks plāno tirgot ESUF, izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde šo informāciju paziņo šīs regulas 14. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām dalībvalstīm un EVTI ▐.
2. Šīs regulas 14. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētās uzņēmējas dalībvalstis saskaņā ar 14. pantu reģistrētajam ESUF pārvaldniekam neuzliek nekādas prasības vai administratīvas procedūras attiecībā uz tā ESUF tirdzniecību un nepieprasa nekādu tirdzniecības apstiprinājumu pirms tās uzsākšanas.
3. Lai nodrošinātu vienotu šā panta piemērošanu, EVTI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektu, kurā nosaka paziņojuma formātu.
4. EVTI iesniedz šos īstenošanas tehnisko standartu projektus Komisijai līdz […] (12).
5. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 15. pantā noteikto procedūru pieņemt 3. punktā minētos īstenošanas tehniskos standartus.
17. pants
Saskaņā ar šo regulu EVTI uztur centrālu internetā publiski pieejamu datubāzi, kurā iekļauti visi Savienībā reģistrētie ESUF pārvaldnieki un ESUF, kurus tie tirgo, kā arī valstis, kurās šos ESUF tirgo .
18. pants
1. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde uzrauga atbilstību šajā regulā noteiktajām prasībām.
1.a Ja uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei ir nepārprotams un pamatots iemesls uzskatīt, ka ESUF pārvaldnieks tās teritorijā ir pārkāpis šīs regulas noteikumus, tā nekavējoties informē izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, kas veic piemērotus pasākumus.
1.b Ja izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes veiktie pasākumi nav bijuši iedarbīgi vai ja izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde saprātīgā termiņā nav veikusi pasākumus, vai ja ESUF pārvaldnieks turpina tādu rīcību, kas nepārprotami ir pretrunā šai regulai, tad uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde, informējot izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, veic visus atbilstīgos pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu ieguldītājus, tostarp paredzot iespēju attiecīgajam pārvaldniekam aizliegt veikt turpmāku ESUF tirdzniecību uzņēmējas dalībvalsts teritorijā.
19. pants
Kompetentajām iestādēm saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir visas uzraudzības un izmeklēšanas pilnvaras, kas nepieciešamas to darbību veikšanai. Jo īpaši tām ir pilnvaras:
(a) |
pieprasīt piekļuvi jebkuram dokumentam jebkurā formā un saņemt dokumenta kopiju vai nokopēt to; |
(b) |
pieprasīt ESUF pārvaldniekiem bez kavēšanās sniegt informāciju; |
(c) |
pieprasīt informāciju no jebkuras personas, kas saistīta ar ESUF pārvaldnieka vai ESUF darbībām; |
(d) |
veikt pārbaudes uz vietas, par to iepriekš paziņojot vai nepaziņojot; |
(e) |
veikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka ESUF pārvaldnieks joprojām atbilst šīs regulas prasībām; |
(f) |
izdot rīkojumu nodrošināt, ka ESUF pārvaldnieks atbilst šīs regulas prasībām un atturas atkārtot jebkādu rīcību, kas var tikt uzskatīta par šīs regulas pārkāpumu. |
20. pants
1. Dalībvalstis paredz noteikumus par administratīvām sankcijām un pasākumus , kas piemērojami šīs regulas noteikumu pārkāpumu gadījumos, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tie tiek piemēroti. Paredzētajām administratīvajām sankcijām un pasākumiem jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem.
2. Līdz … (13) dalībvalstis paziņo Komisijai un EVTI savus 1. punktā minētos noteikumus. Tās bez kavēšanās ziņo Komisijai un EVTI par jebkuriem attiecīgajiem grozījumiem šajos noteikumos.
21. pants
1. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde , ievērojot proporcionalitātes principu, veic atbilstošus 2. punktā minētos pasākumus, ja ESUF pārvaldnieks :
(a) |
neatbilst prasībām, ko piemēro portfeļa saturam, tādējādi pārkāpjot 5. pantu; |
(b) |
tirgo ESUF daļas un akcijas kritērijiem neatbilstošiem ▐ ieguldītājiem , tādējādi pārkāpjot 6. pantu ; |
(c) |
izmanto nosaukumu “ ESUF ”, ja tie nav reģistrēti savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajā iestādē saskaņā ar 14. pantu. |
(ca) |
izmanto nosaukumu „ESUF”, lai tirgotu līdzekļus, kas nav reģistrēti saskaņā ar šīs regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu; |
(cb) |
ir reģistrējies, sniedzot nepatiesus datus vai izmatojot kādus citus nereglamentētus līdzekļus, tādējādi pārkāpjot 14. pantu; |
(cc) |
nerīkojas godīgi, pietiekami prasmīgi, rūpīgi un uzcītīgi, un taisnīgi, veicot savas darbības, tādējādi pārkāpjot 7. panta a) apakšpunktu; |
(cd) |
nepiemēro atbilstošu politiku un procedūras, lai novērstu ļaunprātīgas darbības, tādējādi pārkāpjot 7. panta b) apakšpunktu; |
(ce) |
atkārtoti neievēro 12. panta prasības par gada ziņojuma iesniegšanu; |
(cf) |
atkārtoti neievēro pienākumu informēt ieguldītājus saskaņā ar 13. pantu. |
2. Gadījumos, kas minēti 1. punktā, izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde atbilstoši veic šādus pasākumus:
(-a) |
veic darbības, ar kurām nodrošina, ka ESUF pārvaldnieks ievēro šīs regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu, 5. un 6. pantu, 7. panta a) un b) apakšpunktu, 12., 13. un 14. pantu; |
(a) |
aizliedz izmantot nosaukumu “ ESUF ” un izslēdz ESUF pārvaldnieku no reģistra. |
3. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde nekavējoties informē to uzņēmēju dalībvalstu kompetentās iestādes, kas norādītas 14. panta 1. punkta d) apakšpunktā, un EVTI par ESUF pārvaldnieka izslēgšanu no reģistra atbilstīgi šā panta 2. punkta a) apakšpunktam .
4. Tiesības tirgot Savienībā vienu vai vairākus ESUF ar nosaukumu „ ESUF ” nekavējoties tiek atceltas no dienas, kad kompetentā iestāde pieņem 2. punkta a) apakšpunktā minēto lēmumu.
22. pants
1. Kompetentās iestādes un EVTI sadarbojas cita ar citu vienmēr, kad tas nepieciešams, lai veiktu savus šajā regulā noteiktos pienākumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010 .
2. Kompetentās iestādes un EVTI apmainās ar visu vajadzīgo informāciju un dokumentiem, lai attiecīgi veiktu savus pienākumus, ko tām uzliek šī regula saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010, un jo īpaši lai apzinātu un novērstu šīs regulas pārkāpumus.
22.a pants
Ja starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm rodas domstarpības par vienas kompetentās iestādes novērtējumu, darbību vai bezdarbību jomās, kurās šīs regula paredz sadarbību vai saskaņošanu starp vairāku dalībvalstu kompetentajām iestādēm, tad kompetentās iestādes šo jautājumu var iesniegt izskatīšanai EVTI, kura var rīkoties saskaņā ar pilnvarām, kas tām uzticētas ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 19. pantu, ja vien šīs domstarpības nav saistītas ar šīs regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu vai 3. panta 1. punkta d) apakšpunkta -i) punktu.
23. pants
1. Uz visām personām, kas strādā vai ir strādājušas kompetentajās iestādēs vai EVTI, kā arī uz kompetento iestāžu un EVTI norīkotajiem revidentiem un speciālistiem attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu. Nekādu konfidenciālu informāciju, ko šīs personas saņem savu pienākumu pildīšanas laikā, nedrīkst izpaust nevienai personai vai iestādei, izņemot vispārējā vai kopsavilkuma formā, lai ESUF pārvaldniekus un ESUF nevarētu atsevišķi identificēt, neskarot gadījumus, kas paredzēti krimināllikumā un tiesvedībā, kas saistīta ar šo regulu.
2. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai EVTI nedrīkst aizliegt apmainīties ar informāciju saskaņā ar šo regulu vai citiem Savienības tiesību aktiem, ko piemēro ESUF pārvaldniekiem un ESUF.
3. Ja kompetentās iestādes un EVTI saņem konfidenciālu informāciju saskaņā ar 1. punktu, tās var to izmantot tikai savu pienākumu veikšanai un administratīvām un tiesvedības procedūrām.
IV NODAĻA
PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
24. pants
1. Pilnvaras pieņemt deleģētus aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus.
2. Pilnvaras, kas minētas ▐ 3. panta 2. punktā, 8. panta 5. punktā, 9. panta 2. punktā un 13. panta 4. punktā, deleģē Komisijai uz četriem gadiem no … (14). Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu ne vēlāk kā deviņus mēnešus pirms četru gadu termiņa beigām. Pilnvaru deleģēšanu automātiski pagarina uz tādiem pašiem termiņiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms katra termiņa beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt ▐ 3. panta 2. punktā, 8. panta 5. punktā, 9. panta 2. punktā un 13. panta 4. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esību.
4. Līdzko Komisija ir pieņēmusi deleģētu aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Deleģēts akts stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome triju mēnešu laikā pēc minētā akta paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei nav cēluši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju, ka necels iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas minēto termiņu pagarina par trim mēnešiem .
25. pants
1. Vēlākais četrus gadus pēc dienas, kad šo regulu sāk piemērot, Komisija pārskata šo regulu. Pārskatā ietver vispārīgu apskatu par šīs regulas noteikumu darbību un tās piemērošanā uzkrāto pieredzi, tostarp par:
(a) |
apjomu, kādā ESUF pārvaldnieki dažādās dalībvalstīs ir izmantojuši nosaukumu “ ESUF ” vietējā vai pārrobežu līmenī; |
(aa) |
ESUF ģeogrāfisko atrašanās vietu un to, vai ir nepieciešami papildu pasākumi, lai nodrošinātu, ka ESUF ir izveidots saskaņā ar 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu; |
(ab) |
ESUF veikto ieguldījumu ģeogrāfisko un sektorālo sadalījumu; |
(b) |
to, kā ESUF ir izmantojuši dažādus būtiskos ieguldījumus un kā tas ir ietekmējis sociāli atbildīgo uzņēmumu attīstību visā Savienībā; |
(ba) |
Eiropas marķējuma „sociāli atbildīgs uzņēmums” izveides atbilstīgumu; |
(bb) |
iespēju ESUF tirdzniecību attiecināt uz privātiem ieguldītājiem; |
(c) |
kvalificētu portfeļuzņēmumu apzināšanas kritēriju piemērošanu praksē un attiecīgo ietekmi uz sociāli atbildīgo uzņēmumu attīstību visā Savienībā un to labvēlīgo sociālo ietekmi ; |
(ca) |
to procedūru analīzi, kuras ESUF pārvaldnieki izmantojuši, lai izmērītu pozitīvo sociālo ietekmi, ko radījuši 9. pantā minētie kvalificētie portfeļuzņēmumi, un iespējamību ieviest saskaņotus standartus sociālās ietekmes mērīšanai Savienības līmenī Savienības sociālajai politikai atbilstošā veidā; |
(cb) |
to, vai ir šī regula ir jāpapildina ar depozitāru režīmu; |
(cd) |
to, vai ESUF ir jāiekļauj kritērijiem atbilstošo aktīvu sarakstā saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK; |
(ce) |
regulas 13. pantā minēto informācijas prasību atbilstību un jo īpaši to, vai tās ir pietiekamas, lai ieguldītāji spētu pieņemt pamatotu lēmumu par ieguldījumu veikšanu; |
(cf) |
analīzi attiecībā uz nodokļu šķēršļiem, kādi varētu tikt radīti sociālās uzņēmējdarbības fondiem, un novērtējumu par iespējamām nodokļu atvieglojumu iniciatīvām nolūkā veicināt sociālo uzņēmējdarbību Savienībā; |
(cg) |
novērtējumu attiecībā uz jebkādiem šķēršļiem, kas varētu traucēt ieguldītājiem apgūt fondus, ietverot citu Savienības prudenciālo tiesību aktu ietekmi uz institucionālajiem ieguldītājiem. |
▐
2. Pēc 1. punktā minētās pārskatīšanas un pēc apspriešanās ar EVTI Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību akta priekšlikumu.
25.a pants
1. Līdz 2017. gada 22. jūlijam Komisija sāk izstrādāt pārskatu par mijiedarbību starp šo regulu un citiem noteikumiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldniekiem, jo īpaši tiem, kas minēti Direktīvā 2011/61/ES. Šajā pārskatā analizē šīs regulas darbības jomu. Tajā apkopo datus par to, vai darbības joma ir jāpaplašina, lai par ESUF pārvaldniekiem apstiprinātu tādus pārvaldniekus, kuru pārvaldīto ESUF kopējie aktīvi pārsniedz 2. panta 1. punktā noteikto robežvērtību.
2. Pēc 1. punktā minētās pārskatīšanas un pēc apspriešanās ar EVTI Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību akta priekšlikumu.
26. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 22. jūlija, izņemot ▐ 3. panta 2. punktu, 8. panta 5. punktu, 9. panta 2. punktu un 13. panta 4. punktu, ko piemēro no regulas spēkā stāšanās dienas.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —
priekšsēdētājs
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
(1) OV C 175, 19.6.2012., 11. lpp.
(2) OV C 229, 31.7.2012., 55. lpp.
(3) Eiropas Parlamenta … nostāja
(4) OV L 302, 17.11.2009., 32. lpp.
(5) OV L 174, 1.7.2011., 1. lpp.
(6) OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp.
(7) OV L 331, 15.12.2010., 84. lpp.
(8) OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.
(9) OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.
(10) OV L 390, 31.12.2004., 38. lpp.
(11) OV L 345, 31.12.2003., 64. lpp.
(12) Deviņi mēneši pēc šīs regulas stāšanās spēkā.
(13) 24 mēneši pēc šīs regulas stāšanās spēkā.
(14) Šīs regulas spēkā stāšanās diena.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/280 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Eiropas riska kapitāla fondi ***I
P7_TA(2012)0346
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas riska kapitāla fondiem (COM(2011)0860 – C7-0490/2011 – 2011/0417(COD)) (1)
2013/C 353 E/50
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
[Gr. 2]
EIROPAS PARLAMENTA GROZĪJUMI (2)
Komisijas priekšlikumā
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta 2. punkta otro daļu (A7- 0193/2012).
(2) Grozījumi: jaunais vai grozītais teksts ir norādīts treknā slīprakstā; svītrojumi ir apzīmēti ar simbolu ▐.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. …/2012
par Eiropas riska kapitāla fondiem
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1) |
Riska kapitāls nodrošina finansējumu uzņēmumiem, kuri parasti ir ļoti mazi, atrodas savas korporatīvās pastāvēšanas sākumposmā un kuriem ir spēcīgs izaugsmes un paplašināšanās potenciāls. Turklāt riska kapitāla fondi nodrošina ▐ uzņēmumiem vērtīgu kompetenci un zināšanas, uzņēmējdarbības kontaktus, zīmola vērtību un stratēģiskas konsultācijas. Sniedzot finansējumu un konsultācijas šiem uzņēmumiem, riska kapitāla fondi veicina ekonomisko izaugsmi, palīdz radīt darba vietas un piesaistīt kapitālu, sekmē inovatīvu uzņēmumu izveidi un paplašināšanos , palielina to ieguldījumu pētniecībā un izstrādē un veicina uzņēmējdarbību, inovāciju un konkurētspēju saskaņā ar stratēģijas „Eiropa 2020” mērķiem un saistībā ar dalībvalstu ilgtermiņa uzdevumiem, kas noteikti, piemēram, Eiropas stratēģijas un politikas analīzes sistēmas ziņojumā „Vispārējās tendences 2030. gadam” . |
(2) |
Ieviešot vienotus noteikumus Savienībā, jāizveido kopēja noteikumu sistēma attiecībā uz Eiropas riska kapitāla fonda nosaukuma „EuVECA” izmantošanu, īpaši attiecībā uz fondu, kas darbojas ar šo nosaukumu, portfeļa saturu, to tiesīgajiem ieguldījuma saņēmējiem, ieguldījumu instrumentiem, kurus tie var izmantot, un ieguldītāju kategorijām, kas ir tiesīgas ieguldīt šādos fondos. Bez šāda kopēja regulējuma pastāv risks, ka dalībvalstis piemēro atšķirīgus pasākumus valstu līmenī, radot tiešu nelabvēlīgu ietekmi un šķēršļus pienācīgai iekšējā tirgus darbībai, jo riska kapitāla fondiem, kas gatavojas darboties visā Savienībā, katrā dalībvalstī tiktu piemēroti atšķirīgi noteikumi. Turklāt atšķirīgas kvalitātes prasības attiecībā uz portfeļa saturu, ieguldījumu saņēmējiem un tiesīgajiem ieguldītājiem varētu radīt dažādus ieguldītāju aizsardzības līmeņus un raisīt neizpratni attiecībā uz ieguldījuma piedāvājumu, kas saistās ar EuVECA . Turklāt ieguldītājiem būtu jāvar salīdzināt dažādu riska kapitāla fondu ieguldījumu piedāvājumus. Jānovērš būtiski šķēršļi riska kapitāla fondu pārrobežu finansējuma piesaistīšanai, jāizvairās no konkurences izkropļošanas starp šiem fondiem un jebkādiem turpmākiem iespējamiem šķēršļiem tirdzniecībai un būtiskiem konkurences kropļojumiem nākotnē. Attiecīgi atbilstošais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pants, kas interpretēts saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas pastāvīgo judikatūru. |
(3) |
Jāpieņem regula, ar kuru izveido vienotus Eiropas riska kapitāla fondiem piemērojamus noteikumus un nosaka atbilstošas prasības visās dalībvalstīs to pārvaldniekiem, kas gatavojas piesaistīt kapitālu visā Savienībā, izmantojot nosaukumu “ EuVECA ”. Šīm prasībām jānodrošina to ieguldītāju pārliecība, kas gatavojas ieguldīt riska kapitāla fondos. |
(4) |
Regulas formā izveidojot kvalitātes prasības nosaukuma “ EuVECA ” izmantošanai, būtu jānodrošina, ka šīs prasības tiks tieši piemērotas to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas piesaista līdzekļus, izmantojot šo nosaukumu. Tam būtu jānodrošina vienoti nosacījumi šā nosaukuma izmantošanai, novēršot situāciju, ka valstis izveido atšķirīgas valstu prasības, transponējot direktīvu. Šajā regulā būtu jāparedz, ka to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas izmanto šo nosaukumu, jāievēro vienādi noteikumi visā Savienībā, un tas uzlabotu arī to ieguldītāju pārliecību, kas gatavojas veikt ieguldījumus riska kapitāla fondos. Regula samazinātu arī regulējuma sarežģītību un pārvaldnieka izmaksas, kas rodas, lai nodrošinātu atbilstību nereti atšķirīgiem valstu noteikumiem, ar ko reglamentē riska kapitāla fondu darbību, jo īpaši attiecībā uz tiem pārvaldniekiem, kas gatavojas piesaistīt kapitālu pārrobežu līmenī. Regulai būtu jāpalīdz novērst arī konkurences izkropļojumus. |
(4a) |
Kā norādīts Komisijas 2011. gada 7. decembra paziņojumā „Rīcības plāns, lai uzlabotu MVU piekļuvi finansējumam”, Komisija 2012. gadā pabeigs savu pētījumu par pārrobežu riska kapitāla ieguldījumu nodokļu šķēršļiem ar mērķi 2013. gadā piedāvāt risinājumus, lai novērstu šos šķēršļus, vienlaicīgi nepieļaujot izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu nemaksāšanu. |
(4b) |
Būtu jāparedz iespēja, ka kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu var pārvaldīt gan iekšēji, gan ārēji. Ja kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu pārvalda iekšēji, tad šis kritērijiem atbilstošais riska kapitāla fonds ir arī pārvaldnieks un tam tādēļ jāpilda visas prasības, ko kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu pārvaldniekiem piemēro saskaņā ar šo regulu, un jābūt reģistrētiem kā tādiem. Tomēr kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds, ko pārvalda iekšēji, nedrīkst būt citu kolektīvu ieguldījumu uzņēmumu vai pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) ārējs pārvaldnieks. |
(5) |
Lai skaidrāk noteiktu attiecības starp šo regulu un citiem noteikumiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldniekiem, jāparedz, ka šo regulu piemēro tikai to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas nav pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK (2009. gada 13. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (4) 1. pantu un kas ir izveidoti Savienībā un reģistrēti izcelsmes dalībvalsts kompetentajā iestādē saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES (2011. gada 8. jūnijs) par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem (5) , ar nosacījumu, ka šie pārvaldnieki pārvalda kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu portfeļus . Tomēr būtu jāparedz iespēja, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieki, kas reģistrēti saskaņā ar šo regulu un ir ārēji pārvaldnieki, drīkst papildus pārvaldīt PVKIU, saņemot atļauju saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK. |
(5a) |
Turklāt šo regulu piemēro tikai to kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, ▐ kuru pārvaldāmie kopējie aktīvi nepārsniedz Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību. Tas nozīmē, ka minēto robežvērtību šajā regulā aprēķina atbilstīgi tam, kā aprēķina Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību. |
(5b) |
Tomēr riska kapitāla fonda pārvaldnieki, kuri reģistrēti saskaņā ar šo regulu, kuru kopējie aktīvi pēc tam pārsniedz Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību un kuriem tādēļ jāsaņem atļauja no savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 6. pantu, var turpināt izmantot nosaukumu „EuVECA” attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu tirdzniecību Savienībā, ar nosacījumu, ka tie pilda minētās direktīvas prasības un ka tie turpina pildīt noteiktas prasības, kas šajā regulā paredzētas kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem, lai tie varētu izmantot nosaukumu “EuVECA”. Tas attiecas gan uz pašreizējiem kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem, gan kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem, kuri izveidoti pēc robežvērtības pārsniegšanas. |
(6) |
Ja kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldnieki negatavojas izmantot nosaukumu “ EuVECA ”, šī regula nebūtu jāpiemēro. Šādos gadījumos turpina piemērot pastāvošos valstu noteikumus un vispārīgos Savienības noteikumus. |
(7) |
Ar šo regulu būtu jāizveido vienoti noteikumi attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu raksturu, jo īpaši attiecībā uz portfeļuzņēmumiem, kuros kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem ir atļauts ieguldīt, un izmantojamajiem ieguldījumu instrumentiem. Tas ir nepieciešams, lai skaidri varētu nodalīt kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu no citiem alternatīviem ieguldījumu fondiem, kas piemēro citas, mazāk specializētas ieguldījumu stratēģijas, piemēram, izpirkšanu vai spekulatīvus ieguldījumus nekustamajā īpašumā, ko necenšas veicināt ar šo regulu . |
(8) |
Atbilstīgi mērķim precīzi norobežot kolektīvo ieguldījumu uzņēmumus, kas ietilpst šīs regulas darbības jomā, un lai nodrošinātu ▐ koncentrēšanos uz kapitāla nodrošināšanu maziem uzņēmumiem to korporatīvās pastāvēšanas sākotnējā posmā, kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus uzskata par fondiem, kas plāno vismaz 70 % no savām kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā atvēlētā kapitāla ieguldīt šādos uzņēmumos ▐. kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds nedrīkstētu vairāk nekā 30 % no savām kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā atvēlētā kapitāla ieguldīt aktīvos, kas nav kritērijiem atbilstoši ieguldījumi. Tēdējādi, lai gan 30 % vienmēr vajadzētu būt maksimālajai robežvērtībai attiecībā uz kritērijiem neatbilstošiem ieguldījumiem, 70 % robežvērtība būtu jāpiemēro tikai kritērijiem atbilstošiem ieguldījumiem, ko veic kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda darbības laikā. Minētās robežvērtības aprēķina, pamatojoties uz summām, ko var ieguldīt pēc visu atbilstīgo izmaksu un turējumu skaidrā naudā un tās ekvivalentos atskaitīšanas. Šajā regulā būtu jānosaka precīzi noteikumi minēto ieguldījumu robežvērtību aprēķināšanai. |
(8a) |
Šīs regulas mērķis ir sekmēt izaugsmi un inovācijas mazajos un vidējos uzņēmumos (MVU) Savienībā. Ieguldījumi kritērijiem atbilstošos portfeļuzņēmumos, kas reģistrēti trešās valstīs, var nest kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem lielāku kapitālu un tādējādi dot labumu Savienības MVU. Tomēr nekādos apstākļos nedrīkst ieguldīt trešo valstu portfeļuzņēmumos, kas atrodas "nodokļu oāzēs" vai jurisdikcijās, kuras nesadarbojas. |
(8b) |
Kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds nedrīkst atrasties “nodokļu oāzēs” vai jurisdikcijās, kuras nesadarbojas, piemēram, trešās valstīs, kurās nav nodokļu vai ir nominālā nodokļa likme, un nenotiek pienācīga sadarbība starp riska kapitāla fonda pārvaldnieka izcelsmes valsts kompetentajām iestādēm un tās trešās valsts uzraudzības iestādēm, kurā kritērijiem atbilstošais riska kapitāla fonds ir reģistrēts, vai arī nenorit efektīva informācijas apmaiņa nodokļu jomā. Kritērijiem atbilstošam riska kapitāla fondam arī nebūtu jāveic ieguldījumi jurisdikcijās, kuras raksturo jebkurš no iepriekš minētajiem kritērijiem. |
(8c) |
Kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pārvaldniekiem jābūt spējīgiem piesaistīt papildu kapitāla saistības šā fonda pastāvēšanas laikā. Šādas papildu kapitāla saistības kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pastāvēšanas laikā būtu jāņem vērā, apsverot nākamos ieguldījumus aktīvos, kas nav kritērijiem atbilstoši aktīvi. Papildu kapitāla saistības būtu pieļaujamas saskaņā ar kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda dibināšanas noteikumos vai instrumentos paredzētajiem kritērijiem un nosacījumiem. |
(8d) |
Kritērijiem atbilstošiem ieguldījumiem vajadzētu būt kapitāla vai kvazikapitāla instrumentu formā. Kvazikapitāla instrumenti ietver tādu finansēšanas instrumentu, kurš apvieno pašu kapitālu un parādu, kura ienākumi ir saistīti ar kritērijiem atbilstošā portfeļuzņēmuma peļņu vai zaudējumiem un kurā saistību nepildīšanas gadījumā netiek pilnībā nodrošināta instrumenta atlīdzināšana. Minētie instrumenti ietver dažādus finansēšanas instrumentus, piemēram, subordinētos aizdevumus, kapitāldaļas bez balsstiesībām, līdzdalības aizdevumus, peļņdalības tiesības, konvertējamās obligācijas un obligācijas ar garantijām. Būtu pieļaujams iespējams papildinājums, bet ne aizstājējs, kapitāla un kvazikapitāla instrumentiem un nodrošinātiem vai nenodrošinātiem aizdevumiem, piemēram, pārejas laika finansējums, ko kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds piešķir kritērijiem atbilstošam portfeļuzņēmumam, kurā kritērijiem atbilstošais riska kapitāla fonds jau ir veicis kritērijiem atbilstošus ieguldījumus, ar nosacījumu, ka šādiem aizdevumiem izmanto ne vairāk kā 30 % no kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā atvēlētā kapitāla. Turklāt, lai atspoguļotu riska kapitāla tirgū izmantoto uzņēmējdarbības praksi, kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds drīkst pirkt kritērijiem atbilstoša portfeļuzņēmuma akcijas no šāda uzņēmuma akcionāriem. Turklāt, lai nodrošinātu iespējami plašākas finansējuma piesaistīšanas iespējas, būtu pieļaujami ieguldījumi citos kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondos. Lai novērstu ieguldījumu nopludināšanu kritērijiem atbilstošos portfeļuzņēmumos, kritērijiem atbilstoši riska kapitāla fondi drīkst ieguldīt citos kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondos tikai tad, ja minētie fondi paši vairāk nekā 10 % no to kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā atvēlētā kapitāla nav ieguldījuši citos kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondos. |
(8e) |
Galvenā riska kapitāla fondu darbība ir sniegt finansējumu MVU, veicot primāros ieguldījumus. Riska kapitāla fondiem nebūtu jāiesaistās sistēmiski svarīgās banku sistēmas darbībās, kas nav paredzētas ierastajā piesardzīgas uzraudzības tiesiskajā regulējumā (tā dēvētās „paralēlās banku sistēmas darbībās”). Tiem arī nebūtu jāīsteno tipiska privātā kapitāla stratēģija, piemēram, pārpirkšana ar parādsaistību uzņemšanos. |
(8f) |
Saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei šīs regulas mērķis ir sekmēt riska kapitāla ieguldījumus inovatīvos MVU, kas darbojas reālajā ekonomikā. Tāpēc uz kredītiestādēm, ieguldījumu sabiedrībēm, apdrošināšanas sabiedrībēm, finanšu kontrolakciju sabiedrībēm un jauktas darbības kontrolakciju sabiedrībēm nebūtu jāattiecina šajā regulā paredzētā kritērijiem atbilstoša portfeļuzņēmuma definīcija. |
(9) |
Lai ieviestu būtisku drošības pasākumu, kas šajā regulā minētos kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondus nodalītu no plašākas alternatīvo ieguldījumu fondu kategorijas, kas tirgo emitētus vērtspapīrus sekundāros tirgos, ir jāparedz noteikumi, kuriem atbilstīgi kritērijiem atbilstoši riska kapitāla fondi veic ieguldījumus galvenokārt tieši emitētos instrumentos. |
(10) |
Lai piešķirtu riska kapitāla fondu pārvaldniekiem konkrētu elastīguma līmeni to pārvaldīto kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu ieguldījumu un likviditātes pārvaldībai, ▐ tirdzniecību , piemēram, ar kritērijiem neatbilstošu portfeļuzņēmumu akcijām vai kapitāla daļām, vai kritērijiem neatbilstošu ieguldījumu aktīvu iegādi vajadzētu atļaut līdz maksimālajai robežvērtībai, kas nepārsniedz 30 % no kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā kapitāla ▐. ▐ |
(11) |
Lai nodrošinātu, ka nosaukums “ EuVECA ” ir uzticams un viegli atpazīstams ieguldītājiem visā Savienībā, šajā regulā būtu jāparedz, ka tikai tie riska kapitāla fondu pārvaldnieki, kas atbilst šajā regulā noteiktajiem vienotajiem kvalitātes kritērijiem, ir tiesīgi izmantot nosaukumu “ EuVECA ”, tirgojot kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus visā Savienībā. |
(12) |
Lai nodrošinātu, ka kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem ir atsevišķs un atpazīstams profils, kas ir atbilstošs to mērķim, būtu jāizveido vienoti noteikumi par portfeļa saturu un ieguldījumu metodēm, ko šādiem kritērijiem atbilstošiem fondiem ir atļauts izmantot. |
(13) |
Lai nodrošinātu, ka kritērijiem atbilstoši riska kapitāla fondi nerada sistēmiskus riskus un ▐ ka šādi fondi savās ieguldījumu darbībās koncentrējas uz atbalsta sniegšanu kritērijiem atbilstošiem portfeļuzņēmumiem, nebūtu jāpieļauj ▐ saistību īpatsvara palielināšana fonda līmenī. Riska kapitāla fonda pārvaldnieks drīkstētu veikt aizņēmumus, emitēt parāda obligācijas vai izsniegt garantijas kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda līmenī tikai tādā gadījumā, ja šādus aizņēmumus, parāda obligācijas vai garantijas sedz no nepieprasītajām saistībām un tādējādi fonda risks netiek palielināts, pārsniedzot tā atvēlētā kapitāla līmeni. Saskaņā ar šo pieeju kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu ieguldītāju naudas aizdevumi, ko pilnībā sedz no šo ieguldītāju kapitāla saistībām, nepalielina kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda risku un tādēļ būtu jāatļauj. Turklāt , lai ļautu fondam nosegt ārkārtējas likviditātes vajadzības, kas var rasties no brīža, kad no ieguldītājiem pieprasīts atvēlētais kapitāls, līdz faktiskai kapitāla ieskaitīšanai tā kontos, būtu jāpieļauj īstermiņa aizņēmumi , ar nosacījumu, ka tie nepārsniedz nepieprasītā atvēlētā kapitāla apmēru . |
(14) |
Lai nodrošinātu, ka kritērijiem atbilstoši riska kapitāla fondi tiek tirgoti tikai tādiem ieguldītājiem, kam ir ▐ pieredze un specializētas zināšanas, lai tie paši varētu pieņemt lēmumus par ieguldījumiem un pienācīgi novērtēt ar šiem fondiem saistītos riskus, un lai saglabātu ieguldītāju pārliecību un uzticību kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem, būtu jāizveido konkrēti drošības pasākumi. Tāpēc kritērijiem atbilstoši riska kapitāla fondi ▐ būtu jātirgo tikai tādiem ieguldītājiem, kuri ir profesionāli klienti vai kurus var uzskatīt par profesionāliem klientiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem (6). Tomēr, lai uzturētu pietiekami plašu ieguldītāju loku ieguldījumiem kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondos, ir vēlams, lai arī konkrētiem citiem ieguldītājiem, tostarp finansiāli nodrošinātām privātpersonām, būtu piekļuve kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem. Attiecībā uz šiem citiem ieguldītājiem tomēr būtu jāizveido konkrēti drošības pasākumi, lai nodrošinātu, ka kritērijiem atbilstoši riska kapitāla fondi tiek tirgoti tikai tādiem ieguldītājiem, kam ir atbilstošs profils, lai veiktu šādus ieguldījumus. Šie drošības pasākumi izslēdz tirdzniecību, izmantojot periodiskus uzkrājumu plānus. Turklāt būtu jāparedz iespēja, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieka vadošie darbinieki, direktori vai darbinieki, kas ir iesaistīti fonda pārvaldībā, veic ieguldījumus kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondos, ko tie pārvalda, jo šīs personas ir pietiekami kompetentas, lai veiktu riska kapitāla ieguldījumus. |
(15) |
Lai nodrošinātu, ka tikai tie riska kapitāla fondu pārvaldnieki, kas atbilst vienotiem kvalitātes kritērijiem attiecībā uz to rīcību tirgū, izmanto nosaukumu “ EuVECA ”, šajā regulā būtu jāparedz noteikumi par uzņēmējdarbības veikšanu un riska kapitāla fonda pārvaldnieka attiecībām ar saviem ieguldītājiem. Tā paša iemesla dēļ šajā regulā būtu jāizveido vienoti nosacījumi attiecībā uz šo pārvaldnieku rīcību interešu konfliktu gadījumā. Šajos noteikumos būtu jāparedz arī tas, ka pārvaldniekam ir jāizveido nepieciešamie organizatoriskie un administratīvie pasākumi, lai nodrošinātu pienācīgu rīcību interešu konfliktu gadījumā. |
(15a) |
Ja riska kapitāla fonda pārvaldnieks plāno deleģēt funkcijas trešām personām, riska kapitāla fonda pārvaldnieka funkciju deleģējums trešai personai nevajadzētu skart pārvaldnieka atbildību pret riska kapitāla fondu un tā ieguldītājiem. Turklāt riska kapitāla fonda pārvaldnieks nedrīkstētu deleģēt savas funkcijas tādā mērā, ka to pēc būtības vairs nevar uzskatīt par riska kapitāla fonda pārvaldnieku un tas ir kļuvis par pastkastītes uzņēmumu. Riska kapitāla fonda pārvaldniekam vienmēr būtu jābūt atbildīgam par deleģēto funkciju pienācīgu izpildi un atbilstību šīs regulas noteikumiem. Funkciju deleģējums nedrīkstētu traucēt riska kapitāla fonda pārvaldnieka uzraudzības efektivitāti un jo īpaši kavēt riska kapitāla fonda pārvaldnieka rīcību vai riska kapitāla fonda pārvaldību ieguldītāju interesēs. |
(16) |
Lai nodrošinātu nosaukuma “ EuVECA ” integritāti, šajā regulā būtu jāietver arī kvalitātes kritēriji attiecībā uz riska kapitāla fonda pārvaldnieka organizāciju. Tāpēc šajā regulā būtu jāizveido vienotas un proporcionālas prasības nepieciešamībai uzturēt atbilstošus tehniskos resursus un cilvēkresursus ▐. |
(16a) |
Lai nodrošinātu kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pienācīgu pārvaldību un pārvaldnieka spēju tikt galā ar potenciāliem riskiem, kas izriet no fonda darbības, šajā regulā būtu jāparedz vienotas un proporcionālas prasības riska kapitāla fondu pārvaldniekiem uzturēt pietiekamus pašu līdzekļus. Šāda pašu kapitāla apjomam vajadzētu būt pietiekamam, lai nodrošinātu kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda darbības nepārtrauktību un pienācīgu pārvaldību. |
(17) |
Ieguldītāju aizsardzības nolūkos jānodrošina kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda aktīvu pienācīga novērtēšana. Tāpēc kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda dibināšanas noteikumos vai instrumentos būtu jāietver noteikumi par aktīvu novērtēšanu. Tam būtu jānodrošina novērtējuma integritāte un pārredzamība. |
(18) |
Lai nodrošinātu, ka tie riska kapitāla fondu pārvaldnieki, kas izmanto nosaukumu “ EuVECA ”, pietiekami atbildīgi veic savas darbības, būtu jāizveido vienoti noteikumi attiecībā uz gada pārskatiem. |
(19) |
Lai nodrošinātu nosaukuma “ EuVECA ” integritāti ieguldītāju skatījumā, šis nosaukums jāizmanto tikai tiem riska kapitāla fondu pārvaldniekiem, kuru ieguldījumu politika un ieguldījumu saņēmēji ir pilnībā pārredzami. Tāpēc šajā regulā būtu jāizveido vienoti noteikumi par informācijas atklāšanas prasībām, kas ir saistošas riska kapitāla fonda pārvaldniekam attiecībā pret saviem ieguldītājiem. Jo īpaši būtu jānosaka informācijas atklāšanas pienākumi pirms līguma noslēgšanas saistībā ar kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu ieguldījumu stratēģiju un mērķiem, izmantotajiem ieguldījumu instrumentiem, informāciju par izmaksām un saistītajiem maksājumiem un kritērijiem atbilstoša fonda piedāvātā ieguldījuma riska/atlīdzības profilu. Lai sasniegtu augsta līmeņa pārredzamību, šajās informācijas atklāšanas prasībās jāietver arī informācija par to, kā tiek aprēķināts riska kapitāla fonda pārvaldnieka atalgojums. |
(20) |
Lai nodrošinātu šajā regulā ietverto vienoto prasību efektīvu pārraudzību, izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde uzrauga riska kapitāla fonda pārvaldnieka atbilstību šajā regulā noteiktajām vienotajām prasībām. Tāpēc kritērijiem atbilstoša riska kapitāla pārvaldniekam, kas gatavojas tirgot savus kritērijiem atbilstošos fondus ar nosaukumu “ EuVECA ”, būtu jāinformē par to savas izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde. Kompetentajai iestādei būtu jāreģistrē riska kapitāla fonda pārvaldnieks, ja ir iesniegta visa nepieciešamā informācija un ieviesti attiecīgi pasākumi, lai panāktu atbilstību šīs regulas prasībām. Šai reģistrācijai būtu jābūt spēkā visā Savienībā. |
(20a) |
Lai sekmētu kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu efektīvu pārrobežu tirdzniecību, pārvaldnieka reģistrācijai būtu jānorit iespējami ātri. |
(20b) |
Lai gan šajā regulā ir ietverti drošības pasākumi, lai pārliecinātos, ka fondus izmanto pienācīgi, uzraudzības iestādēm jābūt modrām un jānodrošina, ka minētie drošības pasākumi tiek īstenoti. |
(21) |
Lai nodrošinātu efektīvu uzraudzību attiecībā uz atbilstību šajā regulā noteiktajiem vienotajiem kritērijiem, tajā būtu jāiekļauj noteikumi par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem jāatjaunina izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei iesniegtā informācija. |
(22) |
Efektīvai šajā regulā noteikto prasību uzraudzībai tajā būtu jāizveido arī pārrobežu ziņošanas process starp kompetentajām uzraudzības iestādēm, ko uzsāk pēc riska kapitāla fonda pārvaldnieka reģistrēšanas tā izcelsmes dalībvalstī. |
(23) |
Lai saglabātu pārredzamus nosacījumus kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu tirdzniecībai visā Savienībā, Eiropas Uzraudzības iestādei ( Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei (EVTI) ), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (7), būtu jāpiešķir pilnvaras uzturēt centrālu datubāzi, kurā ir apkopoti visi kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu pārvaldnieki un to pārvaldītie kritērijiem atbilstošie riska kapitāla fondi , kas ir reģistrēti saskaņā ar šo regulu. |
(23a) |
Ja uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei ir pamatots un uzskatāms iemesls uzskatīt, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieks tās teritorijā ir pārkāpis šīs regulas noteikumus, tai nekavējoties atbilstīgi jāinformē izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde, kurai jāveic attiecīgi pasākumi. |
(23b) |
Ja, neraugoties uz izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes veiktajiem pasākumiem, vai ja izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde nerīkojas saprātīgā laikposmā, vai ja riska kapitāla fonda pārvaldnieks turpina rīkoties pretrunā šīs regulas noteikumiem, uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde pēc tam, kad tā ir informējusi izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, var veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu ieguldītājus, tostarp vajadzības gadījumā liegt attiecīgajam pārvaldniekam turpināt veikt tā riska kapitāla fondu tirdzniecību uzņēmējas dalībvalsts teritorijā. |
(24) |
Lai nodrošinātu efektīvu šajā regulā noteikto vienoto kritēriju uzraudzību, tajā būtu jāietver kompetento iestāžu uzraudzības pilnvaru saraksts. |
(25) |
Lai nodrošinātu pareizu izpildi, šajā regulā būtu jāietver administratīvas sankcijas un pasākumi par tās galveno noteikumu pārkāpumiem, proti, attiecībā uz portfeļa saturu, drošības pasākumiem attiecībā uz tiesīgo ieguldītāju identitāti un nosaukuma “ EuVECA ” izmantošanu tikai reģistrētiem riska kapitāla fonda pārvaldniekiem. Būtu jāparedz, ka šo galveno noteikumu pārkāpuma gadījumā tiek aizliegts izmantot šo nosaukumu un riska kapitāla fonda pārvaldnieks tiek izslēgts no reģistra. |
(26) |
Uzraudzības informācijas apmaiņa būtu jāveic starp izcelsmes un uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm un EVTI. |
(27) |
Efektīvai regulatīvai sadarbībai starp iestādēm, kurām uzticēts uzraudzīt atbilstību vienotajiem kritērijiem, kas noteikti šajā regulā, būtu nepieciešama augsta līmeņa dienesta noslēpuma piemērošana visām attiecīgajām valstu iestādēm un EVTI. |
(28) |
Finanšu pakalpojumu tehniskajiem standartiem būtu jānodrošina konsekventa harmonizācija un augsta līmeņa uzraudzība Savienībā. Būtu efektīvi un lietderīgi uzticēt EVTI kā iestādei ar īpaši specializētu kompetenci izstrādāt iesniegšanai Komisijai to īstenošanas tehnisko standartu projektus, kas neietver politikas risinājumus. |
(29) |
Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt īstenošanas tehniskos standartus ar īstenošanas aktiem saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 291. pantu un saskaņā ar 15. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1095/2010 (2010. gada 24. novembris), ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi) (8). EVTI būtu jāuztic izstrādāt īstenošanas tehnisko standartu projektus attiecībā uz šajā regulā minētās paziņošanas procedūras formātu ▐. |
(30) |
Lai precizētu šajā regulā noteiktās prasības, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu ▐ attiecībā uz interešu konfliktu veidiem , no kādiem jāizvairās riska kapitāla fondu pārvaldniekiem, un šajā saistībā veicamos pasākumus. Ir sevišķi svarīgi, lai sagatavošanas darba laikā Komisija veiktu atbilstošu apspriešanu, tostarp speciālistu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un pienācīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. ▐ |
(32) |
Vēlākais četrus gadus pēc dienas, kad šo regulu sāk piemērot, būtu jāveic šīs regulas pārskatīšana, lai ņemtu vērā riska kapitāla tirgus attīstību. Pārskatīšanā būtu jāietver vispārīgs apskats par šīs regulas noteikumu darbību un to piemērošanā uzkrāto pieredzi. Balstoties uz šo pārskatīšanu, Komisijai būtu jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību aktu priekšlikumiem . |
(32a) |
Turklāt līdz 2017. gada 22. jūlijam Komisijai būtu jāuzsāk izvērtēt mijiedarbību starp šo regulu un noteikumiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldniekiem, jo īpaši Direktīvas 2011/61/EK noteikumiem. Minētajā izvērtējumā īpaša uzmanība jāpievērš šīs regulas darbības jomai, vērtējot to, vai šī darbības joma nebūtu jāpaplašina, lai ļautu lielāku alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem izmantot nosaukumu „EuVECA”. Pamatojoties uz šo izvērtējumu, Komisijai būtu jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību aktu priekšlikumiem. |
(32b) |
Šajā izvērtējumā Komisijai būtu jānovērtē visi šķēršļi, kas varētu būt traucējuši ieguldītājiem apgūt fondus, tostarp citu piesardzīgas uzraudzības noteikumu iespējamā ietekme uz institucionāliem ieguldītājiem. Turklāt Komisijai būtu jāapkopo dati, lai novērtētu EuVECA ieguldījumu citās Savienības programmās, piemēram, "Apvārsnis 2020", ar kurām cita starpā cenšas sekmēt inovācijas Savienībā. |
(32c) |
Ņemot vērā Komisijas paziņojumu par rīcības plānu, lai uzlabotu MVU piekļuvi finansējumam, un Komisijas 2010. gada 6. oktobra paziņojumu „Stratēģijas „Eiropa 2020” pamatiniciatīva „Inovācijas savienība” ”, ir svarīgi nodrošināt to publisko shēmu efektivitāti, kuras Savienībā izmanto riska kapitāla tirgus atbalstam, un koordinēt un saskaņot dažādus Savienības politikas virzienus, kuru mērķis ir veicināt inovācijas, tostarp konkurences un pētniecības politiku. Savienības inovācijas un izaugsmes politikas svarīgākais jautājums ir zaļās tehnoloģijas, ņemot vērā mērķi padarīt Savienību par pasaules līderi gudras un ilgtspējīgas izaugsmes jomā, kā arī energoefektivitātes un resursu efektīvas izmantošanas jomā, tostarp attiecībā uz MVU finansēšanu. Pārskatot šo regulu, ir svarīgi novērtēt tās ietekmi uz sasniegto minēto mērķu īstenošanā. |
(32d) |
EVTI izvērtē personāla un resursu vajadzības, kas radušās, uzņemoties pilnvaras un pienākumus saskaņā ar šo regulu, un par to iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai. |
(32e) |
Eiropas Investīciju fonds (EIF) cita starpā veic ieguldījumus riska kapitāla fondos visā Savienībā. Pasākumiem, kas šajā regulā paredzēti, lai ļautu vienkārši apzināt riska kapitāla fondus ar konkrētām kopīgām iezīmēm, būtu jāļauj EIF vienkāršāk identificēt šajā regulā minētos riska kapitāla fondus kā iespējamus ieguldījumu mērķus. Tādēļ būtu jāsekmē EIF ieguldījumi Eiropas riska kapitāla fondos. |
(33) |
Šajā regulā ievērotas pamattiesības un principi, īpaši tie, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, tostarp tiesības uz privātās dzīves un ģimenes dzīves neaizskaramību (7. pants) un uzņēmējdarbības brīvību (16. pants). |
(34) |
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (9) reglamentē personas datu apstrādi dalībvalstīs, piemērojot šo regulu, dalībvalstu kompetento iestāžu, īpaši dalībvalstu izvēlētu neatkarīgu valsts iestāžu uzraudzībā. Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu dati brīvu apriti (10) reglamentē personas datu apstrādi, ko veic EVTI, piemērojot šo regulu, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja uzraudzībā. |
(35) |
Šai regulai nevajadzētu skart valsts atbalsta noteikumu piemērošanu kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem. |
(36) |
Tā kā šīs regulas mērķus , proti, nodrošināt vienotu prasību piemērošanu kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu tirdzniecībai un izveidot vienkāršu riska kapitāla fondu pārvaldnieku reģistrācijas sistēmu, tādējādi pilnībā ņemot vērā nepieciešamību līdzsvarot drošību un uzticamību, kas saistīta ar nosaukuma „EuVECA” izmantošanu, ar efektīvu riska kapitāla tirgus darbību un izmaksām tā dažādajām ieinteresētajām personām , nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs un tālab tās mēroga vai iedarbības dēļ var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar tajā pašā pantā noteikto proporcionalitātes principu ▐ šī regula paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai. |
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Šajā regulā paredzētas vienotas prasības un nosacījumi tiem kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kas gatavojas izmantot nosaukumu “ EuVECA ” , attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu tirdzniecību Savienībā, tādējādi veicinot netraucētu iekšējā tirgus darbību. Tajā paredzēti vienoti noteikumi attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu tirdzniecību tiesīgiem ieguldītājiem visā Savienībā, kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu portfeļa saturu, kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu izmantojamajiem ieguldījumu instrumentiem un metodēm, kā arī to riska kapitāla fondu pārvaldnieku organizāciju, rīcību un pārredzamību, kas tirgo kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus visā Savienībā.
2. pants
1. Šo regulu piemēro 3. panta b) apakšpunktā definēto kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārvaldniekiem, kuru kopējie pārvaldītie aktīvi nepārsniedz Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību, kuri ir izveidoti Savienībā un kuriem jāreģistrējas savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajās iestādēs saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ar nosacījumu, ka šie pārvaldnieki pārvalda kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu portfeļus ▐.
1.a Riska kapitāla fonda pārvaldnieki, kuri atbilstīgi šai regulai reģistrēti saskaņā ar 13. pantu, kuru kopējie aktīvi pēc tam palielinās, pārsniedzot Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto robežvērtību un kuriem tādēļ jāsaņem atļauja no savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu, var turpināt izmantot nosaukumu „EuVECA” attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu tirdzniecību Savienībā, ar nosacījumu, ka tie pilda minētās direktīvas prasības un ka tie turpina pildīt šīs regulas 3. panta, 5. panta un 12. panta b) un ga) apakšpunkta prasības attiecībā uz kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem.
1.b Riska kapitāla fondu pārvaldnieki, kas reģistrēti saskaņā ar šo regulu, var pārvaldīt arī PVKIU, saņemot atļauju saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK, ar nosacījumu, ka viņi ir ārējie pārvaldnieki.
▐
3. pants
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
(a) |
“kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds” ir kolektīvo ieguldījumu uzņēmums, kas :
Robežvērtības, kas minētas i) un ii) apakšpunktā, aprēķina, pamatojoties uz summām, ko var ieguldīt pēc visu atbilstīgo izmaksu un turējumu skaidrā naudā un tās ekvivalentos atskaitīšanas ; |
(aa) |
„atbilstīgās izmaksas” ir visas maksas, nodevas un izdevumi, ko tieši vai netieši sedz ieguldītāji un par kurām panākta vienošanās starp kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pārvaldnieku un ieguldītājiem; |
(b) |
“kolektīvo ieguldījumu uzņēmums” ir alternatīvo ieguldījumu fonds (AIF), kas definēts Direktīvas 2011/61/ES 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā ; |
(c) |
„kritērijiem atbilstoši ieguldījumi” ir jebkurš no šādiem instrumentiem:
|
(d) |
“kritērijiem atbilstošs portfeļuzņēmums” ir uzņēmums, kurš :
|
(e) |
“kapitāls” ir īpašumtiesību daļa uzņēmumā, kuru veido kritērijiem atbilstoša portfeļuzņēmuma akcijas vai citādas kapitāla daļas, kas emitētas tā ieguldītājiem; |
(f) |
“kvazikapitāls” ir jebkurš finansēšanas instruments, kurš apvieno pašu kapitālu un parādu, kura ienākumi ir saistīti ar kritērijiem atbilstošā portfeļuzņēmuma peļņu vai zaudējumiem un kurā saistību nepildīšanas gadījumā netiek pilnībā nodrošināta instrumenta atlīdzināšana . |
(g) |
“tirdzniecība” ir tieša vai netieša riska kapitāla fonda daļu vai akciju piedāvāšana vai izvietošana pēc riska kapitāla fonda pārvaldnieka iniciatīvas vai šā pārvaldnieka vārdā ieguldītājiem, kuriem ir Savienībā reģistrēta juridiskā adrese; |
(h) |
“atvēlētais kapitāls” ir jebkādas saistības, kas laikposmā, kurš paredzēts kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda dibināšanas noteikumos vai instrumentos, ieguldītājam liek iegādāties riska kapitāla fonda daļas vai iemaksāt kapitālu riska kapitāla fondā; |
(i) |
“riska kapitāla fonda pārvaldnieks” ir juridiska persona, kuras parastā uzņēmējdarbība ir pārvaldīt vismaz vienu kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu; |
(j) |
“izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā riska kapitāla fonda pārvaldnieks ir izveidots vai kurā tam ir reģistrēta juridiskā adrese un kuras kompetentajās iestādēs tam ir jāreģistrējas saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu ; |
(k) |
“uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kura nav izcelsmes dalībvalsts un kurā riska kapitāla fonda pārvaldnieks tirgo kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus saskaņā ar šo regulu; |
(l) |
“kompetentā iestāde” ir valsts iestāde, kuru ar likumu vai noteikumiem ieceļ izcelsmes dalībvalsts un kura veic kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu reģistrāciju atbilstīgi 2. panta 1. punktam ; |
(la) |
"PVKIU" ir pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmums, kas saņēmis atļauju saskaņā ar Direktīvas 2009/65/EK 5. pantu. |
Attiecībā uz pirmās daļas i) apakšpunktu, ja no juridiskās formas viedokļa kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds drīkst veikt iekšēju pārvaldību un ja fonda pārvaldes struktūra izvēlas neiecelt ārēju pārvaldnieku, tad kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds pats ir arī riska kapitāla fonda pārvaldnieks. Kritērijiem atbilstošs riska kapitāla fonds, kas ir reģistrēts kā iekšējs riska kapitāla fonda pārvaldnieks, nevar tikt reģistrēts kā ārējs riska kapitāla fonda pārvaldnieks citiem kolektīviem ieguldījumu uzņēmumiem.
II NODAĻA
NOSACĪJUMI NOSAUKUMA “EIROPAS EuVECA ” IZMANTOŠANAI
4. pants
Riska kapitāla fondu pārvaldnieki, kas atbilst šajā nodaļā noteiktajām prasībām, var izmantot nosaukumu “ EuVECA ”, tirgojot kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus visā Savienībā.
5. pants
1. Riska kapitāla fonda pārvaldnieks nodrošina, ka, iegādājoties aktīvus, kas nav būtiski ieguldījumi, ne vairāk kā 30 % no fonda kopējām kapitāla iemaksām un nepieprasītā atvēlētā kapitāla tiek izmantoti tādu aktīvu iegādei, kas nav būtiski ieguldījumi; šos 30 % aprēķina, pamatojoties uz summām, ko var ieguldīt pēc visu atbilstīgo izmaksu un turējumu skaidrā naudā un tās ekvivalentos atskaitīšanas; aprēķinot šo ierobežojumu, neņem vērā īstermiņa līdzdalību skaidrā naudā un tās ekvivalentos , jo skaidru naudu un tās ekvivalentus neuzskata par ieguldījumiem .
2. Riska kapitāla fonda pārvaldnieks nedrīkst kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda līmenī piemērot nekādu metodi, ar ko tiek palielināts fonda risks , pārsniedzot tā atvēlētā kapitāla apjomu , ne ar naudas vai vērtspapīru aizņēmumiem, ne iesaistīšanos atvasinājumu pozīcijās, ne arī jebkādos citos veidos.
2.a Riska kapitāla fonda pārvaldnieks drīkst veikt aizņēmumus, emitēt parāda obligācijas vai izsniegt garantijas kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda līmenī, ja šādus aizņēmumus, parāda obligācijas vai garantijas sedz no nepieprasītajām saistībām.
▐
6. pants
1. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki tirgo to pārvaldībā esošās kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu daļas un akcijas tikai tādiem ieguldītājiem, kuri tiek uzskatīti par profesionāliem klientiem saskaņā ar Direktīvas 2004/39/EK II pielikuma I iedaļu vai kurus pēc pieprasījuma var uzskatīt par profesionāliem klientiem saskaņā ar Direktīvas 2004/39/EK II pielikuma II iedaļu, vai citiem ieguldītājiem, ja
(a) |
šie citi ieguldītāji apņemas ieguldīt vismaz EUR 100 000; and |
(b) |
šie citi ieguldītāji dokumentā, ko izveido atsevišķi no līguma, kurš tiek noslēgts par ieguldīšanas saistībām, rakstiski apstiprina, ka tie apzinās riskus, kuri saistīti ar šīm saistībām vai ieguldījumu . |
▐
2. Šā panta 1. punktu nepiemēro ieguldījumiem, ko veic riska kapitāla fonda pārvaldnieka vadošie darbinieki, direktori vai darbinieki, kas iesaistīti riska kapitāla fonda pārvaldnieka darbības vadībā, veicot ieguldījumus kritērijiem atbilstošos riska kapitāla fondos, ko tie pārvalda.
7. pants
Riska kapitāla fondu pārvaldnieki saistībā ar to pārvaldītajiem kritērijiem atbilstošajiem riska kapitāla fondiem:
(a) |
veicot savas darbības, rīkojas godīgi , pietiekami prasmīgi, rūpīgi un uzcītīgi , kā arī taisnīgi ; |
(b) |
piemēro atbilstošu politiku un procedūras, lai novērstu ļaunprātīgas darbības, attiecībā uz kurām var pamatoti paredzēt, ka tās ietekmēs ieguldītāju un kritērijiem atbilstošu portfeļuzņēmumu intereses; |
(c) |
veic savu uzņēmējdarbību tā, lai atbalstītu to pārvaldīto kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu intereses, to pārvaldīto kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu ieguldītāju intereses un tirgus integritāti; |
(d) |
piemēro augsta līmeņa prasmi, izvēloties ieguldījumus kritērijiem atbilstošos portfeļuzņēmumos un veicot to pastāvīgu uzraudzību; |
(e) |
tiem ir pienācīgas zināšanas un sapratne par kritērijiem atbilstošajiem portfeļuzņēmumiem, kuros tie veic ieguldījumus ; |
(ea) |
vienlīdzīgi attiecas pret saviem ieguldītājiem; |
(eb) |
nodrošina, ka nevienam ieguldītājam nepiemēro priekšrocības, ja vien šādas priekšrocības netiek atklātas kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda dibināšanas noteikumos vai instrumentos. |
7.a pants
1. Ja riska kapitāla fonda pārvaldnieks plāno deleģēt savas funkcijas trešām personām, pārvaldnieka funkciju deleģējums trešai personai neskar pārvaldnieka atbildību pret riska kapitāla fondu un tā ieguldītājiem; turklāt pārvaldnieks nedrīkst deleģēt savas funkcijas tādā mērā, ka to pēc būtības vairs nevar uzskatīt par kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pārvaldnieku un tas kļūst par pastkastītes uzņēmumu.
2. Funkciju deleģējums nedrīkst traucēt riska kapitāla fonda pārvaldnieka uzraudzības efektivitāti un jo īpaši kavēt fonda pārvaldnieka rīcību vai fonda pārvaldību ieguldītāju interesēs.
8. pants
1. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki apzina un novērš interešu konfliktus un gadījumos, kad tos nevar novērst, pārvalda un uzrauga tos, un saskaņā ar 4. punktu nekavējoties atklāj informāciju par šiem interešu konfliktiem, lai nepieļautu, ka tie nelabvēlīgi ietekmē kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu un to ieguldītāju intereses, un lai nodrošinātu, ka to pārvaldītie kritērijiem atbilstošie riska kapitāla fondi tiek godīgi izmantoti.
2. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki īpaši apzina interešu konfliktus, kas var rasties starp:
(a) |
riska kapitāla fondu pārvaldniekiem, tām personām, kas faktiski veic riska kapitāla fonda pārvaldnieka uzņēmējdarbību, darbiniekiem vai jebkuru citu personu, kura tieši vai netieši kontrolē riska kapitāla fonda pārvaldnieku vai kuru tieši vai netieši kontrolē riska kapitāla fonda pārvaldnieks, un riska kapitāla fondu pārvaldnieku pārvaldītajiem kritērijiem atbilstošajiem riska kapitāla fondiem vai ieguldītājiem šajos kritērijiem atbilstošajos riska kapitāla fondos; |
(b) |
kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu vai ieguldītājiem šajā kritērijiem atbilstošajā riska kapitāla fondā un citu kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu, ko pārvalda tas pats riska kapitāla fondu pārvaldnieks, vai ieguldītājiem šajā citā kritērijiem atbilstošajā riska kapitāla fondā. |
(ba) |
kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu vai tā ieguldītājiem un kolektīvu ieguldījumu uzņēmumu vai PVKIU, ko pārvalda tas pats riska kapitāla fonda pārvaldnieks, vai minētā kolektīvo ieguldījumu uzņēmuma vai PVKIU ieguldītājiem . |
3. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki uztur un piemēro efektīvus organizatoriskos un administratīvos pasākumus, lai atbilstu 1. un 2. punktā minētajām prasībām.
4. Par interešu konfliktiem atklāj informāciju atbilstīgi 1. punktam, ja riska kapitāla fonda pārvaldnieka izveidotie organizatoriskie pasākumi interešu konfliktu apzināšanai, novēršanai, pārvaldībai un uzraudzībai nav pietiekami, lai ar pamatotu pārliecību nodrošinātu, ka tiks novērsti riski saistībā ar nelabvēlīgu ietekmi uz ieguldītāju interesēm. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki pirms uzņēmējdarbības sākšanas ieguldītāju vārdā skaidri atklāj tiem interešu konfliktu avotus vai vispārējo raksturu.
5. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 23. pantā minētajiem pasākumiem, precizējot:
(a) |
interešu konfliktu veidus, kas minēti šā panta 2. punktā; |
(b) |
pasākumus, ko riska kapitāla fondu pārvaldniekiem ▐ jāveic attiecībā uz struktūrām un organizatoriskām un administratīvām procedūrām, lai apzinātu, novērstu, pārvaldītu, uzraudzītu un izpaustu interešu konfliktus. |
9. pants
Riska kapitāla fondu pārvaldniekiem vienmēr ir pietiekami pašu līdzekļi, un tie izmanto atbilstošus un piemērotus cilvēkresursus un tehniskos resursus, kas nepieciešami kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu pienācīgai pārvaldībai.
Riska kapitāla fondu pārvaldniekiem vienmēr ir pienākums nodrošināt, ka tie spēj pamatot pašu kapitāla pietiekamību, lai nodrošinātu darbības nepārtrauktību, un atklāt pamatojumu tam, ka pašu kapitāls ir pietiekams, kā norādīts 12. pantā.
10. pants
Kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda dibināšanas noteikumos vai instrumentos iekļauj noteikumus aktīvu novērtēšanai , ar kuriem nodrošina pareizu un pārredzamu novērtēšanas procesu .
Ar izmantotajām novērtēšanas procedūrām nodrošina, ka aktīvi tiek pienācīgi novērtēti un to vērtība tiek aprēķināta vismaz reizi gadā.
11. pants
1. Riska kapitāla fonda pārvaldnieks nosūta izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei gada pārskatu par katru tā pārvaldīto kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu ne vēlāk kā 6 mēnešus pēc finanšu gada beigām. Pārskatā apraksta kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda portfeļa saturu un iepriekšējā gadā veiktās darbības. Tajā atklāj arī kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda peļņas apmēru tā darbības beigās un attiecīgā gadījumā peļņas sadali darbības laikā. Tajā ietver kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda revīzijas finanšu pārskatus. Revīzijā apstiprina, ka naudas līdzekļi un aktīvi ir turējumā fonda vārdā un ka riska kapitāla fonda pārvaldnieks ir izveidojis un veicis atbilstīgu uzskaiti un pārbaudes attiecībā uz jebkādu pilnvaru izmantošanu vai kontroli pār kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda vai tā ieguldītāju naudas līdzekļiem un aktīviem, un to veic vismaz reizi gadā. Atbilstoši esošajiem pārskatu sniegšanas standartiem un nosacījumiem, par ko vienojušies riska kapitāla fonda pārvaldnieks un ieguldītāji , sagatavo gada pārskatu . Riska kapitāla fonda pārvaldnieks pēc pieprasījuma nosūta pārskatu ieguldītājiem. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki un ieguldītāji var savā starpā vienoties par papildu informācijas izpaušanu.
2. Ja riska kapitāla fonda pārvaldniekam jāpublicē gada finanšu pārskats saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (11) , attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu, 1. punktā minēto informāciju var sniegt atsevišķi vai gada finanšu pārskata papildinājumā.
12. pants
1. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki attiecībā uz to pārvaldītajiem kritērijiem atbilstošajiem riska kapitāla fondiem saviem ieguldītājiem, pirms tie pieņem lēmumu par ieguldījumu, skaidrā un saprotamā veidā sniedz vismaz šādu informāciju:
(a) |
riska kapitāla fonda pārvaldnieka un jebkuru citu pakalpojumu sniedzēju, ar kuriem riska kapitāla fonda pārvaldniekam noslēgti līgumi attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu pārvaldību, identitāte un pienākumu apraksts; |
(aa) |
riska kapitāla fonda pārvaldniekam pieejamā pašu kapitāla apjomu, kā arī detalizētu paziņojumu par to, kāpēc riska kapitāla fonda pārvaldnieks uzskata šo pašu kapitālu par pietiekamu, lai nodrošinātu pienācīgus cilvēkresursus un tehniskos resursus, kas vajadzīgi tā kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu pareizai pārvaldībai; |
(b) |
kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda ieguldījumu stratēģijas un mērķu apraksts, ietverot :
|
(c) |
apraksts par kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda riska profilu un jebkādiem riskiem, kas saistīti ar aktīviem, kuros fonds var ieguldīt, vai ieguldījumu metodēm, kuras tas var izmantot; |
(d) |
apraksts par kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda novērtēšanas procedūru un cenu noteikšanas metodoloģiju aktīvu novērtēšanai, tostarp par metodēm, kas izmantotas, lai novērtētu kritērijiem atbilstošus portfeļuzņēmumus; |
(e) |
apraksts par to, kā tiek aprēķināts riska kapitāla fonda pārvaldnieka atalgojums; |
(f) |
apraksts par visām atbilstīgajām izmaksām un to maksimālajām summām ▐; |
(g) |
kritērijiem atbilstošā riska kapitāla fonda iepriekšējā darbība, ja šādi dati ir pieejami; |
(ga) |
uzņēmējdarbības atbalsta pakalpojumi un citas atbalsta darbības, ko kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pārvaldnieks veic vai organizē, izmantojot trešās personas, lai veicinātu to kritērijiem atbilstošo portfeļuzņēmumu attīstību, izaugsmi vai kādā citā veidā pastāvīgu darbību, kuros kritērijiem atbilstošais riska kapitāla fonds iegulda, vai — gadījumā, ja šādi pakalpojumi netiek sniegti vai darbības netiek veiktas, — attiecīgs paskaidrojums; |
(h) |
apraksts par procedūrām, kuras izmantojot kritērijiem atbilstošais riska kapitāla fonds var izmainīt savu ieguldījumu stratēģiju vai ieguldīšanas politiku, vai abas. |
1.a Visa 1. punktā minētā informācija ir patiesa, skaidra un nemaldinoša. To regulāri atjaunina un attiecīgā gadījumā pārskata.
2. Ja kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pārvaldniekam jāpublicē prospekts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK (2003. gada 4. novembris) par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību (12) , vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem attiecībā uz kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu, šā panta 1. punktā minēto informāciju var sniegt atsevišķi vai prospekta ietvaros.
III NODAĻA
UZRAUDZĪBA UN ADMINISTRATĪVĀ SADARBĪBA
13. pants
1. Riska kapitāla fondu pārvaldnieki, kas gatavojas izmantot nosaukumu “ EuVECA ” savu kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu tirdzniecībai, informē par to savas izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi un iesniedz šādu informāciju:
(a) |
to personu identitāte, kas faktiski veic kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu pārvaldību; |
(b) |
to kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu identitāte, kuru daļas vai akcijas tiks tirgotas, un to ieguldījumu stratēģijas; |
(c) |
informācija par pasākumiem, kas veikti, lai atbilstu II nodaļā minētajām prasībām; |
(d) |
to dalībvalstu saraksts, kurās riska kapitāla fonda pārvaldnieks gatavojas tirgot katru kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu. |
(da) |
to dalībvalstu un trešo valstu saraksts, kurās riska kapitāla fonda pārvaldnieks ir reģistrējis vai gatavojas reģistrēt kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus . |
2. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde reģistrē riska kapitāla fonda pārvaldnieku tikai tad, ja ir pārliecinājusies, ka ir ievēroti šādi nosacījumi:
(-a) |
personām, kas faktiski nodarbojas ar kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu pārvaldību, ir pietiekami laba reputācija un tās ir pietiekami pieredzējušas arī attiecībā uz ieguldījumu stratēģijām, ko īsteno kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda pārvaldnieks; |
(a) |
informācija, kas minēta 1. punktā, ir pilnīga ; |
(b) |
pasākumi, par kuriem ziņots saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu, ir atbilstoši, lai ievērotu II nodaļā noteiktās prasības ; |
(ba) |
saraksts, kas paziņots saskaņā ar 1. punkta e) apakšpunktu, liecina, ka visi kritērijiem atbilstošie riska kapitāla fondi ir reģistrēti saskaņā ar šīs regulas 3. panta a) apakšpunkta iii) daļu. |
3. Reģistrācija ir derīga visā Savienības teritorijā un ļauj riska kapitāla fondu pārvaldniekiem tirgot kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus ar nosaukumu “ EuVECA ” visā Savienībā.
14. pants
Riska kapitāla fonda pārvaldnieks informē savas izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, kad riska kapitāla fonda pārvaldnieks gatavojas tirgot:
(a) |
jaunu kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu; |
(b) |
esošu kritērijiem atbilstošu riska kapitāla fondu dalībvalstī, kas nav minēta 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajā sarakstā. |
15. pants
1. Tūlīt pēc riska kapitāla fonda pārvaldnieka reģistrācijas , jauna kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda izveides, jaunas mītnes vietas atrašanas kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda izveidei vai jaunas dalībvalsts izraudzīšanās, kurā riska kapitāla fonda pārvaldnieks plāno tirgot kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus, izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde to paziņo 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām dalībvalstīm un EVTI ▐.
2. Uzņēmējas dalībvalstis, kas minētas 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā, saskaņā ar 13. pantu reģistrētajam riska kapitāla fonda pārvaldniekam neuzliek nekādas prasības vai administratīvas procedūras attiecībā uz tā kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu tirdzniecību un nepieprasa nekādu tirdzniecības apstiprinājumu pirms tās uzsākšanas.
3. Lai nodrošinātu vienotu šā panta piemērošanu, EVTI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektus, lai noteiktu paziņojuma formātu.
4. EVTI iesniedz šos īstenošanas tehnisko standartu projektus Komisijai līdz … (13).
5. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 15. pantā noteikto procedūru pieņemt šā panta 3. punktā minētos īstenošanas tehniskos standartus.
16. pants
EVTI uztur internetā publiski pieejamu centrālu datubāzi, kurā ir apkopoti visi saskaņā ar šo regulu Savienībā reģistrētie kapitāla fondu pārvaldnieki un visi kritērijiem atbilstošie riska kapitāla fondi, ko tie tirgo, kā arī valstis, kurās tos tirgo .
17. pants
1. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde uzrauga atbilstību šajā regulā noteiktajām prasībām.
1.a Ja uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei ir skaidrs un pierādāms pamatojums uzskatīt, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieks tās teritorijā ir pārkāpis šīs regulas noteikumus, tā nekavējoties atbilstīgi informē izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, kura veic attiecīgus pasākumus.
1.b Ja, neraugoties uz izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes veiktajiem pasākumiem, vai ja izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde nerīkojas saprātīgā laikposmā, vai ja riska kapitāla fonda pārvaldnieks turpina rīkoties pretrunā šīs regulas noteikumiem, uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde pēc tam, kad tā ir informējusi izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, var veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu ieguldītājus, tostarp vajadzības gadījumā liegt attiecīgajam pārvaldniekam turpināt veikt tā riska kapitāla fondu tirdzniecību uzņēmējas dalībvalsts teritorijā.
18. pants
Kompetentajām iestādēm saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir visas uzraudzības un izmeklēšanas pilnvaras, kas nepieciešamas to darbību veikšanai. Jo īpaši tām ir pilnvaras:
(a) |
pieprasīt piekļuvi jebkuram dokumentam jebkurā formā un saņemt dokumenta kopiju vai nokopēt to; |
(b) |
pieprasīt riska kapitāla fonda pārvaldniekam bez kavēšanās sniegt informāciju; |
(c) |
pieprasīt informāciju no jebkuras personas, kas saistīta ar riska kapitāla fonda pārvaldnieka vai kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda darbībām; |
(d) |
veikt pārbaudes uz vietas, par to iepriekš paziņojot vai nepaziņojot; |
(da) |
veikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieks joprojām atbilst šīs regulas prasībām; |
(e) |
izdot rīkojumu nodrošināt, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieks atbilst šīs regulas prasībām un atturas atkārtot jebkādu rīcību, kas var tikt uzskatīta par šīs regulas pārkāpumu. |
19. pants
1. Dalībvalstis paredz noteikumus par administratīvajām sankcijām un pasākumiem ▐, ko piemēro šīs regulas noteikumu pārkāpumu gadījumos, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tie tiek piemēroti. Paredzētajām administratīvajām sankcijām un pasākumiem ▐ jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem.
2. Dalībvalstis līdz … (14) paziņo Komisijai un EVTI savus 1. punktā minētos noteikumus. Tās bez kavēšanās ziņo Komisijai un EVTI par jebkuriem attiecīgajiem grozījumiem šajos noteikumos.
20. pants
1. Izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde , ievērojot proporcionalitātes principu, veic atbilstošos 2. punktā minētos pasākumus, ja riska kapitāla fonda pārvaldnieks:
(a) |
neatbilst prasībām, ko piemēro portfeļa saturam, tādējādi pārkāpjot 5. pantu; |
(b) |
pārkāpjot 6. pantu, tirgo kritērijiem atbilstoša riska kapitāla fonda daļas un akcijas ieguldītājiem , kas nav tiesīgi ieguldītāji ▐; |
(c) |
izmanto nosaukumu „EuVECA”, neesot reģistrēts savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajā iestādē saskaņā ar 13. pantu; |
(ca) |
izmanto nosaukumu „EuVECA” tādu fondu tirdzniecībai, kuri nav reģistrēti saskaņā ar šīs regulas 3. panta a) apakšpunkta iii) daļu; |
(cb) |
ir reģistrējies, izmantojot nepatiesus apgalvojumus vai jebkādus citus nelikumīgus līdzekļus, pārkāpjot 13. panta noteikumus; |
(cc) |
veicot savu uzņēmējdarbību, nerīkojas godīgi, pietiekami prasmīgi, rūpīgi un uzcītīgi, kā arī taisnīgi, pārkāpjot 7. panta a) apakšpunktu; |
(cd) |
nepiemēro atbilstošu politiku un procedūras, lai novērstu ļaunprātīgas darbības, tādējādi pārkāpjot 7. panta b) apakšpunktu; |
(ce) |
atkārtoti nepilda 11. panta prasības attiecībā uz gada pārskatu; |
(cf) |
atkārtoti nepilda pienākumu informēt ieguldītājus saskaņā ar 12. pantu. |
2. Gadījumos, kas minēti 1. punktā, izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde atbilstoši veic šādus pasākumus:
(-a) |
pasākumus, ar ko nodrošina, ka riska kapitāla fonda pārvaldnieks izpilda šīs regulas 3. panta a) apakšpunkta iii) daļas, 5. panta, 6. panta, 7. panta a) un b) apakšpunkta, 11., 12. un 13. panta prasības; |
(a) |
aizliedz izmantot nosaukumu “ EuVECA ” viena vai vairāku riska kapitāla fonda pārvaldnieka kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu tirdzniecībai . |
3. Izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes nekavējoties informē saskaņā ar 13. panta 1. punkta d) apakšpunktu norādītās uzņēmēju dalībvalstu kompetentās iestādes un EVTI par riska kapitāla fonda pārvaldnieka izslēgšanu no šā panta 2. punkta a) apakšpunktā minētā reģistra.
4. Tiesības tirgot Savienībā vienu vai vairākus kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus ar nosaukumu “ EuVECA ” nekavējoties tiek atceltas dienā, kad kompetentā iestāde pieņem 2. punkta a) apakšpunktā minēto lēmumu.
21. pants
1. Kompetentās iestādes un EVTI sadarbojas cita ar citu ▐, lai veiktu savus šajā regulā noteiktos pienākumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010 .
2. Kompetentās iestādes un EVTI apmainās ar visu vajadzīgo informāciju un dokumentiem, lai veiktu savus šajā regulā paredzētos pienākumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010, jo īpaši lai apzinātu un novērstu šīs regulas pārkāpumus.
22. pants
1. Uz visām personām, kas strādā vai ir strādājušas kompetentajās iestādēs vai EVTI, kā arī uz kompetento iestāžu norīkotajiem revidentiem un speciālistiem attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu. Nekādu konfidenciālu informāciju, ko šīs personas saņem savu pienākumu pildīšanas laikā, nedrīkst izpaust nevienai personai vai iestādei, izņemot vispārējā vai kopsavilkuma formā, lai riska kapitāla fondu pārvaldniekus un kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus nevarētu atsevišķi identificēt, neskarot gadījumus, kas paredzēti krimināllikumā un tiesvedībā, kas saistīta ar šo regulu.
2. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai EVTI nedrīkst aizliegt apmainīties ar informāciju saskaņā ar šo regulu vai citiem Savienības tiesību aktiem, ko piemēro riska kapitāla fondu pārvaldniekiem un kritērijiem atbilstošiem riska kapitāla fondiem.
3. Ja kompetentās iestādes un EVTI saņem konfidenciālu informāciju saskaņā ar 2. punktu, tās var to izmantot tikai savu pienākumu veikšanai un administratīvām un tiesvedības procedūrām.
22.a pants
Domstarpību risināšana
Ja dalībvalstu kompetentajām iestādēm rodas domstarpības par vienas kompetentās iestādes vērtējumu, rīcību vai rīcības trūkumu jomās, kurās saskaņā ar šo regulu paredzēta vairāk nekā vienas dalībvalsts kompetento iestāžu sadarbība vai rīcības saskaņošana, kompetentās iestādes var iesniegt jautājumu izskatīšanai EVTI, kas var rīkoties saskaņā ar pilnvarām, kuras tai piešķirtas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 19. pantu, ciktāl minētās domstarpības nav saistītas ar šīs regulas 3. panta a) apakšpunkta iii) daļu vai d) apakšpunkta iv) daļu.
IV NODAĻA
PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
23. pants
1. Pilnvaras pieņemt deleģētus aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus.
2. Pilnvaras, kas minētas ▐ 8. panta 5. punktā, deleģē Komisijai uz četriem gadiem no … (15). Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu ne vēlāk kā deviņus mēnešus pirms četru gadu termiņa beigām. Pilnvaru deleģēšanu automātiski pagarina uz tādiem pašiem termiņiem, ja vien Eiropas Parlaments un Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms katra termiņa beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt ▐ 8. panta 5. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģējumu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esību.
4. Līdzko Komisija ir pieņēmusi deleģētu aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar ▐ 8. panta 5. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja trīs mēnešu laikā pēc tā paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja līdz minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas minēto termiņu pagarina par trīs mēnešiem .
24. pants
1. Vēlākais četrus gadus pēc dienas, kad šo regulu sāk piemērot, Komisija pārskata šo regulu. Pārskatā ietver vispārīgu apskatu par šīs regulas noteikumu darbību un tās piemērošanā uzkrāto pieredzi, tostarp:
(a) |
apjomu, kādā riska kapitāla fondu pārvaldnieki dažādās dalībvalstīs ir izmantojuši nosaukumu “ EuVECA ” vietējā vai pārrobežu līmenī; |
(aa) |
kritērijiem atbilstošo riska kapitāla fondu ģeogrāfisko atrašanās vietu un to, vai ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai nodrošinātu, ka kritērijiem atbilstošus riska kapitāla fondus izveido saskaņā ar 3. panta a) apakšpunkta iii) daļu; |
(ab) |
Eiropas riska kapitāla fondu veikto ieguldījumu ģeogrāfisko sadalījumu un sadalījumu pa nozarēm; |
(ac) |
riska kapitāla fondu pārvaldnieku veiktajiem dažādajiem kritērijiem atbilstošajiem ieguldījumiem un jo īpaši to, vai ir nepieciešamība pielāgot šajā regulā paredzētos kritērijiem atbilstošos ieguldījumus; |
(b) |
iespēju attiecināt Eiropas riska kapitāla fondu tirdzniecību arī uz privātiem ieguldītājiem ; |
(ba) |
cik lietderīgi būtu šo regulu papildināt ar depozitārija režīmu; |
(bb) |
12. pantā minēto informācijas prasību lietderību un jo īpaši to, vai tās ir pietiekamas, lai ieguldītāji spētu pieņemt pamatotu lēmumu par ieguldījumu veikšanu; |
(bc) |
to administratīvo sankciju un pasākumu efektivitāti, samērīgumu un piemērošanu, ko saskaņā ar šo regulu paredzējušas dalībvalstis; |
(bd) |
šīs regulas ietekmi uz riska kapitāla tirgu; |
(be) |
novērtējumu par visiem šķēršļiem, kas varētu būt traucējuši ieguldītājiem apgūt fondus, tostarp citu Savienības piesardzīgas uzraudzības tiesību aktu ietekmi uz institucionāliem ieguldītājiem. |
2. Pēc 1. punktā minētās pārskatīšanas un pēc apspriešanās ar EVTI Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību akta priekšlikumu.
24.a pants
1. Līdz 2017. gada 22. jūlijam Komisijai būtu jāuzsāk izvērtēt mijiedarbību starp šo regulu un noteikumiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldniekiem, jo īpaši Direktīvas 2011/61/EK noteikumiem. Minētajā izvērtējumā jāapskata šīs regulas darbības joma. Tajā apkopo datus, lai novērtētu, vai šīs regulas darbības joma ir jāpaplašina, lai pārvaldnieki, kas pārvalda riska kapitāla fondus, kuru kopējo aktīvu vērtība pārsniedz 2. panta 1. punktā noteikto robežvērtību, varētu saskaņā ar šo regulu kļūt par riska kapitāla fondu pārvaldniekiem.
2. Pēc 1. punktā minētās pārskatīšanas un pēc apspriešanās ar EVTI Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, vajadzības gadījumā kopā ar tiesību akta priekšlikumu.
25. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 22. jūlija, izņemot ▐ 8. panta 5. punktu, ko piemēro no šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
…,
Eiropas Parlamenta vārdā —
priekšsēdētājs
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
(1) OV C 175, 19.6.2012., 11. lpp.
(2) OV C 191, 29.6.2012., 72. lpp.
(3) Eiropas Parlamenta … nostāja
(4) OV L 302, 17.11.2009., 32. lpp.
(5) OV L 174, 1.7.2011., 1. lpp.
(6) OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp.
(7) OV L 331, 15.12.2010., 84. lpp.
(8) OV L 331, 15.12.2010., 84. lpp.
(9) OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.
(10) OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.
(11) OV L 390, 31.12.2004., 38. lpp.
(12) OV L 345, 31.12.2003., 64. lpp.
(13) Deviņi mēneši pēc šīs regulas stāšanās spēkā.
(14) 24 mēneši pēc šīs regulas stāšanās spēkā.
(15) Šīs regulas spēkā stāšanās diena.
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/304 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Tirdzniecības nolīgumā starp ES un Kolumbiju un Peru paredzētās divpusējo aizsargpasākumu klauzulas un banānu tirdzniecības stabilizācijas mehānisma īstenošana ***I
P7_TA(2012)0347
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko īsteno divpusējo aizsargpasākumu klauzulu un stabilizācijas mehānismu banāniem Tirdzniecības nolīgumā starp Eiropas Savienību un Kolumbiju un Peru (COM(2011)0600 – C7-0307/2011 – 2011/0262(COD)) (1)
2013/C 353 E/51
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
KOMISIJAS IEROSINĀTAIS TEKSTS |
GROZĪJUMS |
||||
Grozījums Nr. 1 |
|||||
Regulas priekšlikums 3.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 2 |
|||||
Regulas priekšlikums 4.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 3 |
|||||
Regulas priekšlikums 5. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 4 |
|||||
Regulas priekšlikums 5.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 5 |
|||||
Regulas priekšlikums 6. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 6 |
|||||
Regulas priekšlikums 7.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 7 |
|||||
Regulas priekšlikums 7.b apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 8 |
|||||
Regulas priekšlikums 8. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 9 |
|||||
Regulas priekšlikums 8.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 10 |
|||||
Regulas priekšlikums 10.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 11 |
|||||
Regulas priekšlikums 10.b apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 12 |
|||||
Regulas priekšlikums 14 apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 13 |
|||||
Regulas priekšlikums 14.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 14 |
|||||
Regulas priekšlikums 14.b apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 15 |
|||||
Regulas priekšlikums 16.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 16 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – ea punkts (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 17 |
|||||
Regulas priekšlikums 2.a pants (jauns) |
|||||
|
2.a pants Uzraudzība 1. Komisija pārrauga Kolumbijas un Peru produktu importa un eksporta statistikas izmaiņas, jo īpaši jutīgās nozarēs, tostarp banānu nozarē. Tādēļ tā regulāri sadarbojas un apmainās ar datiem ar dalībvalstīm, Savienības ražošanas nozari un visām ieinteresētajām personām. 2. Ja attiecīgās ražošanas nozares ir iesniegušas pienācīgi pamatotu pieprasījumu, Komisija var apsvērt iespēju attiecināt uzraudzību arī uz citām nozarēm. 3. Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadējo uzraudzības ziņojumu ar atjauninātiem statistikas datiem par preču importu no Kolumbijas un Peru jutīgās nozarēs un citās nozarēs, uz kurām ir attiecināta uzraudzība, tostarp banānu ražošanas nozari. 4. Komisija dara visu iespējamo, lai uzraudzības ziņojumā iekļautu nodarbinātības līmeni un darba apstākļus banānu audzētājiem Kolumbijā un Peru ar mērķi izvairīties no jebkādām dempinga izpausmēm. |
||||
Grozījums Nr. 18 |
|||||
Regulas priekšlikums 2.b pants (jauns) |
|||||
|
2.b pants Dialogs par nolīguma īstenošanu un ietekmi Komisija organizē sistemātisku dialogu ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām par nolīguma īstenošanu un ietekmi. |
||||
Grozījums Nr. 19 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants – 1. punkts |
|||||
1. Izmeklēšanu sāk pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, pieprasījuma vai Komisija pēc savas iniciatīvas, ja Komisija uzskata, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri pamato izmeklēšanas sākšanu. |
1. Izmeklēšanu sāk pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, vai pēc Eiropas Parlamenta pieprasījuma vai Komisija pēc savas iniciatīvas, ja Komisija uzskata, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri pamato izmeklēšanas sākšanu. |
||||
Grozījums Nr. 20 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants – 3. punkts |
|||||
3. Izmeklēšanu var sākt arī tad, ja importa pieaugums koncentrējas vienā vai vairākās dalībvalstīs, un ar nosacījumu, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu tam, ka ir izpildīti nosacījumi izmeklēšanas sākšanai, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem. |
3. Izmeklēšanu var sākt arī tad, ja importa pieaugums koncentrējas vienā vai vairākās dalībvalstīs vai attālākajos reģionos , un ar nosacījumu, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu tam, ka ir izpildīti nosacījumi izmeklēšanas sākšanai, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem. |
||||
Grozījums Nr. 21 |
|||||
Regulas priekšlikums 4. pants – 5. punkts |
|||||
5. Izmeklēšanā Komisija novērtē visus objektīvi un kvantitatīvi nosakāmos atbilstošos faktorus, kuri ietekmē Savienības ražošanas nozares situāciju, jo īpaši attiecīgā ražojuma importa pieauguma tempu un apjomu absolūtā un relatīvā izteiksmē, pieaugušā importa aizņemto iekšzemes tirgus daļu un pārdošanas apjoma, ražošanas apjoma, ražīguma, jaudu izmantošanas, peļņas un zaudējumu un nodarbinātības izmaiņas. Šis uzskaitījums nav visaptverošs, un Komisija, konstatējot nopietnu kaitējumu vai nopietna kaitējuma draudus, var ņemt vērā arī citus atbilstīgus faktorus, piemēram, akcijas, cenas, kapitāla peļņu, naudas plūsmas un citus faktorus, kas Savienības ražošanas nozarei izraisa vai varēja izraisīt nopietnu kaitējumu vai rada nopietna kaitējuma draudus. |
5. Izmeklēšanā Komisija novērtē visus objektīvi un kvantitatīvi nosakāmos atbilstošos faktorus, kuri ietekmē Savienības ražošanas nozares situāciju, jo īpaši attiecīgā ražojuma importa pieauguma tempu un apjomu absolūtā un relatīvā izteiksmē, pieaugušā importa aizņemto iekšzemes tirgus daļu un pārdošanas apjoma, ražošanas apjoma, ražīguma, jaudu izmantošanas, peļņas un zaudējumu un nodarbinātības un darba apstākļu izmaiņas. Šis uzskaitījums nav visaptverošs, un Komisija nopietna kaitējuma vai nopietna kaitējuma draudu konstatējumā var ņemt vērā arī citus atbilstīgus faktorus, piemēram, akcijas, cenas, kapitāla peļņu, naudas plūsmas, ietekmi uz nodarbinātību un citus faktorus, kas Savienības ražošanas nozarei izraisa vai varēja izraisīt nopietnu kaitējumu vai rada nopietna kaitējuma draudus. |
||||
Grozījums Nr. 22 |
|||||
Regulas priekšlikums 4. pants – 5.a punkts (jauns) |
|||||
|
5.a Turklāt Komisija izmeklēšanā novērtē to, kā Kolumbija un Peru ievēro nolīguma IX sadaļā noteiktos sociālos un vides standartus un kā tas ietekmē cenas vai negodīgas konkurences priekšrocības, kuru rezultātā, iespējams, rodas nopietns kaitējums vai nopietna kaitējuma draudi Savienības ražotājiem vai konkrētām ekonomikas nozarēm. |
||||
Grozījums Nr. 23 |
|||||
Regulas priekšlikums 9. pants – 4. punkts |
|||||
4. Pirms ikviena pagarinājuma atbilstīgi 3. punktam jāveic izmeklēšana, ko veic pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, pieprasījuma vai pēc Komisijas iniciatīvas, ja ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri apliecina, ka ir izpildīti 3. punkta nosacījumi. |
4. Pirms ikviena pagarinājuma atbilstīgi 3. punktam jāveic izmeklēšana, ko veic pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, vai Eiropas Parlamenta pieprasījuma, vai pēc Komisijas iniciatīvas, ja ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri apliecina, ka ir izpildīti 3. punkta nosacījumi. |
||||
Grozījums Nr. 24 |
|||||
Regulas priekšlikums 11.a pants (jauns) |
|||||
|
11.a pants Ziņojums 1. Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam gada ziņojumu par nolīguma un šīs regulas piemērošanu un īstenošanu. Ziņojumā iekļauj informāciju par pagaidu un galīgo pasākumu piemērošanu, iepriekšējas uzraudzības pasākumiem, reģionālo uzraudzību un aizsargpasākumiem, izmeklēšanas izbeigšanu bez pasākumu noteikšanas un to dažādo struktūru darbību, kurām ir jāuzrauga nolīguma īstenošana un no tā izrietošo saistību ievērošana, tostarp informāciju, kas saņemta no ieinteresētajām personām. 2. Ziņojumā iekļauj jaunākos statistikas datus par banānu importu no Kolumbijas un Peru, kā arī tiešu un netiešu šā importa ietekmi uz nodarbinātības un darba apstākļu pārmaiņām Savienības ražošanas nozarē. 3. Atsevišķās ziņojuma iedaļās novērtē nolīguma IX sadaļā paredzēto saistību izpildi un attiecīgo Kolumbijas un Peru rīcību atbilstoši šo valstu iekšējiem mehānismiem, kā arī rezultātus dialogam ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā noteikts nolīguma 282. pantā. 4. Ziņojumā iekļauj arī statistikas kopsavilkumu un izklāstu par to, kā attīstījusies tirdzniecība ar Kolumbiju un Peru. 5. Eiropas Parlaments viena mēneša laikā pēc Komisijas ziņojuma iesniegšanas var uzaicināt Komisiju atbildīgās Parlamenta komitejas ad hoc sanāksmē izklāstīt un izskaidrot visus jautājumus saistībā ar šīs regulas īstenošanu. 6. Ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc ziņojuma iesniegšanas Eiropas Parlamentam Komisija šo ziņojumu publisko. |
||||
Grozījums Nr. 25 |
|||||
Regulas priekšlikums 12. pants – 4.a punkts (jauns) |
|||||
|
4.a Ja komitejas atzinums jāsaņem rakstiskā procedūrā, minēto procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanas termiņā tā nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa vairākums komitejas locekļu. |
||||
Grozījums Nr. 26 |
|||||
Regulas priekšlikums 12.a pants (jauns) |
|||||
|
IA NODAĻA 12.a pants Pieņemot īstenošanas noteikumus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Tirdzniecības nolīguma starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Kolumbiju un Peru, no otras puses, II pielikuma 2.A papildinājumā “Jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīcija un administratīvās sadarbības metodes” un I pielikuma 2. papildinājumā “Muitas nodokļu atcelšana” ietvertos noteikumus, ir jāievēro Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 247.a pants. |
||||
Grozījums Nr. 27 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 1.a punkts (jauns) |
|||||
|
1.a Stabilizācijas mehānisma piemērošana banāniem nekādā gadījumā neliedz sākt pasākumus, kas iekļauti divpusējo aizsargpasākumu klauzulā. |
||||
Grozījums Nr. 28 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 2. punkts |
|||||
2. Attiecībā uz 1. punktā minēto ražojumu importu ir noteikts atsevišķs importa apjoma robežlīmenis, kas norādīts šīs regulas pielikuma tabulas trešajā un ceturtajā ailē. Ja attiecīgajā kalendārajā gadā ir sasniegts Kolumbijas vai Peru izcelsmes importa apjoma robežlīmenis, Komisija saskaņā ar 12. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru attiecīgās izcelsmes ražojumiem attiecīgajā gadā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus un neilgst ilgāk kā līdz kalendārā gada beigām, var noteikt atvieglotā muitas nodokļa pagaidu atcelšanu. |
2. Attiecībā uz 1. punktā minēto ražojumu importu ir noteikts atsevišķs importa apjoma robežlīmenis, kas norādīts šīs regulas pielikuma tabulas trešajā un ceturtajā ailē. Ja attiecīgajā kalendārajā gadā ir sasniegts Kolumbijas vai Peru izcelsmes importa apjoma robežlīmenis, Komisija saskaņā ar 12. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru attiecīgās izcelsmes ražojumiem attiecīgajā gadā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus un neilgst ilgāk kā līdz kalendārā gada beigām, nosaka atvieglotā muitas nodokļa pagaidu atcelšanu. Šo atcelšanu nepiemēro vienīgi nepārvaramas varas apstākļos. |
||||
Grozījums Nr. 29 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.a punkts (jauns) |
|||||
|
5.a Komisija cieši seko līdzi jaunākajai statistikai attiecībā uz banānu importu no Kolumbijas un Peru. Šajā nolūkā Komisija regulāri sadarbojas un veic informācijas apmaiņu ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām. Pēc dalībvalsts, Savienības ražošanas nozares, Eiropas Parlamenta vai jebkuras ieinteresētās personas pienācīgi pamatota pieprasījuma Komisija pievērš īpašu uzmanību jebkādam būtiskam Kolumbijas un Peru banānu importa palielinājumam un, ja to paredz 5. panta noteikumi, ievieš iepriekšējas uzraudzības pasākumus. |
||||
Grozījums Nr. 30 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.b punkts (jauns) |
|||||
|
5.b Iepriekšējas uzraudzības pasākumus pieņem Komisija atbilstīgi 12. panta 2. punktā minētajai konsultēšanās procedūrai, tiklīdz attiecīgā kalendārā gada laikā ir sasniegts mehānisma piemērošanai noteiktais robežlīmenis. |
||||
Grozījums Nr. 31 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.c punkts (jauns) |
|||||
|
5.c Eiropas Parlaments viena mēneša laikā pēc Komisijas ziņojuma publicēšanas var uzaicināt Komisijas pārstāvjus piedalīties Eiropas Parlamenta kompetentās komitejas ad hoc sanāksmē, lai viņiem izklāstītu un izskaidrotu jautājumus par nolīguma īstenošanas ietekmi uz banānu nozari. |
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta otrā punkta otro daļu (A7- 0249/2012).
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/312 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
ES un Centrālamerikas asociācijas nolīgumā paredzētās divpusējo aizsargpasākumu klauzulas un banānu tirdzniecības stabilizācijas mehānisma īstenošana ***I
P7_TA(2012)0348
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembrī pieņemtie grozījumi priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko īsteno divpusējo aizsargpasākumu klauzulu un stabilizācijas mehānismu banāniem nolīgumā, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Centrālameriku, no otras puses (COM(2011)0599 – C7-0306/2011 – 2011/0263(COD)) (1)
2013/C 353 E/52
(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)
KOMISIJAS IEROSINĀTAIS TEKSTS |
GROZĪJUMS |
||||
Grozījums Nr. 1 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 2 |
|||||
Regulas priekšlikums 3.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 3 |
|||||
Regulas priekšlikums 4.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 4 |
|||||
Regulas priekšlikums 5. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 5 |
|||||
Regulas priekšlikums 6. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 6 |
|||||
Regulas priekšlikums 7. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 7 |
|||||
Regulas priekšlikums 8. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 8 |
|||||
Regulas priekšlikums 8.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 9 |
|||||
Regulas priekšlikums 10.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 10 |
|||||
Regulas priekšlikums 12. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 11 |
|||||
Regulas priekšlikums 14. apsvērums |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 12 |
|||||
Regulas priekšlikums 14.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 13 |
|||||
Regulas priekšlikums 14.b apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 14 |
|||||
Regulas priekšlikums 16.a apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 15 |
|||||
Regulas priekšlikums 16.b apsvērums (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 16 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – b apakšpunkts |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 17 |
|||||
Regulas priekšlikums 1. pants – ea apakšpunkts (jauns) |
|||||
|
|
||||
Grozījums Nr. 18 |
|||||
Regulas priekšlikums 2.a pants (jauns) |
|||||
|
2.a pants Pārraudzība 1. Komisija pārrauga Centrālamerikas produktu importa un eksporta statistikas izmaiņas, jo īpaši jutīgās nozarēs, tostarp banānu nozarē. Tādēļ tā regulāri sadarbojas un apmainās ar datiem ar dalībvalstīm un Savienības ražošanas nozari, kā arī visām ieinteresētajām personām. 2. Ja attiecīgās ražošanas nozares ir iesniegušas pienācīgi pamatotu pieprasījumu, Komisija var apsvērt iespēju paplašināt uzraudzību, attiecinot to arī uz citām jomām. 3. Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadēju uzraudzības ziņojumu ar aktuāliem statistikas datiem par preču importu no Centrālamerikas jutīgās nozarēs un tajās jomās, uz kurām attiecināta uzraudzība pēc ražošanas nozares pieprasījuma. 4. Komisija dara visu iespējamo, lai uzraudzības ziņojumā iekļautu datus par nodarbinātības līmeni un darba apstākļiem banānu audzētājiem Kolumbijā un Peru ar mērķi izvairīties no jebkādām dempinga izpausmēm. |
||||
Grozījums Nr. 19 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants – 1. punkts |
|||||
1. Izmeklēšanu sāk pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, pieprasījuma vai Komisija pēc savas iniciatīvas, ja Komisija uzskata, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri pamato izmeklēšanas sākšanu. |
1. Izmeklēšanu sāk pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, Eiropas Parlamenta pieprasījuma vai Komisija pēc savas iniciatīvas, ja Komisija uzskata, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri pamato izmeklēšanas sākšanu. |
||||
|
Atbilstīgos gadījumos Eiropas Parlaments var apspriesties ar un pieprasīt analīzi no neatkarīgām struktūrām, piemērām, arodbiedrībām, Starptautiskās Darba organizācijas, akadēmiskajām vai cilvēktiesību organizācijām. |
||||
Grozījums Nr. 20 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants - 2. punkts |
|||||
2. Pieprasījumā uzsākt izmeklēšanu iekļauj pierādījumus, ka ir ievēroti 2. panta 1. punktā noteiktie aizsargpasākumu piemērošanas nosacījumi. Prasībā iekļauj šādu informāciju: attiecīgā ražojuma importa pieauguma temps un apjoms absolūtā un relatīvā izteiksmē, pieaugušā importa aizņemtā iekšzemes tirgus daļa un pārdošanas apjoma, ražošanas apjoma, ražīguma, jaudas izmantošanas, peļņas un zaudējumu, kā arī nodarbinātības izmaiņas. |
2. Pieprasījumā uzsākt izmeklēšanu iekļauj pierādījumus, ka ir ievēroti 2. panta 1. punktā noteiktie aizsargpasākumu piemērošanas nosacījumi. Prasībā iekļauj šādu informāciju: attiecīgā ražojuma importa pieauguma temps un apjoms absolūtā un relatīvā izteiksmē, pieaugušā importa aizņemtā iekšzemes tirgus daļa un pārdošanas apjoma, ražošanas apjoma, ražīguma, jaudas izmantošanas, peļņas un zaudējumu, nodarbinātības un darba apstākļu izmaiņas. |
||||
Grozījums Nr. 21 |
|||||
Regulas priekšlikums 3. pants - 3. punkts |
|||||
3. Izmeklēšanu var sākt arī tad, ja importa pieaugums koncentrējas vienā vai vairākās dalībvalstīs, un ar nosacījumu, ka ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu tam, ka ir izpildīti nosacījumi izmeklēšanas sākšanai, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem. |
3. Izmeklēšanu var sākt arī tad, ja importa pieaugums koncentrējas vienā vai vairākās dalībvalstīs vai attālākajos reģionos , un ar nosacījumu, ka ir pietiekami daudz prima facie pierādījumu par to, ka ir izpildīti nosacījumi izmeklēšanas sākšanai, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem. |
||||
Grozījums Nr. 22 |
|||||
Regulas priekšlikums 4. pants - 4. punkts |
|||||
4. Komisija iegūst visu informāciju, ko tā uzskata par vajadzīgu, lai izdarītu konstatējumu attiecībā uz 2. panta 1. punktā izklāstītajiem nosacījumiem, un , ja uzskata par vajadzīgu, cenšas pārbaudīt minēto informāciju. |
4. Komisija iegūst visu informāciju, ko uzskata par vajadzīgu, lai izdarītu konstatējumu attiecībā uz 2. panta 1. punktā izklāstītajiem nosacījumiem, un cenšas pārbaudīt šo informāciju. |
||||
Grozījums Nr. 23 |
|||||
Regulas priekšlikums 4. pants – 5. punkts |
|||||
5. Izmeklēšanā Komisija novērtē visus objektīvi un kvantitatīvi nosakāmos atbilstošos faktorus, kuri ietekmē Savienības ražošanas nozares situāciju, jo īpaši attiecīgā ražojuma importa pieauguma tempu un apjomu absolūtā un relatīvā izteiksmē, pieaugušā importa aizņemto iekšzemes tirgus daļu un pārdošanas apjoma, ražošanas apjoma, ražīguma, jaudu izmantošanas, peļņas un zaudējumu un nodarbinātības izmaiņas. Šis uzskaitījums nav visaptverošs, un Komisija, konstatējot nopietnu kaitējumu vai nopietna kaitējuma draudus, var ņemt vērā arī citus atbilstīgus faktorus, piemēram, akcijas, cenas, kapitāla peļņu, naudas plūsmas un citus faktorus, kas Savienības ražošanas nozarei izraisa vai varēja izraisīt nopietnu kaitējumu vai rada nopietna kaitējuma draudus. |
5. Izmeklēšanā Komisija novērtē visus objektīvi un kvantitatīvi nosakāmos atbilstošos faktorus, kuri ietekmē Savienības ražošanas nozares situāciju, jo īpaši attiecīgā ražojuma importa pieauguma tempu un apjomu absolūtā un relatīvā izteiksmē, pieaugušā importa aizņemto iekšzemes tirgus daļu un pārdošanas apjoma, ražošanas apjoma, ražīguma, jaudu izmantošanas, peļņas un zaudējumu un nodarbinātības izmaiņas. Šis uzskaitījums nav visaptverošs, un Komisija, konstatējot nopietnu kaitējumu vai nopietna kaitējuma draudus, var ņemt vērā arī citus atbilstīgus faktorus, piemēram, akcijas, cenas, kapitāla peļņu, naudas plūsmas un citus faktorus, kas Savienības ražošanas nozarei izraisa vai varēja izraisīt nopietnu kaitējumu vai rada nopietna kaitējuma draudus , piemēram, ja tiek sasniegts banānu ražošanas nozares stabilizācijas mehānismā paredzētais robežlīmenis, tostarp ievērojot šīs regulas II nodaļu . |
||||
Grozījums Nr. 24 |
|||||
Regulas priekšlikums 4. pants - 7. punkts |
|||||
7. Komisija nodrošina, lai visi izmeklēšanā izmantotie dati un statistika būtu pieejama, saprotama, pārredzama un pārbaudāma. |
7. Komisija nodrošina, lai visi izmeklēšanā izmantotie dati un statistika būtu pieejama, saprotama, pārredzama , atjaunināta, uzticama un pārbaudāma. |
||||
Grozījums Nr. 25 |
|||||
Regulas priekšlikums 5. pants – 1.a. punkts (jauns) |
|||||
|
1a. Ja kādā no jutīgajām nozarēm strauji palielinās importētu preču apjoms, kas ir koncentrēts vienā vai vairākās dalībvalstīs vai attālākajos reģionos, Komisija var ieviest iepriekšējas uzraudzības pasākumus. |
||||
Grozījums Nr. 26 |
|||||
Regulas priekšlikums 9. pants - 4. punkts |
|||||
4. Pirms ikviena pagarinājuma atbilstīgi 3. punktam jāveic izmeklēšana, ko veic pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, pieprasījuma vai pēc Komisijas iniciatīvas, ja ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri apliecina, ka ir izpildīti 3. punkta nosacījumi. |
4. Pirms ikviena pagarinājuma atbilstīgi 3. punktam jāveic izmeklēšana, ko veic pēc dalībvalsts, jebkuras juridiskas personas vai asociācijas, kas nav juridiska persona un kas rīkojas Savienības ražošanas nozares vārdā, ieinteresēto personu vai Eiropas Parlamenta pieprasījuma vai pēc Komisijas iniciatīvas, ja ir pietiekami daudz prima facie pierādījumu, kuri konstatēti, pamatojoties uz 4. panta 5. punktā minētajiem faktoriem, un kuri apliecina, ka ir izpildīti 3. punkta nosacījumi. |
||||
Grozījums Nr. 27 |
|||||
Regulas priekšlikums 11.a pants (jauns) |
|||||
|
11. a pants Ziņojums 1. Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam ikgadēju ziņojumu par nolīguma un šīs regulas piemērošanu un īstenošanu. Ziņojumā iekļauj informāciju par pagaidu un galīgo pasākumu piemērošanu, iepriekšējas uzraudzības pasākumiem, reģionālo uzraudzību un aizsargpasākumiem, izmeklēšanas pārtraukšanu bez pasākumu noteikšanas un to dažādo struktūru darbību, kurām ir jāuzrauga nolīguma īstenošana un no tās izrietošo saistību ievērošana, tostarp informāciju, kas saņemta no ieinteresētajām personām. 2. Īpašas ziņojuma daļas velta tam, kā tiek pildītas saistības, kas noteiktas nolīguma IV daļas VIII sadaļā par tirdzniecību un ilgtspējīgu attīstību, un kādus pasākumus šajā sakarā ir veikusi Centrālamerika atbilstīgi tās iekšējiem mehānismiem un pilsoniskās sabiedrības dialoga forumam. 3. Ziņojumā iekļauj arī statistikas kopsavilkumu un izklāstu par tirdzniecības attiecību ar Centrālameriku attīstību. 4. Ziņojumā iekļauj atjauninātus un uzticamus statistikas datus par banānu importu no Centrālamerikas un tā tiešu vai netiešu ietekmi uz nodarbinātību un darba apstākļiem Savienības ražošanas nozarē. 5. Eiropas Parlaments mēneša laikā pēc Komisijas ziņojuma iesniegšanas var uzaicināt Komisiju atbildīgās Parlamenta komitejas ad hoc sanāksmē izklāstīt un paskaidrot jebkādus jautājumus saistībā ar nolīguma un šīs regulas īstenošanu. 6. Ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc ziņojuma iesniegšanas Eiropas Parlamentam Komisija šo ziņojumu publisko. |
||||
Grozījums Nr. 28 |
|||||
Regulas priekšlikums 12. pants – 4.a punkts (jauns) |
|||||
|
4a. Ja komitejas atzinums ir jāsaņem saskaņā ar rakstisko procedūru, minēto procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanai noteiktajā termiņā tā lēmis komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa vairākums komitejas locekļu. |
||||
Grozījums Nr. 29 |
|||||
Regulas priekšlikums Ia NODAĻA – 12.a pants (jauns) |
|||||
|
I.a nodaļa 12.a pants 12 a. Pieņemot īstenošanas noteikumus, kas vajadzīgi, lai piemērotu nolīguma II pielikuma par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm 2.A papildinājumā un I pielikuma par muitas nodokļu atcelšanu 2 papildinājumā ietvertos noteikumus, ir jāievēro 247.a pants Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi. |
||||
Grozījums Nr. 30 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 1.a punkts (jauns) |
|||||
|
1a. Stabilizācijas mehānisma piemērošana banānu ražošanas nozarē nekādi nekavē divpusējā aizsargpasākumu klauzulā ietverto pasākumu īstenošanu. |
||||
Grozījums Nr. 31 un 32 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 2. punkts |
|||||
2. Attiecībā uz 1. punktā minēto ražojumu importu no Centrālamerikas valstīm ir noteikts atsevišķs importa apjoma robežlīmenis, kas norādīts tabulā šīs regulas pielikumā. Importējot 1. punktā minētos ražojumus ar atviegloto muitas nodokļa likmi, papildus izcelsmes pārbaudei, kas noteikta nolīguma ar Centrālameriku III pielikumā (“Noteiktas izcelsmes ražojumu” jēdziena definīcija un administratīvās sadarbības metodes), jāuzrāda eksporta sertifikāts, kuru izsniegusi tās Centrālamerikas valsts kompetentā iestāde, no kuras šie ražojumi tiek eksportēti. Ja attiecīgajā kalendārajā gadā ir sasniegts importa apjoma robežlīmenis, saskaņā ar 12. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru Komisija attiecīgajā gadā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus un neilgst ilgāk kā līdz kalendārā gada beigām, var noteikt atvieglotā muitas nodokļa pagaidu atcelšanu. |
2. Attiecībā uz 1. punktā minēto ražojumu importu no Centrālamerikas valstīm ir noteikts atsevišķs importa apjoma robežlīmenis, kas norādīts tabulā šīs regulas pielikumā. Importējot 1. punktā minētos ražojumus ar atviegloto muitas nodokļa likmi, papildus izcelsmes pārbaudei, kas noteikta nolīguma ar Centrālameriku III pielikumā (“Noteiktas izcelsmes ražojumu” jēdziena definīcija un administratīvās sadarbības metodes), jāuzrāda eksporta sertifikāts, kuru izsniegusi tās Centrālamerikas valsts kompetentā iestāde, no kuras šie ražojumi tiek eksportēti. Pienākums uzrādīt eksporta sertifikātu tomēr nedrīkstētu eksportētājam palielināt administratīvo slogu, radīt papildu izmaksas vai citādi ierobežot tirdzniecību. Ja attiecīgajā kalendārajā gadā ir sasniegts importa apjoma robežlīmenis, Komisija attiecīgajā gadā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus un neilgst ilgāk kā līdz kalendārā gada beigām, nosaka atvieglotā muitas nodokļa pagaidu atcelšanu. Šī atcelšana netiek piemērota vienīgi nepārvaramas varas apstākļos. |
||||
Grozījums Nr. 33 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.a punkts (jauns) |
|||||
|
5a. Komisija nodrošina statistikas datu par banānu importu no Centrālamerikas valstīm ciešu uzraudzību. Pārraudzības process attiecas arī uz nodarbinātības rādītājiem un darba apstākļiem, bioloģisko ražošanu un patēriņu, kā arī taisnīgās tirdzniecības preču plūsmām. Šajā nolūkā Komisija regulāri sadarbojas un apmainās ar informāciju ar dalībvalstīm, attiecīgajām Savienības nozarēm un ieinteresētajām personām. |
||||
Grozījums Nr. 34 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.b punkts (jauns) |
|||||
|
5b. Pēc Eiropas Parlamenta, dalībvalsts, Savienības ražošanas nozares, jebkuras ieinteresētas personas vai Eiropas Parlamenta pamatota lūguma vai pēc savas iniciatīvas Komisija pievērš īpašu uzmanību jebkuram konstatējamam banānu importa pieaugumam no Centrālamerikas un vajadzības gadījumā veic iepriekšējus uzraudzības pasākumus atbilstīgi 5. panta noteikumiem. |
||||
Grozījums Nr. 35 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.c punkts (jauns) |
|||||
|
5c. Iepriekšējas uzraudzības pasākumus pieņem Komisija atbilstīgi 12. panta 2. punktā paredzētajai konsultēšanās procedūrai, tiklīdz attiecīgā kalendārā gada laikā tiek sasniegts mehānisma piemērošanai noteiktais robežlīmenis. |
||||
Grozījums Nr. 36 |
|||||
Regulas priekšlikums 13. pants – 5.d punkts (jauns) |
|||||
|
5d. Eiropas Parlaments mēneša laikā pēc Komisijas ziņojuma publicēšanas var uzaicināt Komisiju atbildīgās Parlamenta komitejas ad hoc sanāksmē izklāstīt un izskaidrot jebkādus jautājumus saistībā ar nolīguma īstenošanu un ietekmi uz banānu nozari. |
(1) Pēc tam jautājumu nodeva atpakaļ atbildīgajai komitejai atkārtotai izskatīšanai saskaņā ar 57. panta 2. punkta otro daļu (A7- 0237/2012).
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/322 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Nenosakāmu autoru darbu atļautie izmantošanas veidi ***I
P7_TA(2012)0349
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par dažiem atļautiem nenosakāmu autoru darbu izmantošanas veidiem (COM(2011)0289 – C7-0138/2011 – 2011/0136(COD))
2013/C 353 E/53
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2011)0289), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 53. panta 1. punktu, 62. un 114. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7–0138/2011), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 21. septembra atzinumu (1), |
— |
ņemot vērā 2012. gada 14. jūnija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu, kā arī Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas un Kultūras un izglītības komitejas atzinumus (A7-0055/2012), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk tekstā izklāstīto nostāju; |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu parlamentiem. |
(1) OV C 376, 22.12.2011., 66. lpp.
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
P7_TC1-COD(2011)0136
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 13. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/…/ES par dažiem atļautiem nenosakāmu autortiesību subjektu darbu izmantošanas veidiem
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Direktīvai 2012/28/ES.)
3.12.2013 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
CE 353/323 |
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
Ārkārtas autonomo tirdzniecības preferenču ieviešana Pakistānai ***I
P7_TA(2012)0350
Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. septembra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko Pakistānai ievieš ārkārtas autonomās tirdzniecības preferences (COM(2010)0552 – C7-0322/2010 – 2010/0289(COD))
2013/C 353 E/54
(Parastā likumdošanas procedūra, pirmais lasījums)
Eiropas Parlaments,
— |
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2010)0552), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 207. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu (C7-0322/2010), |
— |
ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu, |
— |
ņemot vērā 2012. gada 18. jūlija vēstulē Padomes pārstāvja pausto apņemšanos apstiprināt Eiropas Parlamenta nostāju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 4. punktu, |
— |
ņemot vērā Reglamenta 55. pantu, |
— |
ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ziņojumu un Ārlietu komitejas atzinumu (A7-0069/2011), |
1. |
pieņem pirmajā lasījumā turpmāk izklāstīto nostāju (1); |
2. |
prasa Komisijai priekšlikumu iesniegt vēlreiz, ja tā ir paredzējusi šo priekšlikumu būtiski grozīt vai aizstāt ar citu tekstu; |
3. |
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei un Komisijai, kā arī valstu parlamentiem. |
(1) Šī nostāja aizstāj 2011. gada 10. maijā pieņemtos grozījumus (Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0205).
Ceturtdiena, 2012. gada 13. septembris
P7_TC1-COD(2010)0289
Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2012. gada 13. septembrī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. …/2012, ar ko Pakistānai ievieš ārkārtas autonomās tirdzniecības preferences
(Tā kā starp Parlamentu un Padomi tika panākta vienošanās, Parlamenta nostāja atbilst galīgajam tiesību aktam Regulai (ES) Nr. 1029/2012.)