EIROPAS KOMISIJA
Briselē, 16.12.2020
COM(2020) 823 final
2020/0359(COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA,
ar ko paredz pasākumus nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa kiberdrošību visā Savienībā un ar ko atceļ Direktīvu (ES) 2016/1148
(Dokuments attiecas uz EEZ)
{SEC(2020) 430 final} - {SWD(2020) 344 final} - {SWD(2020) 345 final}
PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
•Priekšlikuma pamatojums un mērķi
Šis priekšlikums ir daļa no pasākumu kopuma, kura mērķis ir uzlabot publisko un privāto vienību, kompetento iestāžu un visas Savienības turpmāku noturību un spēju reaģēt uz incidentiem kiberdrošības un kritisko infrastruktūru aizsardzības jomā. Tas atbilst Komisijas prioritātēm nodrošināt, ka Eiropa ir gatava digitālajam laikmetam, un veidot nākotnei sagatavotu ekonomiku, kas strādā cilvēku labā. Kiberdrošība ir viena no Komisijas prioritātēm reaģēšanā uz Covid-19 krīzi. Pasākumu kopums ietver jaunu stratēģiju par kiberdrošību, kuras mērķis ir nostiprināt Savienības stratēģisko autonomiju, lai uzlabotu tās noturību un kopīgu reaģēšanu un veidotu atvērtu un globālu internetu. Visbeidzot, pasākumu kopums ietver priekšlikumu direktīvai par pamatpakalpojumu kritisko sniedzēju noturību, kuras mērķis ir mazināt fiziskos draudus šādiem sniedzējiem.
Šā priekšlikuma pamatā ir Direktīva (ES) 2016/1148 par tīklu un informācijas sistēmu drošību (TID direktīva), un tas atceļ minēto direktīvu, kas bija pirmais ES mēroga tiesību akts par kiberdrošību. Tas arī paredz juridiskus pasākumus vispārējā kiberdrošības līmeņa uzlabošanai Savienībā. Ar TID direktīvu ir 1) veicināta kiberdrošības spēju uzlabošanās valstu līmenī, pieprasot, lai dalībvalstis pieņem valsts kiberdrošības stratēģijas un ieceļ kiberdrošības iestādes; 2) palielināta sadarbība starp dalībvalstīm Savienības līmenī, izveidojot dažādus forumus, kas veicina stratēģiskās un operatīvās informācijas apmaiņu, un 3) uzlabota publisko un privāto vienību kibernoturība septiņās īpašās nozarēs (enerģētika, transports, banku pakalpojumi, finanšu tirgus infrastruktūras, veselības aprūpe, dzeramā ūdens piegāde un sadale un digitālās infrastruktūras) un trīs digitālo pakalpojumu nozarēs (tiešsaistes tirdzniecības vietas, tiešsaistes meklētājprogrammas un mākoņpakalpojumi), pieprasot dalībvalstīm nodrošināt, ka pamatpakalpojumu sniedzēji un digitālo pakalpojumu sniedzēji ievieš kiberdrošības prasības un ziņo par incidentiem.
Ar priekšlikumu tiek modernizēts esošais tiesiskais regulējums, ņemot vērā pieaugošo iekšējā tirgus digitalizāciju iepriekšējos gados un mainīgos kiberdraudu apstākļus. Abas šīs norises kopš Covid-19 krīzes sākšanās ir pastiprinājušās vēl vairāk. Priekšlikumā ir arī aplūkoti vairāki trūkumi, kas lieguši izmantot visu TID direktīvas potenciālu.
Neraugoties uz tās ievērojamiem sasniegumiem, TID direktīva, kas lika pamatus ievērojamām izmaiņām domāšanas veidā attiecībā uz institucionālo un regulatīvo pieeju kiberdrošībai daudzās dalībvalstīs, ir apliecinājusi savus ierobežojumus. Sabiedrības digitālā pārveide (ko pastiprināja Covid-19 krīze) ir paplašinājusi draudu ainu un rada jaunas problēmas, attiecībā uz kurām ir vajadzīgi pielāgoti un inovatīvi reaģēšanas pasākumi. Kiberuzbrukumu skaits turpina pieaugt, un no avotiem gan ES, gan ārpus tās tiek vērsti arvien sarežģītāki uzbrukumi.
TID direktīvas darbības izvērtējumā, kas veikts ietekmes novērtējuma vajadzībām, tika identificētas šādas problēmas: 1) uzņēmumu, kas darbojas ES, zemais kibernoturības līmenis; 2) neviendabīgā noturība starp dalībvalstīm un nozarēm un 3) kopējās situācijas apzināšanās zemais līmenis un kopīgas reaģēšanas uz krīzi trūkums. Piemēram, uz dažām lielām slimnīcām dalībvalstī TID direktīvas darbības joma neattiecas, un tāpēc tām nav jāīsteno izrietošie drošības pasākumi, savukārt citā dalībvalstī gandrīz uz katru veselības aprūpes sniedzēju valstī attiecas TID drošības prasības.
Priekšlikumam, kas ir Normatīvās atbilstības un izpildes programmas (REFIT) iniciatīva, mērķis ir mazināt regulatīvo slogu kompetentajām iestādēm un atbilstības nodrošināšanas izmaksas publiskajām un privātajām vienībām. Tas jo īpaši tiek panākts, atceļot pienākumu kompetentajām iestādēm noteikt pamatpakalpojumu sniedzējus un paaugstinot drošības un ziņošanas prasību saskaņošanas līmeni, lai sekmētu regulatīvo atbilstību attiecībā uz vienībām, kas sniedz pārrobežu pakalpojumus. Tajā pašā laikā kompetentajām iestādēm arī tiks noteikti jauni uzdevumi, tai skaitā vienību uzraudzība nozarēs, uz kurām līdz šim TID direktīva neattiecās.
•Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā
Šis priekšlikums ir daļa no plašāka esošu tiesību instrumentu un gaidāmo iniciatīvu kopuma Savienības līmenī, kura mērķis ir palielināt publisko un privāto vienību noturību pret draudiem.
Kiberdrošības jomā to vidū ir jo īpaši Direktīva (ES) 2018/1972 par Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa izveidi (kuras ar kiberdrošību saistītie noteikumi tiks aizstāti ar konkrētā priekšlikuma noteikumiem) un priekšlikums regulai par finanšu sektora digitālās darbības noturību (COM(2020) 595 final), kura tiks uzskatīta par konkrētā priekšlikuma lex specialis, kad abi akti būs stājušies spēkā.
Fiziskās drošības jomā priekšlikums papildina priekšlikumu direktīvai par kritisko vienību noturību, ar ko tiek pārskatīta Direktīva 2008/114/EK par to, lai apzinātu un noteiktu Eiropas Kritiskās infrastruktūras un novērtētu vajadzību uzlabot to aizsardzību (EKI direktīva), ar kuru tiek noteikts Savienības process Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanai un noteikšanai un kurā izklāstīta pieeja to aizsardzības uzlabošanai. Komisija 2020. gada jūlijā pieņēma ES Drošības savienības stratēģiju, kurā tika atzīts, ka savstarpējā saikne un atkarība starp fiziskajām un digitālajām infrastruktūrām palielinās. Tajā tika uzsvērta vajadzība pēc saskaņotākas un konsekventākas pieejas starp EKI direktīvu un Direktīvu (ES) 2016/1148 par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā.
Tāpēc priekšlikums ir cieši saskaņots ar priekšlikumu direktīvai par kritisko vienību noturību, kuras mērķis ir uzlabot kritisko vienību noturību pret fiziskiem draudiem daudzās nozarēs. Priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka kompetentās iestādes saskaņā ar abiem tiesību aktiem veic papildinošus pasākumus un pēc vajadzības apmainās ar informāciju par kibernoturību un cita veida noturību un ka jo īpaši uz kritiskajiem operatoriem nozarēs, ko uzskata par “būtiskām” konkrētā priekšlikuma kontekstā, attiecas arī vispārīgāki noturības veicināšanas pienākumi, uzsvaru liekot uz riskiem, kas nav saistīti ar kiberdrošību.
•Saskanība ar citām Savienības politikas jomām
Kā izklāstīts paziņojumā “Eiropas digitālās nākotnes veidošana”, Eiropai ir ļoti svarīgi izmantot visas digitālā laikmeta priekšrocības un stiprināt tās rūpniecības un inovācijas spējas, ievērojot drošas un ētiskas robežas. Eiropas Datu stratēģijā ir paredzēti četri pīlāri — datu aizsardzība, pamattiesības, drošums un kiberdrošība — kā būtiski priekšnoteikumi sabiedrībai, kam datu izmantošana sniedz iespējas.
Eiropas Parlaments 2019. gada 12. marta rezolūcijā aicināja “(..) Komisiju izvērtēt, vai ir nepieciešams paplašināt minētās TID direktīvas darbības jomu, attiecinot to arī uz citām kritiskām nozarēm un pakalpojumiem, uz kuriem neattiecas īpaši konkrēto nozari regulējoši tiesību akti”. Padome savos 2020. gada 9. jūnija secinājumos atzinīgi novērtēja “(..) Komisijas plānus nodrošināt konsekventus noteikumus tirgus dalībniekiem un veicināt drošu, stabilu un atbilstīgu informācijas par apdraudējumiem un incidentiem kopīgošanu, tostarp, pārskatot Tīklu un informācijas drošības direktīvu (TID direktīvu), lai izmantotu iespējas uzlabot kibernoturību un efektīvāk reaģētu uz kiberuzbrukumiem, jo īpaši attiecībā uz būtiskām ekonomiskām un sabiedriskām darbībām, vienlaikus ievērojot dalībvalstu kompetenci, tostarp atbildību par savu nacionālo drošību”. Turklāt ierosinātais tiesību akts neskar Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD) paredzēto konkurences noteikumu piemērošanu.
Ņemot vērā, ka ievērojamai daļai kiberdraudu avots ir ārpus ES, ir vajadzīga konsekventa pieeja attiecībā uz starptautisko sadarbību. Šī direktīva ir atsauces modelis, kas jāveicina saistībā ar ES sadarbību ar trešām valstīm, jo īpaši tad, kad sniedz ārēju tehnisko palīdzību.
2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE
•Juridiskais pamats
TID direktīvas juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pants, kura mērķis ir iekšējā tirgus izveide un darbība, uzlabojot pasākumus valstu tiesisko regulējumu tuvināšanai. Kā ES Tiesa noteica savā spriedumā lietā C-58/08 Vodafone un citi, LESD 114. panta izmantošana ir pamatota, ja pastāv tādas atšķirības valstu tiesisko regulējumu starpā, kuras tiešā veidā ietekmē iekšējā tirgus darbību. Tāpat Tiesa nosprieda, ka, ja ar tiesību aktu, kura pamatā ir LESD 114. pants, jau ir novērsti visi šķēršļi tirdzniecībai jomā, ko ar šo aktu saskaņo, Savienības likumdevējam nevar liegt iespēju šo aktu pielāgot apstākļu izmaiņām vai jaunām zināšanām, ņemot vērā viņa uzdevumu uzraudzīt vispārējo Līgumā paredzēto interešu aizsardzību. Visbeidzot, Tiesa nosprieda, ka tuvināšanas pasākumi, uz kuriem attiecas LESD 114. pants, ir paredzēti, lai atkarībā no saskaņojamā jautājuma vispārējā konteksta un konkrētajiem apstākļiem piešķirtu rīcības brīvību attiecībā uz to, kāda aktu tuvināšanas tehnika ir vispiemērotākā vēlamā rezultāta sasniegšanai. Ar ierosināto tiesību aktu tiks likvidēti iekšējā tirgus šķēršļi un uzlabota iekšējā tirgus izveide un darbība būtiskām un svarīgām vienībām, nosakot skaidrus vispārpiemērojamus noteikumus par TID direktīvas piemērošanu, saskaņojot noteikumus, kas piemērojami kiberdrošības riska pārvaldības un incidentu paziņošanas jomā. Pašreizējās likumdošanas un uzraudzības, kā arī valsts un ES līmeņu atšķirības šajā jomā ir šķēršļi iekšējam tirgum, jo vienības, kas veic pārrobežu darbības, saskaras ar atšķirīgām regulatīvajām prasībām, kas, iespējams, pārklājas, un/vai to piemērošanu, kas var kaitēt brīvības veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus īstenošanai. Atšķirīgiem noteikumiem arī ir negatīva ietekme uz konkurences apstākļiem iekšējā tirgū, kad runa ir par viena veida vienībām dažādās dalībvalstīs.
•Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)
Kiberdrošības noturība visā Savienībā nevar būt efektīva, ja attiecībā uz to tiek īstenotas atšķirīgas valstu vai reģionālās pieejas. Ar TID direktīvu daļēji risināts šis trūkums, nosakot satvaru tīklu un informācijas sistēmu drošībai valstu un Savienības līmenī. Tomēr tās transponēšana un īstenošana arī atklāja konkrētiem noteikumiem un pieejām raksturīgos trūkumus un ierobežojumus, piemēram, neskaidro direktīvas darbības jomas norobežojumu, kā rezultātā radās būtiskas dalībvalstu līmenī īstenotās ES iejaukšanās tvēruma un dziļuma atšķirības. Turklāt kopš Covid-19 krīzes Eiropas ekonomika ir kļuvusi tik atkarīga no tīklu un informācijas sistēmām kā nekad iepriekš, un nozares un pakalpojumi kļūst arvien vairāk savstarpēji atkarīgi. ES iejaukšanos, kas pārsniedz pašreizējos TID direktīvas pasākumus, pamato galvenokārt šādi faktori: i) tas, ka ar TID saistītajiem draudiem un problēmām arvien biežāk ir pārrobežu raksturs; ii) Savienības rīcības potenciāls uzlabot un veicināt efektīvu un koordinētu valsts politiku un iii) saskaņotas un sadarbīgas politikas rīcības ieguldījums efektīvā datu un privātuma aizsardzībā.
•Proporcionalitāte
Šajā direktīvā ierosinātie noteikumi nepārsniedz to, kas ir nepieciešams konkrēto mērķu apmierinošai sasniegšanai. Paredzētā drošības pasākumu un ziņošanas pienākumu saskaņošana un racionalizācija ir saistīta ar dalībvalstu un uzņēmumu lūgumiem uzlabot pašreizējo satvaru.
Priekšlikumā ir ņemta vērā dalībvalstīs jau pastāvošā prakse. Uzlabots aizsardzības līmenis, ko panāk, racionalizējot un koordinējot prasības, ir proporcionāls pieaugošajiem riskiem, arī tiem, kam piemīt pārrobežu elements; prasības ir pamatotas un kopumā atbilst to vienību interesēm, kuras iesaistītas savu pakalpojumu nepārtrauktības un kvalitātes nodrošināšanā. Izmaksas saistībā ar sistemātiskas sadarbības nodrošināšanu starp dalībvalstīm būs mazas salīdzinājumā ar ekonomiskajiem un sociālajiem zaudējumiem un kaitējumu, ko izraisa kiberdrošības incidenti. Turklāt apspriedes ar ieinteresētajām personām, kas notikušas saistībā ar TID direktīvas pārskatīšanu, tai skaitā atklātās sabiedriskās apspriešanas un mērķtiecīgu aptauju rezultāti, norāda uz atbalstu TID direktīvas pārskatīšanai, kā izklāstīts iepriekš.
•Tiesību instrumenta izvēle
Ar priekšlikumu tiks vēl vairāk racionalizēti uzņēmumiem noteiktie pienākumi un nodrošināts augstāks to saskaņošanas līmenis. Tajā pašā laikā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt dalībvalstīm elastīgumu, kas vajadzīgs, lai ņemtu vērā valstu specifiku (piemēram, iespēju noteikt būtiskas vai svarīgas papildu vienības, kas pārsniedz ar tiesību aktu noteikto pamatscenāriju). Tāpēc gaidāmajam tiesību aktam vajadzētu būt direktīvai, jo šis tiesību instruments ļauj mērķtiecīgi uzlabot saskaņotību, ka arī nodrošina zināmu elastīgumu kompetentajām iestādēm.
3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
•Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes
Komisija veica TID direktīvas darbības izvērtējumu. Tā ir analizējusi direktīvas atbilstīgumu, ES pievienoto vērtību, saskaņotību, efektivitāti un lietderīgumu. Šīs analīzes galvenie konstatējumi ir izklāstīti turpmāk.
·TID direktīvas darbības joma ir pārāk ierobežota aptverto nozaru ziņā, galvenokārt šādu iemeslu dēļ: i) pieaugošā digitalizācija pēdējos gados un augstāka savstarpējās savienojamības pakāpe; ii) TID direktīvas darbības joma vairs neatspoguļo visas digitalizētās nozares, kas sniedz pamatpakalpojumus ekonomikai un sabiedrībai kopumā.
·TID direktīvas darbības joma nav pietiekami skaidra attiecībā uz pamatpakalpojumu sniedzējiem, un tās noteikumi nerada pietiekamu skaidrību par valstu kompetenci attiecībā uz digitālo pakalpojumu sniedzējiem. Tas ir radījis situāciju, kad noteiktu veidu vienības nav apzinātas visās dalībvalstīs, un tādējādi tām nav jāievieš drošības pasākumi un jāziņo par incidentiem.
·TID direktīva nodrošināja dalībvalstīm plašu rīcības brīvību, kad tās nosaka drošības un incidentu paziņošanas prasības pamatpakalpojumu sniedzējiem (turpmāk “PPS”). Izvērtējums liecina, ka dažos gadījumos dalībvalstis ir īstenojušas šīs prasības ļoti atšķirīgi, radot papildu slogu uzņēmumiem, kas darbojas vairāk nekā vienā dalībvalstī.
·TID direktīvas uzraudzības un izpildes režīms ir neefektīvs. Piemēram, dalībvalstis ir ļoti negribīgi piemērojušas sodus vienībām, kas nav ieviesušas drošības prasības vai nav ziņojušas par incidentiem. Tas var radīt negatīvas sekas individuālu vienību kibernoturībai.
·Finansiālie resursi un cilvēkresursi, ko dalībvalstis atvēlējušas savu uzdevumu izpildei (piemēram, PPS identificēšanai vai uzraudzībai), un attiecīgi dažādie brieduma līmeņi kiberdrošības risku pārvaldībā ievērojami atšķiras. Tas vēl vairāk pastiprina kibernoturības atšķirības starp dalībvalstīm.
·Dalībvalstis neveic sistemātisku informācijas apmaiņu savā starpā, un tas negatīvi ietekmē jo īpaši kiberdrošības pasākumu efektivitāti un kopējo situācijas apzināšanos ES līmenī. Tas attiecas arī uz informācijas apmaiņu starp privātām vienībām un iesaisti starp ES līmeņa sadarbības struktūrām un privātām vienībām.
•Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
Komisija ir apspriedusies ar plašu ieinteresēto personu loku. Dalībvalstis un ieinteresētās personas tika uzaicinātas piedalīties atklātajā sabiedriskajā apspriešanā, kā arī apsekojumos un darbsemināros, ko organizēja Wavestone, CEPS un ICF, kurus Komisija ir nolīgusi pētījuma veikšanai, lai atbalstītu TID direktīvas pārskatīšanu. Starp ieinteresētajām personām, ar kurām notika apspriešanās, bija kompetentās iestādes, Savienības struktūras, kuru darbs saistīts ar kiberdrošību, pamatpakalpojumu sniedzēji, digitālo pakalpojumu sniedzēji, vienības, kas sniedz pakalpojumus ārpus pašreizējās TID direktīvas darbības jomas, arodasociācijas un patērētāju organizācijas, kā arī iedzīvotāji.
Turklāt Komisija pastāvīgi sazinājās ar kompetentajām iestādēm, kas atbild par TID direktīvas īstenošanu. Sadarbības grupa ir pārrunājusi dažādus transversālus un nozaru īstenošanas aspektus. Visbeidzot, veicot ar TID saistītus valstu apmeklējumus 2019. un 2020. gadā, Komisija nointervēja 154 publiskas un privātas vienības, kā arī 117 kompetentās iestādes.
•Ekspertu atzinumu iegūšana un izmantošana
Komisija ir nolīgusi Wavestone, CEPS un ICF konsorciju, lai tas atbalstītu Komisiju TID direktīvas pārskatīšanā. Līgumslēdzējs ir ne tikai sazinājies ar ieinteresētajām personām, ko tieši skar TID direktīva, veicot mērķtiecīgas aptaujas un rīkojot darbseminārus, bet arī apspriedies ar plašu ekspertu loku kiberdrošības jomā, piemēram, kiberdrošības pētniekiem un kiberdrošības nozares speciālistiem.
•Ietekmes novērtējums
Šim priekšlikumam ir pievienots ietekmes novērtējums, kas 2020. gada 23. oktobrī tika iesniegts Regulējuma kontroles padomei (RKP) un par ko 2020. gada 20. novembrī tika saņemts pozitīvs RKP atzinums ar komentāriem. RKP ieteica uzlabojumus dažās jomās, lai: 1) problēmu analīzē labāk atspoguļotu netiešo pārrobežu ietekmi; 2) labāk izskaidrotu, kādi varētu būt iniciatīvas panākumi; 3) stingrāk pamatotu politikas iespēju sarakstu; 4) plašāk raksturotu ierosināto pasākumu izmaksas. Ietekmes novērtējums tika pielāgots, lai ņemtu vērā šos punktus, kā arī sīkākus RKP komentārus. Tagad tajā ir ietverti sīkāki skaidrojumi par netiešās pārrobežu ietekmes lomu kiberdrošības jomā, ir sniegts skaidrāks pārskats par to, kā var novērtēt panākumus, ir sniegts sīkāks paskaidrojums par dažādo politikas iespēju struktūru un loģiku un iespējās ietilpstošajām aplūkotajām darbībām, ir sniegts sīkāks skaidrojums par aspektiem, kas analizēti saistībā ar TID direktīvas nozaru tvērumu, un ir sniegti sīkāki skaidrojumi par izmaksām.
Komisija izskatīja vairākas politikas iespējas, kā uzlabot tiesisko regulējumu saistībā ar kibernoturību un reaģēšanu uz incidentiem.
·“Nedarīt neko” — TID direktīva netiek mainīta un netiek veikti nekādi citi neleģislatīvi pasākumi, lai risinātu TID direktīvas izvērtējumā apzinātās problēmas.
·1. iespēja — izmaiņas likumdošanas līmenī netiek ieviestas. Tā vietā Komisija izdod ieteikumus un pamatnostādnes (piemēram, par pamatpakalpojumu sniedzēju identificēšanu, drošības prasībām, incidentu paziņošanas procedūrām un uzraudzību), apspriežoties ar sadarbības grupu, ES Kiberdrošības aģentūru (ENISA) un attiecīgā gadījumā ar datordrošības incidentu reaģēšanas vienību (CSIRT) tīklu.
·2. iespēja — šī iespēja ietver mērķtiecīgus grozījumus TID direktīvā, tai skaitā darbības jomas paplašināšanu un vairākus citus grozījumus, kuru mērķis ir garantēt noteiktus tūlītējus risinājumus konstatētajām problēmām, nodrošinot lielāku skaidrību un turpmāku saskaņošanu (piemēram, noteikumi apzināšanas robežvērtību saskaņošanai). Tomēr grozītajā TID direktīvā tiek saglabāti tās struktūras pamatelementi, pieeja un loģiskais pamatojums.
·3. iespēja — šis scenārijs ietver sistēmiskas un strukturētas izmaiņas TID direktīvā (pieņemot jaunu direktīvu), kuras paredz stingrāku pieejas novirzīšanu uz to, lai aptvertu plašāku tautsaimniecību segmentu visā Savienībā, un vienlaikus mērķtiecīgāku uzraudzību, kas vērsta uz lielajiem un galvenajiem tirgus dalībniekiem. Ar to arī racionalizēs pienākumus, kas noteikti uzņēmumiem, un nodrošinās augstāku to saskaņošanas līmeni, radīs efektīvāku vidi operatīvajiem aspektiem, kā arī noteiks skaidru pamatu uzlabotai dažādu ieinteresēto personu dalītai atbildībai un pārskatatbildībai attiecībā uz kiberdrošības pasākumiem.
Ietekmes novērtējumā ir secināts, ka vēlamā iespēja ir 3. iespēja (t. i., sistēmiskas un strukturālas izmaiņas TID regulējumā). No efektivitātes viedokļa vēlamā iespēja skaidri noteiktu TID direktīvas piemērošanas jomu, kas paplašināta, aptverot arī ES tautsaimniecību un sabiedrību reprezentatīvāku daļu, un prasību racionalizēšanu, vienlaikus paredzot skaidrāk definētu satvaru uzraudzībai un izpildei, lai paaugstinātu atbilstības līmeni. Tā arī ietver pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot politikas veidošanas pieejas dalībvalstu līmenī un mainīt to paradigmu, veicinot jaunus regulējumus attiecību ar piegādātājiem riska pārvaldībai un koordinētai neaizsargātības atklāšanai. Tajā pašā laikā vēlamā politikas iespēja nosaka skaidru pamatu dalītai atbildībai un pārskatatbildībai un paredz mehānismus, kuru mērķis ir veicināt lielāku uzticēšanos starp dalībvalstīm — gan iestādēm, gan nozares pārstāvjiem —, stimulējot informācijas apmaiņu un nodrošinot operatīvāku pieeju, piemēram, savstarpējās palīdzības un salīdzinošās izvērtēšanas mehānismus. Šī iespēja arī paredz ES krīžu pārvaldības satvaru, kas balstīts uz nesen atklāto ES operatīvo tīklu, un nodrošina ENISA plašāku iesaistīšanu tās pašreizējo pilnvaru ietvaros precīza pārskata sniegšanā par kiberdrošības stāvokli Savienībā.
No efektivitātes viedokļa, lai gan vēlamā iespēja ietver papildu atbilstības un izpildes nodrošināšanas izmaksas uzņēmumiem un dalībvalstīm, tā arī radīs efektīvus kompromisus un sinerģijas, un tai ir no visām analizētajām politikas iespējām vislielākais potenciāls nodrošināt galvenajām vienībām uzlabotu un saskaņotu kibernoturības līmeni visā Savienībā, galu galā radot izmaksu ietaupījumus gan uzņēmumiem, gan sabiedrībai. Šī politikas iespēja radīs noteiktu papildu administratīvo slogu un atbilstības nodrošināšanas izmaksas dalībvalstu iestādēm. Tomēr kopumā vidējā termiņā un ilgtermiņā tā arī sniegs būtiskus ieguvumus, palielinot sadarbību starp dalībvalstīm, arī operatīvā līmenī, kā arī radot stimulus, izmantojot savstarpējo palīdzību, salīdzinošās izvērtēšanas mehānismus un labāku pārskatu par galvenajiem uzņēmumiem un to mijiedarbību, kopumā palielinot kiberdrošības spējas valstu un reģionālā līmenī. Vēlamā politikas iespēja arī lielā mērā nodrošinās saskaņotību ar citiem tiesību aktiem, iniciatīvām un politikas pasākumiem, tai skaitā konkrētu nozaru lex specialis.
Pievēršoties pašreizējai sagatavotības nepietiekamībai kiberdrošības jomā dalībvalstu līmenī un uzņēmumu un citu organizāciju līmenī, var gūt efektivitātes ieguvumus un samazināt papildu izmaksas, ko rada kiberdrošības incidenti.
·Attiecībā uz būtiskām un svarīgām vienībām sagatavotības līmeņa paaugstināšana kiberdrošības jomā var mazināt iespējamos ieņēmumu zaudējumus, kas rodas traucējumu dēļ — tai skaitā no rūpnieciskās spiegošanas —, un var samazināt lielos izdevumus ad hoc draudu mazināšanai. Šādi ieguvumi, visticamāk, pārsniegs nepieciešamās ieguldījumu izmaksas. Sadrumstalotības mazināšana iekšējā tirgū arī uzlabos vienlīdzīgus konkurences apstākļus operatoriem.
·Attiecībā uz dalībvalstīm tā var vēl vairāk samazināt risku, ka pieaugs budžeta izdevumi ad hoc draudu mazināšanai un papildu izmaksas ar kiberdrošības incidentiem saistītos ārkārtas gadījumos.
·Attiecībā uz iedzīvotājiem ir paredzams, ka pievēršanās kiberdrošības incidentiem samazinās ienākumu zaudējumus, ko rada ekonomikas traucējumi.
Paaugstinātais kiberdrošības līmenis visās dalībvalstīs un uzņēmumu un iestāžu spēja ātri reaģēt uz incidentu un mazināt tā ietekmi, visticamāk, palielinās iedzīvotāju vispārējo uzticēšanos digitālajai ekonomikai, un tas varētu pozitīvi ietekmēt izaugsmi un ieguldījumus.
Vispārējā kiberdrošības līmeņa paaugstināšanās varētu palielināt vispārējo drošību un veicināt sabiedrībai svarīgo pamatpakalpojumu netraucētu un nepārtrauktu darbību. Šī iniciatīva varētu arī veicināt citu sociālo ietekmi, piemēram, samazināt kibernoziedzības un terorisma līmeni un palielināt civilo aizsardzību. Paaugstinot sagatavotības līmeni kiberdrošības jomā uzņēmumiem un citām organizācijām, varētu izvairīties no iespējamiem zaudējumiem, ko rada kiberuzbrukumi, tādējādi novēršot vajadzību atlaist darbiniekus.
Vispārējā kiberdrošības līmeņa paaugstināšana arī var novērst vides riskus / kaitējumu videi gadījumā, ja notiek uzbrukums pamatpakalpojumam. Tas var būt īpaši svarīgi attiecībā uz enerģētikas, ūdens piegādes un sadales vai transporta nozarēm. Nostiprinot kiberdrošības spējas, šī iniciatīva varētu palielināt tādu jaunākās paaudzes IKT infrastruktūru un pakalpojumu izmantošanu, kuri ir arī ilgtspējīgāki no vides viedokļa, un veicināt neefektīvu un mazāk drošu mantoto infrastruktūru nomaiņu. Paredzams, ka tas arī veicinās dārgi izmaksājošu kiberincidentu skaita samazināšanos, atbrīvojot resursus, kas pieejami ilgtspējīgiem ieguldījumiem.
•Normatīvā atbilstība un vienkāršošana
Priekšlikums paredz vispārēji izslēgt mikrovienības un mazās vienības no TID darbības jomas un piemērot vieglāku ex post uzraudzības režīmu lielam skaitam jaunu vienību atbilstoši pārskatītajai darbības jomai (tā dēvētās “svarīgās vienības”). Šo pasākumu mērķis ir mazināt un līdzsvarot slogu, kas uzlikts uzņēmumiem un valsts pārvaldes iestādēm. Turklāt ar priekšlikumu sarežģītā identifikācijas sistēma pamatpakalpojumu sniedzējiem tiek aizstāta ar vispārpiemērojamu pienākumu un tiek ieviests augstāks drošības un ziņošanas pienākumu saskaņošanas līmenis, tādējādi samazinot atbilstības nodrošināšanas slogu, jo īpaši vienībām, kas sniedz pārrobežu pakalpojumus.
Ar priekšlikumu tiek samazinātas atbilstības nodrošināšanas izmaksas MVU, jo vienībām ir jāveic tikai tie pasākumi, kas nepieciešami riskam atbilstoša tīklu un informācijas sistēmu drošības līmeņa nodrošināšanai.
•Pamattiesības
ES ir apņēmusies nodrošināt augstus standartus pamattiesību aizsardzības jomā. Visi brīvprātīgie informācijas apmaiņas pasākumi starp vienībām, ko veicina šī direktīva, tiks veikti uzticamā vidē, pilnībā ievērojot Savienības datu aizsardzības noteikumus, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/679.
4.IETEKME UZ BUDŽETU
Sk. finanšu pārskatu.
5.CITI ASPEKTI
•Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība
Priekšlikums ietver vispārēju plānu, kā uzraudzīt un izvērtēt ietekmi uz konkrētajiem mērķiem, un tas paredz, ka Komisijai vismaz [54 mēnešus] pēc spēkā stāšanās datuma ir jāveic pārskatīšana un jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par tās galvenajiem konstatējumiem.
Pārskatīšana ir veicama atbilstoši Komisijas labāka regulējuma pamatnostādnēm.
•Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums
Priekšlikums ir strukturēts ap septiņām galvenajām politikas jomām, kas ir savstarpēji saistītas un kalpo mērķim paaugstināt kiberdrošības līmeni Savienībā.
Priekšmets un darbības joma (1. pants un 2. pants)
Direktīva, jo īpaši: a) paredz dalībvalstīm pienākumu pieņemt valsts kiberdrošības stratēģiju, izraudzīties valsts kompetentās iestādes, vienotos kontaktpunktus un CSRT; b) paredz, ka dalībvalstīm ir jānosaka kiberdrošības riska pārvaldības un ziņošanas pienākumi vienībām, kas minētas kā būtiskas vienības I pielikumā un svarīgas vienības II pielikumā; c) paredz, ka dalībvalstīm ir jānosaka pienākumi attiecībā uz kiberdrošības informācijas apmaiņu.
Tā attiecas uz konkrētām publiskām vai privātām būtiskām vienībām, kas darbojas I pielikumā uzskaitītajās nozarēs (enerģētika, transports, banku pakalpojumi, finanšu tirgus infrastruktūras, veselība, dzeramais ūdens, notekūdeņi, digitālā infrastruktūra, valsts pārvalde un kosmoss), un konkrētām svarīgām vienībām, kas darbojas II pielikumā uzskaitītajās nozarēs (pasta un kurjeru pakalpojumi, atkritumu apsaimniekošana, ķīmisko vielu izgatavošana, ražošana un izplatīšana, pārtikas ražošana, pārstrāde un izplatīšana, ražošana un digitālo pakalpojumu sniedzēji). Mikrovienības un mazās vienības Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikuma 2003/361/EK nozīmē ir izslēgtas no direktīvas darbības jomas, izņemot elektronisko sakaru tīklu nodrošinātājus vai publiski pieejamu elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējus, uzticamības pakalpojumu sniedzējus, augstākā līmeņa domēnu (ALD) nosaukumu reģistrus un valsts pārvaldi, un konkrētas citas vienības, piemēram, pakalpojuma vienīgo sniedzēju dalībvalstī.
Valstu kiberdrošības sistēmas (5.–11. pants)
Dalībvalstīm ir jāpieņem valsts kiberdrošības stratēģija, kurā nosaka stratēģiskos mērķus un atbilstīgus politikas un regulatīvus pasākumus, lai sasniegtu un uzturētu augstu kiberdrošības līmeni.
Direktīva arī nosaka satvaru koordinētai neaizsargātības atklāšanai un paredz dalībvalstīm pienākumu izraudzīties CSIRT, kas darbojas kā uzticami starpnieki un veicina mijiedarbību starp ziņotājām vienībām un IKT produktu ražotājiem un IKT pakalpojumu sniedzējiem. ENISA ir jāizstrādā un jāuztur Eiropas neaizsargātības reģistrs attiecībā uz atklāto neaizsargātību.
Dalībvalstīm ir jāievieš valsts kiberdrošības krīžu pārvaldības satvars, inter alia izraugoties valsts kompetentās iestādes, kas atbild par plašapmēra kiberdrošības incidentu un krīžu pārvaldību.
Dalībvalstīm ir arī jāizraugās viena vai vairākas valsts kompetentās iestādes kiberdrošības jomā uzraudzības uzdevumu veikšanai saskaņā ar šo direktīvu un valsts vienotais kontaktpunkts kiberdrošības jautājumos (SPOC), kas koordinē sadarbību, lai nodrošinātu dalībvalstu iestāžu pārrobežu sadarbību. Dalībvalstīm ir arī jāizraugās CSIRT.
Sadarbība (12.–16. pants)
Ar direktīvu tiek izveidota sadarbības grupa, lai atbalstītu un sekmētu stratēģisko sadarbību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un attīstītu uzticēšanos un paļāvību starp tām. Ar to arī tiek izveidots CSIRT tīkls, lai palīdzētu attīstīt paļāvību un uzticēšanos starp dalībvalstīm un veicinātu ātru un efektīvu operatīvo sadarbību.
Tiek izveidots Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīkls (EU-CyCLONe), lai atbalstītu plašapmēra kiberdrošības incidentu un krīžu koordinētu pārvaldību un nodrošinātu regulāru informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un ES iestādēm.
ENISA sadarbībā ar Komisiju ir jāizdod divgadu ziņojums par stāvokli kiberdrošības jomā Savienībā.
Komisijai ir jāievieš salīdzinošās izvērtēšanas sistēma, kas ļauj regulāri veikt salīdzinošu izvērtējumu par dalībvalstu kiberdrošības politikas efektivitāti.
Kiberdrošības riska pārvaldības un ziņošanas pienākumi (17.–23. pants)
Direktīva nosaka dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, ka visu darbības jomā ietilpstošo vienību pārvaldības struktūras apstiprina kiberdrošības riska pārvaldības pasākumus, ko pieņēmušas attiecīgās vienības, un nodrošina ar kiberdrošību saistīto apmācību.
Dalībvalstīm jānodrošina, lai darbības jomā ietilpstošās vienības veiktu atbilstīgus un samērīgus tehniskos un organizatoriskos pasākumus tādu kiberdrošības risku pārvaldībai, kuri skar tīklu un informācijas sistēmu drošību. Tām ir arī jānodrošina, ka vienības paziņo valsts kompetentajām iestādēm vai CSIRT par visiem kiberdrošības incidentiem, kas būtiski ietekmē to pakalpojumu sniegšanu.
ALD reģistri un vienības, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, savāc un uztur precīzus un pilnīgus domēnu nosaukumu reģistrācijas datus. Turklāt šādām vienībām ir jānodrošina leģitīmiem piekļuves prasītājiem efektīva piekļuve domēnu reģistrācijas datiem.
Jurisdikcija un reģistrācija (24. un 25. pants)
Parasti uzskata, ka būtiskās un svarīgās vienības ir tās dalībvalsts jurisdikcijā, kurā tās sniedz pakalpojumus. Tomēr konkrētu veidu vienības (DNS pakalpojumu sniedzējus, ALD nosaukumu reģistrus, mākoņpakalpojumu sniedzējus, datu centru pakalpojumu sniedzējus un satura piegādes tīklu nodrošinātājus, kā arī konkrētus digitālo pakalpojumu sniedzējus) uzskata par tādām, kas ir tās dalībvalsts jurisdikcijā, kurā atrodas to galvenā darījumdarbības vieta Savienībā. Tas vajadzīgs tāpēc, lai nodrošinātu, ka šādām vienībām nav jāizpilda vairākas atšķirīgas juridiskās prasības, jo tās īpaši daudz sniedz pārrobežu pakalpojumus. ENISA ir jāizveido un jāuztur pēdējā minētā veida vienību reģistrs.
Informācijas apmaiņa (26. un 27. pants)
Dalībvalstis paredz noteikumus, kas ļauj vienībām iesaistīties ar kiberdrošību saistītas informācijas apmaiņā īpašu kiberdrošības informācijas apmaiņas pasākumu ietvaros, ievērojot LESD 101. pantu. Turklāt dalībvalstis ļauj šīs direktīvas darbības jomā neietilpstošajām vienībām brīvprātīgi ziņot par nozīmīgiem incidentiem, kiberdraudiem vai gandrīz notikušiem notikumiem.
Uzraudzība un izpilde (28.–34. pants)
Kompetentajām iestādēm ir jāuzrauga šīs direktīvas darbības jomā ietilpstošās vienības un jo īpaši jānodrošina, ka tās ievēro drošības un incidentu paziņošanas prasības. Tiek nošķirts ex ante uzraudzības režīms būtiskām vienībām un ex post uzraudzības režīms svarīgām vienībām; pēdējais minētais režīms nosaka, ka kompetentajām iestādēm ir jārīkojas, ja tām tiek iesniegti pierādījumi vai norādes, ka svarīga vienība neievēro drošības un incidentu paziņošanas prasības.
Direktīva arī nosaka, ka dalībvalstīm ir jāpiemēro administratīvi naudas sodi būtiskām un svarīgām vienībām, un paredz noteiktus sodu maksimālos apmērus.
Dalībvalstīm ir jāsadarbojas un pēc vajadzības jāpalīdz citām dalībvalstīm, ja vienības sniedz pakalpojumus vairāk nekā vienā dalībvalstī vai ja vienības galvenā darījumdarbības vieta vai tās pārstāvis atrodas konkrētā dalībvalstī, bet tās tīklu un informācijas sistēmas atrodas vienā vai vairākās citās dalībvalstīs.
2020/0359 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA,
ar ko paredz pasākumus nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa kiberdrošību visā Savienībā un ar ko atceļ Direktīvu (ES) 2016/1148
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/1148 mērķis bija veidot kiberdrošības spējas Savienībā, mazinot draudus tīklu un informācijas sistēmām, ko izmanto pamatpakalpojumu sniegšanai galvenajās nozarēs, un nodrošinot šādu pakalpojumu nepārtrauktību, kad notiek kiberdrošības incidenti, tādējādi sniedzot ieguldījumu Savienības ekonomikas un sabiedrības efektīvā darbībā.
(2)Kopš Direktīvas (ES) 2016/1148 stāšanās spēkā ir panākts ievērojams progress Savienības kiberdrošības noturības līmeņa paaugstināšanā. Minētās direktīvas pārskatīšana apliecināja, ka direktīva ir bijusi kā katalizators institucionālajai un regulatīvajai pieejai attiecībā uz kiberdrošību Savienībā, bruģējot ceļu būtiskām pārmaiņām domāšanas veidā. Direktīva ir nodrošinājusi valstu regulējumu pabeigšanu, nosakot valsts kiberdrošības stratēģijas, veidojot valstu spējas un īstenojot regulatīvus pasākumus, kas aptver būtiskas infrastruktūras un dalībniekus, kurus noteikusi katra dalībvalsts. Tā ir arī veicinājusi sadarbību Savienības līmenī, izveidojot sadarbības grupu un valstu datordrošības incidentu reaģēšanas vienību tīklu (“CSIRT tīkls”). Neraugoties uz šiem sasniegumiem, Direktīvas (ES) 2016/1148 pārskatīšanā ir konstatētas nepilnības, kas liedz tai efektīvi risināt pašreizējās un jaunās kiberdrošības problēmas.
(3)Tīklu un informācijas sistēmas ir kļuvušas par būtisku ikdienas dzīves iezīmi, ko raksturo ātra digitālā pārveide un sabiedrības savstarpējā savienotība, tai skaitā pārrobežu apmaiņa. Šīs attīstības rezultātā ir paplašinājusies kiberdraudu aina, radot jaunas problēmas, attiecībā uz kurām ir vajadzīgi pielāgoti, koordinēti un inovatīvi reaģēšanas pasākumi visās dalībvalstīs. Kiberdrošības incidentu skaits, apmērs, sarežģītība, biežums un ietekme pieaug un rada būtiskus draudus tīklu un informācijas sistēmu darbībai. Rezultātā kiberincidenti var kavēt saimniecisko darbību īstenošanu iekšējā tirgū, radīt finansiālus zaudējumus, apdraudēt lietotāju uzticēšanos un radīt lielu kaitējumu Savienības ekonomikai un sabiedrībai. Tāpēc sagatavotība kiberdrošības jomā un efektivitāte tagad iekšējā tirgus pienācīgai darbībai ir vēl svarīgākas nekā jebkad iepriekš.
(4)Direktīvas (ES) 1148/2016 juridiskais pamats bija Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. pants, kura mērķis ir iekšējā tirgus izveide un darbība, uzlabojot pasākumus valstu regulējumu tuvināšanai. Kiberdrošības prasības, kas noteiktas vienībām, kuras sniedz pakalpojumus vai veic ekonomiski svarīgas darbības, ievērojami atšķiras starp dalībvalstīm prasību veida, to detalizācijas līmeņa un uzraudzības metodes ziņā. Minētās atšķirības rada papildu izmaksas un grūtības uzņēmumiem, kas piedāvā pārrobežu preces vai pakalpojumus. Prasības, ko nosaka viena dalībvalsts un kas atšķiras no citas dalībvalsts noteiktajām prasībām vai pat ir pretrunā tām, var būtiski ietekmēt minētās pārrobežu darbības. Turklāt iespējamība, ka kiberdrošības standartu struktūra vai īstenošana var nebūt optimāla vienā dalībvalstī, visticamāk, ietekmēs pārējo dalībvalstu kiberdrošības līmeni, jo īpaši ņemot vērā intensīvo pārrobežu apmaiņu. Direktīvas (ES) 2016/1148 pārskatīšanā ir atklājies, ka tās īstenošana dalībvalstīs ievērojami atšķiras, arī attiecībā uz tās darbības jomu, kuras precīza noteikšana lielā mērā tika atstāta dalībvalstu ziņā. Direktīva (ES) 2016/1148 arī sniedza dalībvalstīm ļoti plašu rīcības brīvību attiecībā uz tajā noteikto drošības un incidentu paziņošanas prasību īstenošanu. Tāpēc minētie pienākumi dalībvalstu līmenī tika īstenoti ļoti atšķirīgi. Līdzīgas īstenošanas atšķirības bija vērojamas attiecībā uz direktīvas noteikumiem par uzraudzību un izpildi.
(5)Visas šīs atšķirības sadrumstalo iekšējo tirgu un tām var būt prejudiciāla ietekme uz tā darbību, jo īpaši ietekmējot pakalpojumu pārrobežu sniegšanu un kiberdrošības noturības līmeni, jo tiek piemēroti atšķirīgi standarti. Šīs direktīvas mērķis ir novērst šādas plašas atšķirības starp dalībvalstīm, jo īpaši izklāstot minimālos noteikumus attiecībā uz koordinēta tiesiskā regulējuma darbību, nosakot mehānismus efektīvai atbildīgo iestāžu sadarbībai katrā dalībvalstī, atjauninot to nozaru un darbību sarakstu, uz kurām attiecas kiberdrošības pienākumi, un paredzot efektīvus tiesiskās aizsardzības līdzekļus un sankcijas, kas ir svarīgas, lai šie pienākumi tiktu efektīvi izpildīti. Tāpēc Direktīva (ES) 2016/1148 būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo direktīvu.
(6)Šī direktīva neietekmē dalībvalstu spēju veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu savu būtisko drošības interešu aizsardzību, sabiedrisko kārtību un sabiedrisko drošību un lai ļautu izmeklēt un atklāt noziedzīgus nodarījumus un sodīt par tiem atbilstoši Savienības tiesību aktiem. Saskaņā ar LESD 346. pantu dalībvalstīm nav jāsniedz informācija, kuras izpaušana būtu pretrunā to būtiskajām sabiedriskās drošības interesēm. Šajā kontekstā svarīgi ir valstu un Savienības noteikumi par klasificētas informācijas aizsardzību, vienošanās par neizpaušanu un neformālas vienošanās par informācijas neizpaušanu, piemēram, Gaismas signālu protokols.
(7)Līdz ar Direktīvas (ES) 2016/1148 atcelšanu būtu jāpaplašina piemērošanas joma pa nozarēm, aptverot lielāku ekonomikas daļu, ņemot vērā 4.–6. apsvērumā izklāstītos apsvērumus. Tāpēc to nozaru skaits, uz kurām attiecas Direktīva (ES) 2016/1148, būtu jāpalielina, lai nodrošinātu to nozaru un pakalpojumu pilnīgu aptvērumu, kuri ir ļoti svarīgi galvenajām sociālajām un saimnieciskajām darbībām iekšējā tirgū. Noteikumi nedrīkstētu atšķirties atkarībā no tā, vai vienības ir pamatpakalpojumu sniedzēji vai digitālo pakalpojumu sniedzēji. Ir pierādīts, ka šāda diferencēšana ir novecojusi, jo tā neatspoguļo nozaru vai pakalpojumu faktisko nozīmīgumu sociālajām un saimnieciskajām darbībām iekšējā tirgū.
(8)Saskaņā ar Direktīvu (ES) 2016/1148 dalībvalstīm bija pienākums noteikt, kuras vienības atbilst kritērijiem, lai tās uzskatītu par pamatpakalpojumu sniedzējiem (“identifikācijas process”). Lai šajā ziņā mazinātu lielās atšķirības starp dalībvalstīm un nodrošinātu juridisko noteiktību attiecībā uz riska pārvaldības prasībām un ziņošanas pienākumiem visām attiecīgajām vienībām, būtu jāievieš vienots kritērijs to vienību noteikšanai, kuras ir šīs direktīvas piemērošanas jomā. Minētajam kritērijam vajadzētu būt maksimālā lieluma noteikumam, saskaņā ar kuru visi vidējie un lielie uzņēmumi, kas definēti Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK un darbojas nozarēs vai sniedz pakalpojumus, uz kuriem attiecas šī direktīva, ir tās piemērošanas jomā. Dalībvalstīm nebūtu jānosaka prasība izveidot to vienību sarakstu, kuras atbilst šim vispārpiemērojamam ar lielumu saistītajam kritērijam.
(9)Tomēr šī direktīva būtu jāattiecina arī uz mazām vienībām vai mikrovienībām, kas atbilst noteiktiem kritērijiem, kuri norāda uz būtisku lomu dalībvalstu tautsaimniecībā vai sabiedrībā vai konkrētās nozarēs vai pakalpojumu veidos. Dalībvalstīm vajadzētu būt atbildīgām par šādu vienību saraksta izveidi un būtu jāiesniedz saraksts Komisijai.
(10)Komisija kopā ar sadarbības grupu var izdot pamatnostādnes par mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem piemērojamo kritēriju īstenošanu.
(11)Atkarībā no nozares, kurā tie darbojas, vai to sniegto pakalpojumu veida vienības, kuras ir šīs direktīvas darbības jomā, būtu jāiedala divās kategorijās — būtiskas vienības un svarīgas vienības. Veicot to iedalīšanu kategorijās, būtu jāņem vērā nozares vai sniegto pakalpojumu veida svarīgums, kā arī atkarība no citām nozarēm vai pakalpojumu veidiem. Uz būtiskajām un svarīgajām vienībām būtu jāattiecina vienādas riska pārvaldības prasības un ziņošanas pienākumi. Uzraudzības un sodu režīmi starp šīm abām vienību kategorijām būtu jādiferencē, lai nodrošinātu taisnīgu līdzsvaru starp prasībām un pienākumiem, no vienas puses, un administratīvo slogu, kas izriet no atbilstības uzraudzības, no otras puses.
(12)Īpaši nozaru tiesību akti un instrumenti var palīdzēt nodrošināt augstu kiberdrošības līmeni, vienlaikus pilnībā ņemot vērā šo nozaru specifiku un sarežģītību. Ja saskaņā ar konkrētas nozares Savienības tiesību aktu būtiskajām vai svarīgajām vienībām ir jāpieņem kiberdrošības riska pārvaldības pasākumi vai jāpaziņo incidenti vai nozīmīgi kiberdraudi, kam ir vismaz līdzvērtīga ietekme uz šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem, būtu jāpiemēro minētie īpašie nozaru noteikumi, tai skaitā par uzraudzību un izpildi. Komisija var izdot pamatnostādnes par lex specialis īstenošanu. Šī direktīva neliedz pieņemt konkrētu nozaru Savienības papildu aktus, kuros pievēršas kiberdrošības riska pārvaldības pasākumiem un incidentu paziņojumiem. Šī direktīva neskar esošās īstenošanas pilnvaras, kas piešķirtas Komisijai vairākās nozarēs, tai skaitā transporta un enerģētikas nozarē.
(13)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula XXXX/XXXX būtu jāuzskata par konkrētas nozares Savienības tiesību aktu saistībā ar šo direktīvu attiecībā uz finanšu sektora vienībām. Regulas XXXX/XXXX noteikumi par informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) riska pārvaldības pasākumiem, ar IKT saistītu incidentu pārvaldību un jo īpaši incidentu paziņošanu, kā arī par digitālās darbības noturības testēšanu, informācijas apmaiņas pasākumiem un IKT trešo personu risku būtu jāpiemēro to noteikumu vietā, kuri paredzēti saskaņā ar šo direktīvu. Tāpēc dalībvalstīm šīs direktīvas noteikumi par kiberdrošības riska pārvaldību un ziņošanas pienākumiem, informācijas apmaiņu, kā arī uzraudzību un izpildi nebūtu jāpiemēro finanšu vienībām, uz kurām attiecas Regula XXXX/XXXX. Vienlaikus ir svarīgi uzturēt ciešas attiecības un informācijas apmaiņu ar finanšu sektoru saskaņā ar šo direktīvu. Šajā nolūkā Regula XXXX/XXXX ļauj visām finanšu uzraudzības iestādēm, Eiropas uzraudzības iestādēm (EUI) attiecībā uz finanšu sektoru un valsts kompetentajām iestādēm atbilstoši Regulai XXXX/XXXX piedalīties sadarbības grupas stratēģiskajās politikas apspriedēs un tehniskajā darbā un apmainīties ar informāciju un sadarboties ar vienotajiem kontaktpunktiem, kas izraudzīti saskaņā ar šo direktīvu, un valstu CSIRT. Kompetentajām iestādēm atbilstoši Regulai XXXX/XXXX būtu jānosūta ziņas par būtiskiem ar IKT saistītiem incidentiem arī vienotajiem kontaktpunktiem, kas izraudzīti saskaņā ar šo direktīvu. Turklāt dalībvalstīm arī turpmāk būtu jāiekļauj finanšu sektors savās kiberdrošības stratēģijās, un valstu CSIRT finanšu sektoru var ietvert savās darbībās.
(14)Ņemot vērā saikni starp kiberdrošību un vienību fizisko drošību, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) XXX/XXX un šajā direktīvā būtu jānodrošina saskaņota pieeja. Lai to panāktu, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka kritiskās vienības un tām līdzvērtīgas vienības atbilstoši Direktīvai (ES) XXX/XXX tiek uzskatītas par būtiskām vienībām atbilstoši šai direktīvai. Dalībvalstīm būtu arī jānodrošina, ka to kiberdrošības stratēģijās ir paredzēts politikas satvars uzlabotai koordinācijai starp kompetento iestādi atbilstoši šai direktīvai un kompetento iestādi atbilstoši Direktīvai (ES) XXX/XXX saistībā ar informācijas apmaiņu par incidentiem un kiberdraudiem un uzraudzības uzdevumu īstenošanu. Iestādēm būtu jāsadarbojas un jāapmainās ar informāciju atbilstoši abām direktīvām, jo īpaši saistībā ar kritisko vienību noteikšanu, kiberdraudiem, kiberdrošības riskiem, incidentiem, kas ietekmē kritiskās vienības, kā arī kiberdrošības pasākumiem, ko veikušas kritiskās vienības. Ja to pieprasa kompetentās iestādes atbilstoši Direktīvai (ES) XXX/XXX, kompetentajām iestādēm atbilstoši šai direktīvai vajadzētu būt iespējām īstenot savas uzraudzības un izpildes pilnvaras attiecībā uz būtisku vienību, kas identificēta kā kritiska. Abu veidu iestādēm šajā nolūkā būtu jāsadarbojas un jāapmainās ar informāciju.
(15)Uzticamas, noturīgas un drošas domēnu nosaukumu sistēmas (DNS) veicināšana un saglabāšana ir svarīgs faktors interneta integritātes uzturēšanā un ir svarīga tā nepārtrauktai un stabilai darbībai, no kuras ir atkarīga digitālā ekonomika un sabiedrība. Tāpēc šī direktīva būtu jāpiemēro visiem DNS pakalpojumu sniedzējiem visā DNS atrisināšanas ķēdē, arī saknes serveru, augstākā līmeņa domēnu (ALD) nosaukumu serveru operatoriem, autoritatīvo nosaukumu serveru operatoriem attiecībā uz domēnu nosaukumiem, kā arī rekursīvajiem atrisinātājiem.
(16)Mākoņpakalpojumos būtu jāiekļauj pakalpojumi, kas ļauj pēc pieprasījuma plaši un attālināti piekļūt kopīgojamu un sadalītu datošanas resursu mērogojamam un elastīgam pūlam. Minētie datošanas resursi ietver tādus resursus kā tīkli, serveri vai cita infrastruktūra, operētājsistēmas, programmatūra, glabāšana, lietotnes un pakalpojumi. Mākoņdatošanas izvietošanas modeļos būtu jāiekļauj privāts, kopienas, publisks un hibrīds mākonis. Iepriekš minēto pakalpojumu un izvietošanas modeļu nozīme ir tāda pati kā terminiem “pakalpojums” un “izvietošanas modeļi” standartā ISO/IEC 17788:2014. Mākoņdatošanas lietotāja spēju vienpusēji sev nodrošināt datošanas spējas, piemēram, servera laiku vai tīkla glabāšanu, bez cilvēciskas mijiedarbības ar mākoņpakalpojumu sniedzēju varētu raksturot kā pārvaldību pēc pieprasījuma. Termins “plaša un attālināta piekļuve” ir izmantots, lai raksturotu to, ka mākoņdatošanas spējas tiek nodrošinātas visā tīklā un tām piekļūst, izmantojot mehānismus, kas veicina neviendabīgu plāno vai biezo klientiem paredzēto platformu (tai skaitā mobilo tālruņu, planšetdatoru, klēpjdatoru, darbstaciju) izmantošanu. Termins “mērogojams” attiecas uz datošanas resursiem, kurus mākoņpakalpojuma sniedzējs elastīgi piešķir neatkarīgi no resursu ģeogrāfiskās atrašanās vietas, lai risinātu pieprasījuma svārstības. Termins “elastīgs pūls” ir izmantots, lai aprakstītu tos datošanas resursus, kuri tiek nodrošināti un atbrīvoti saskaņā ar pieprasījumu, lai pieejamos resursus ātri palielinātu un samazinātu atkarībā no noslodzes. Termins “kopīgojams” ir izmantots, lai aprakstītu tos datošanas resursus, kas tiek sniegti daudziem lietotājiem, kuriem ir kopīga piekļuve pakalpojumam, bet apstrāde notiek katram lietotājam atsevišķi, kaut arī pakalpojums tiek sniegts no vienas un tās pašas elektroniskās iekārtas. Termins “sadalīts” ir izmantots, lai aprakstītu tos datošanas resursus, kas atrodas dažādos tīklotos datoros vai ierīcēs un kas īsteno savstarpēju saziņu un koordināciju, izmantojot ziņojumu sūtīšanu.
(17)Ņemot vērā inovatīvu tehnoloģiju parādīšanos un jaunus darbības modeļus, paredzams, ka, reaģējot uz jaunām klientu vajadzībām, tirgū parādīsies jauni mākoņdatošanas izvietošanas un pakalpojumu modeļi. Šajā kontekstā mākoņpakalpojumus var sniegt īpaši sadalītā formā, pat tuvāk vietai, kur dati tiek ģenerēti vai savākti, tādējādi pārejot no tradicionālā modeļa uz īpaši sadalītu modeli (“perifērdatošana”).
(18)Pakalpojumus, ko piedāvā datu centru pakalpojumu sniedzēji, ne vienmēr var sniegt mākoņpakalpojuma veidā. Tas nozīmē, ka datu centri var nebūt daļa no mākoņdatošanas infrastruktūras. Lai pārvaldītu visus riskus tīklu un informācijas sistēmu drošībai, šī direktīva būtu jāattiecina arī uz tādu datu centru pakalpojumu sniedzējiem, kuri nav mākoņpakalpojumi. Šajā direktīvā termins “datu centra pakalpojums” būtu jāattiecina uz tāda pakalpojuma sniegšanu, kas ietver struktūras vai struktūru grupas, kuras paredzētas tāda informācijas tehnoloģijas un tīkla aprīkojuma centralizētai izmitināšanai, savstarpējai savienošanai un darbībai, kas sniedz datu uzglabāšanas, apstrādes un transportēšanas pakalpojumus kopā ar visām ierīcēm un infrastruktūrām jaudas sadalei un vides kontrolei. Termins “datu centra pakalpojums” neattiecas uz iekšējiem, korporatīviem datu centriem, ko tur īpašumā un ekspluatē attiecīgās vienības vajadzībām.
(19)Pasta pakalpojumu sniedzēji Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/67/EK nozīmē, kā arī eksprespiegādes un kurjeru piegādes pakalpojumu sniedzēji būtu jāiekļauj šīs direktīvas darbības jomā, ja tie nodrošina vismaz vienu no posmiem pasta piegādes ķēdē un jo īpaši sniedz atmuitošanas, šķirošanas vai sadales pakalpojumus, arī savākšanas pakalpojumus. Transporta pakalpojumi, kurus neveic saistībā ar kādu no minētajiem posmiem, būtu jāizslēdz no pasta pakalpojumu jomas.
(20)Šī pieaugošā savstarpējā atkarība ir rezultāts tam, ka pakalpojumu sniegšanas tīklam arvien biežāk ir pārrobežu raksturs un tas arvien vairāk ir savstarpēji atkarīgs, izmantojot pamatinfrastruktūras visā Savienībā tādās nozarēs kā enerģētika, transports, digitālā infrastruktūra, dzeramais ūdens un notekūdeņi, veselība, konkrēti valsts pārvaldes aspekti, kā arī kosmoss, ciktāl tas attiecas uz tādu konkrētu pakalpojumu sniegšanu, kuri ir atkarīgi no virszemes infrastruktūrām, ko tur īpašumā, pārvalda vai ekspluatē dalībvalstis vai attiecīgās privātpersonas, tādējādi neaptverot infrastruktūras, ko tur īpašumā, pārvalda vai ekspluatē Savienība vai tās vārdā kā daļu no tās kosmosa programmām. Šī savstarpējā atkarība nozīmē, ka jebkuram traucējumam, pat tādam, kas sākotnēji ierobežots līdz vienai vienībai vai vienai nozarei, var būt plašāka lavīnveida ietekme, iespējams, rezultātā izraisot tālejošas un ilgstošas negatīvas sekas pakalpojumu sniegšanā iekšējā tirgū. Covid-19 pandēmija ir parādījusi mūsu arvien vairāk savstarpēji atkarīgās sabiedrības neaizsargātību, neraugoties uz zemas varbūtības riskiem.
(21)Ņemot vērā atšķirības valstu pārvaldes struktūrās un lai garantētu jau esošo nozaru noteikumu izpildi vai aizsargātu Savienības uzraudzības un regulatīvās struktūras, dalībvalstīm būtu jāspēj izraudzīties vairāk nekā vienu valsts kompetento iestādi, kas ir atbildīga par to, lai saskaņā ar šo direktīvu pildītu uzdevumus saistībā ar būtisko un svarīgo vienību tīklu un informācijas sistēmu drošību. Dalībvalstīm būtu jāspēj uzticēt šo funkciju esošai iestādei.
(22)Lai veicinātu pārrobežu sadarbību un saziņu starp iestādēm un lai varētu efektīvi īstenot šo direktīvu, katrai dalībvalstij būtu jāizraugās valsts vienotais kontaktpunkts, kas atbild par to jautājumu koordināciju, kuri saistīti ar tīklu un informācijas sistēmu drošību un pārrobežu sadarbību Savienības līmenī.
(23)Kompetentajām iestādēm vai CSIRT būtu efektīvi un lietpratīgi jāsaņem paziņojumi par incidentiem no vienībām. Būtu jānosaka vienotajiem kontaktpunktiem pienākums pārsūtīt incidentu paziņojumus citu skarto dalībvalstu vienotajiem kontaktpunktiem. Dalībvalstu iestāžu līmenī, lai nodrošinātu vienu vienotu kontaktpunktu katrā dalībvalstī, vienotajiem kontaktpunktiem arī būtu jāsaņem attiecīgā informācija par incidentiem saistībā ar finanšu sektora vienībām no kompetentajām iestādēm atbilstoši Regulai XXXX/XXXX, un tiem būtu jāspēj šo informāciju attiecīgā gadījumā pārsūtīt attiecīgajām valsts kompetentajām iestādēm vai CSIRT saskaņā ar šo regulu.
(24)Visās dalībvalstīs vajadzētu būt atbilstīgam aprīkojumam gan tehnisko, gan organizatorisko spēju ziņā, lai novērstu un atklātu tīklu un informācijas sistēmu incidentus un riskus, reaģētu uz tiem un tos mazinātu. Tāpēc dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tajās ir labi funkcionējošas, pamatprasībām atbilstīgas CSIRT, kas tiek dēvētas arī par datorapdraudējumu reaģēšanas vienībām (CERT), lai nodrošinātu efektīvas un saderīgas spējas incidentu risināšanai un risku novēršanai un efektīvas sadarbības nodrošināšanai Savienības līmenī. Lai uzlabotu uzticības pilnas attiecības starp vienībām un CSIRT, gadījumos, kad CSIRT ir kompetentās iestādes daļa, dalībvalstīm būtu jāapsver funkcionāls nošķīrums starp CSIRT veiktajiem operatīvajiem uzdevumiem, jo īpaši attiecībā uz informācijas apmaiņu un atbalstu vienībām, un kompetento iestāžu uzraudzības darbībām.
(25)Attiecībā uz persondatiem CSIRT saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/679, ja to pieprasa vienības atbilstoši šai direktīvai un to vārdā, būtu jāspēj nodrošināt to pakalpojumu sniegšanai izmantoto tīklu un informācijas sistēmu proaktīvu skenēšanu. Dalībvalstīm būtu jāizvirza mērķis nodrošināt vienlīdzīgu tehnisko spēju līmeni visām nozaru CSIRT. Dalībvalstis var lūgt Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūras (ENISA) palīdzību valsts CSIRT attīstīšanā.
(26)Ņemot vērā to, cik svarīga ir starptautiskā sadarbība kiberdrošības jomā, CSIRT būtu jāspēj piedalīties starptautiskos sadarbības tīklos papildus CSIRT tīklam, ko izveido ar šo direktīvu.
(27)Saskaņā ar pielikumu Komisijas Ieteikumam (ES) 2017/1548 par koordinētu reaģēšanu uz plašapmēra kiberdrošības incidentiem un krīzēm (“Plāns”) plašapmēra incidents būtu jāsaprot kā incidents, kuram ir nozīmīga ietekme uz vismaz divām dalībvalstīm vai kura radītie traucējumi pārsniedz dalībvalsts spēju uz tiem reaģēt. Atkarībā no to cēloņa un ietekmes plašapmēra incidenti var izvērsties par visaptverošām krīzēm, kas padara neiespējamu iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Ņemot vērā šādu incidentu plašo tvērumu un to, ka vairākumā gadījumu tiem ir pārrobežu raksturs, dalībvalstīm un attiecīgajām Savienības iestādēm, struktūrām un aģentūrām būtu jāsadarbojas tehniskā, operatīvā un politiskā līmenī, lai pienācīgi koordinētu reaģēšanu visā Savienībā.
(28)Tā kā tīklu un informācijas sistēmu neaizsargātības ļaunprātīga izmantošana var izraisīt būtiskus traucējumus un kaitējumu, kiberdrošības riska mazināšanā svarīgs faktors ir šādas neaizsargātības ātra apzināšana un novēršana. Tāpēc vienībām, kas attīsta šādas sistēmas, būtu jāievieš atbilstīgas procedūras rīcībai gadījumos, kad tiek atklāta neaizsargātība. Tā kā neaizsargātību bieži konstatē un paziņo (atklāj) trešās personas (ziņotājas vienības), IKT produktu ražotājam vai pakalpojumu sniedzējam būtu arī jāievieš nepieciešamās procedūras informācijas par neaizsargātību saņemšanai no trešām personām. Šajā saistībā starptautiskie standarti ISO/IEC 30111 un ISO/IEC 29417 sniedz norādījumus attiecīgi par rīcību neaizsargātības gadījumā un neaizsargātības atklāšanu. Attiecībā uz neaizsargātības atklāšanu īpaši svarīga ir koordinācija starp ziņotājām vienībām un IKT produktu ražotājiem vai pakalpojumu sniedzējiem. Koordinēta neaizsargātības atklāšana ir strukturēts process, kurā par neaizsargātību tiek ziņots organizācijām tādā veidā, lai organizācija varētu diagnosticēt un novērst neaizsargātību, pirms sīkāka informācija par to tiek darīta zināma trešām personām vai sabiedrībai. Koordinētā neaizsargātības atklāšanā būtu arī jāietver koordinācija starp ziņotāju vienību un organizāciju attiecībā uz neaizsargātības izlabošanas un publiskošanas termiņu.
(29)Tāpēc dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, lai veicinātu koordinētu neaizsargātības atklāšanu, ieviešot atbilstošu valsts politiku. Šajā saistībā dalībvalstīm būtu jāizraugās CSIRT, lai tā uzņemtos “koordinatora” lomu, nepieciešamības gadījumā darbodamās kā starpnieks starp ziņotājām vienībām un IKT produktu ražotājiem vai pakalpojumu sniedzējiem. CSIRT koordinatora pienākumos būtu jo īpaši jāiekļauj attiecīgo vienību apzināšana un saziņa ar tām, ziņotāju vienību atbalstīšana, atklāšanas termiņu apspriešana un vairākas organizācijas ietekmējošas neaizsargātības pārvaldība (vairāku pušu neaizsargātības atklāšana). Ja neaizsargātība ietekmē vairākus IKT produktu ražotājus vai pakalpojumu sniedzējus, kas veic darījumdarbību vairāk nekā vienā dalībvalstī, izraudzītajām CSIRT no katras skartās dalībvalsts būtu jāsadarbojas ar CSIRT tīklu.
(30)Piekļuve pareizai un savlaicīgai informācijai par neaizsargātību, kas skar IKT produktus un pakalpojumus, veicina kiberdrošības riska pārvaldības uzlabošanu. Šajā ziņā publiski pieejamas informācijas par neaizsargātību avoti ir svarīgs rīks vienībām un to lietotājiem, kā arī valsts kompetentajām iestādēm un CSIRT. Šā iemesla dēļ ENISA būtu jāizveido brīvprātīgs neaizsargātības reģistrs, kurā būtiskas un svarīgas vienības un to piegādātāji, kā arī vienības, uz kurām neattiecas šīs direktīvas piemērošanas joma, var atklāt neaizsargātību un sniegt neaizsargātības informāciju, kas ļauj lietotājiem veikt atbilstīgus riska mazināšanas pasākumus.
(31)Lai gan līdzīgi neaizsargātības reģistri vai datubāzes jau pastāv, to mitinātāji un uzturētāji ir vienības, kuru darījumdarbības vieta nav Savienībā. Eiropas neaizsargātības reģistrs, ko uztur ENISA, nodrošinātu uzlabotu pārredzamību attiecībā uz publiskošanas procesu, pirms neaizsargātība tiek oficiāli atklāta, un noturību gadījumos, kad notiek traucējumi vai pārtraukumi līdzīgu pakalpojumu sniegšanā. Lai, ciktāl iespējams, izvairītos no centienu dublēšanās un nodrošinātu papildināmību, ENISA būtu jāizvērtē iespēja noslēgt strukturētus sadarbības nolīgumus ar līdzīgiem reģistriem trešo valstu jurisdikcijās.
(32)Sadarbības grupai būtu reizi divos gados jāizstrādā darba programma, kurā iekļauj darbības, kas grupai jāveic, lai īstenotu tās mērķus un uzdevumus. Saskaņā ar šo direktīvu pieņemtās pirmās programmas termiņš būtu jāpielāgo saskaņā ar Direktīvu (ES) 2016/1148 pieņemtās pēdējās programmas termiņam, lai izvairītos no iespējamiem traucējumiem grupas darbā.
(33)Izstrādājot norādījumu dokumentus, sadarbības grupai būtu konsekventi jāapzina valsts risinājumi un pieredze, jānovērtē sadarbības grupas nodevumu ietekme uz valstu pieejām, jāapspriež īstenošanas problēmas un jāformulē īpaši ieteikumi, kas jāizpilda, labāk īstenojot esošos noteikumus.
(34)Sadarbības grupai arī turpmāk vajadzētu būt elastīgam forumam un būtu jāspēj reaģēt uz mainīgām un jaunām politikas prioritātēm un problēmām, vienlaikus ņemot vērā resursu pieejamību. Tai būtu jāorganizē regulāras kopīgas sanāksmes ar attiecīgajām privātā sektora ieinteresētajām personām no visas Savienības, lai apspriestu grupas veiktās darbības un apkopotu informāciju par jaunām politikas problēmām. Lai uzlabotu sadarbību Savienības līmenī, grupai būtu jāapsver iespēja pieaicināt Savienības struktūras un aģentūras, kas iesaistītas kiberdrošības politikā, piemēram, Eiropas Kibernoziedzības apkarošanas centru (EC3), Eiropas Savienības Aviācijas drošības aģentūru (EASA) un Eiropas Savienības Kosmosa programmas aģentūru (EUSPA), lai tās piedalītos tās darbā.
(35)Lai uzlabotu sadarbību, kompetentajām iestādēm un CSIRT vajadzētu būt iespējai piedalīties apmaiņas shēmās, kas paredzētas amatpersonām no citām dalībvalstīm. Kompetentajām iestādēm būtu jāveic pasākumi, kas nepieciešami, lai amatpersonas no citām dalībvalstīm varētu efektīvi piedalīties uzņēmējas kompetentās iestādes pasākumos.
(36)Attiecīgā gadījumā Savienībai saskaņā ar LESD 218. pantu būtu jānoslēdz starptautiski nolīgumi ar trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām, ļaujot tām piedalīties un organizējot to dalību atsevišķās sadarbības grupas un CSIRT tīkla darbībās. Šādos nolīgumos būtu jānodrošina pienācīga datu aizsardzība.
(37)Dalībvalstīm būtu jāsniedz ieguldījums Ieteikumā (ES) 2017/1584 noteiktā ES satvara reaģēšanai kiberdrošības krīzēs izveidošanā, izmantojot esošos sadarbības tīklus, jo īpaši Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīklu (EU-CyCLONe), CSIRT tīklu un sadarbības grupu. EU-CyCLONe un CSIRT tīklam būtu jāsadarbojas, pamatojoties uz procedūrām, kas nosaka šādas sadarbības procesuālo kārtību. EU-CyCLONe reglamentā būtu jāprecizē kārtība, kādā tīklam būtu jādarbojas, cita starpā paredzot uzdevumus, sadarbības veidus, mijiedarbību ar citiem attiecīgiem dalībniekiem un veidnes informācijas apmaiņai, kā arī saziņas līdzekļus. Attiecībā uz krīžu pārvaldību Savienības līmenī attiecīgajām pusēm būtu jāpaļaujas uz integrētajiem krīzes situāciju politiskās reaģēšanas (IPCR) mehānismiem. Šim nolūkam Komisijai būtu jāizmanto krīzes augstlīmeņa starpnozaru koordinācijas process ARGUS. Ja krīzei ir nozīmīgs ārējās politikas vai kopīgās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) aspekts, būtu jāiedarbina Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) mehānisms reaģēšanai krīzes situācijās (CRM).
(38)Šajā direktīvā termins “risks” būtu jāattiecina uz tādu zaudējumu vai traucējumu iespējamību, ko izraisa kiberdrošības incidents, un tas būtu jāinterpretē kā šādu zaudējumu vai traucējumu apmēra un minētā incidenta varbūtības apvienojums.
(39)Šajā direktīvā termins “gandrīz noticis notikums” būtu jāattiecina uz notikumu, kurš būtu varējis izraisīt kaitējumu, bet kura pilnīga izvēršanās tika veiksmīgi novērsta.
(40)Riska pārvaldības pasākumos būtu jāietver pasākumi nolūkā identificēt visus incidentu riskus, novērst, atklāt incidentus un reaģēt uz tiem, un mazināt to ietekmi. Tīklu un informācijas sistēmu drošībai būtu jāietver glabāto, pārsūtīto un apstrādāto datu drošība.
(41)Lai izvairītos no nesamērīga finansiāla un administratīva sloga radīšanas būtiskajām un svarīgajām vienībām, kiberdrošības riska pārvaldības prasībām vajadzētu būt samērīgām ar risku, ko rada attiecīgā tīklu un informācijas sistēma, ņemot vērā jaunākos sasniegumus saistībā ar šādiem pasākumiem.
(42)Būtiskajām un svarīgajām vienībām būtu jānodrošina savās darbībās izmantoto tīklu un informācijas sistēmu drošība. Tās galvenokārt ir privātas tīklu un informācijas sistēmas, kuras pārvalda iekšējais IT personāls vai kuru drošība tiek nodrošināta, izmantojot ārpakalpojumus. Kiberdrošības riska pārvaldības un ziņošanas prasības atbilstoši šai direktīvai būtu jāattiecina uz būtiskajām un svarīgajām vienībām neatkarīgi no tā, vai tās veic savu tīklu un informācijas sistēmu uzturēšanu iekšēji vai šim nolūkam izmanto ārpakalpojumus.
(43)Risināt kiberdrošības riskus, kas izriet no vienības piegādes ķēdes un tās attiecībām ar tās piegādātājiem, ir īpaši svarīgi, ņemot vērā tādu incidentu izplatību, kuros vienības ir cietušas kiberuzbrukumos un kuros ļaunprātīgi dalībnieki ir spējuši apdraudēt vienības tīklu un informācijas sistēmu drošību, izmantojot neaizsargātību, kas skar trešo personu produktus un pakalpojumus. Tāpēc vienībām būtu jānovērtē un jāņem vērā to piegādātāju un pakalpojumu sniedzēju produktu vispārējā kvalitāte un kiberdrošības prakse, tai skaitā to drošas attīstības procedūras.
(44)Pakalpojumu sniedzēju vidū pārvaldītas drošības pakalpojumu sniedzējiem (MSSP) tādās jomās kā reaģēšana uz incidentiem, ielaušanās testēšana, drošības revīzijas un konsultācijas ir īpaši svarīga loma, palīdzot vienībām to centienos atklāt incidentus un reaģēt uz tiem. Tomēr arī šādi MSSP paši ir bijuši kiberuzbrukumu mērķis, un tie rada īpašu kiberdrošības risku, jo ir cieši iesaistīti operatoru darbībās. Tāpēc vienībām, izvēloties MSSP, būtu jāievēro īpaša piesardzība.
(45)Vienībām būtu arī jāpievēršas kiberdrošības riskiem, kas izriet no to mijiedarbības un attiecībām ar citām ieinteresētajām personām plašākā ekosistēmā. Vienībām jo īpaši būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka to sadarbība ar akadēmiskajām un pētniecības iestādēm notiek atbilstoši to kiberdrošības politikai un ka tās ietvaros tiek ievērota laba prakse attiecībā uz drošu piekļuvi un informācijas izplatīšanu kopumā un jo īpaši intelektuālā īpašuma aizsardzību. Līdzīgi, ņemot vērā datu nozīmīgumu un vērtību vienību darbībās, vienībām, paļaujoties uz trešo personu sniegtiem datu transformēšanas un datu analīzes pakalpojumiem, būtu jāveic visi atbilstīgie kiberdrošības pasākumi.
(46)Lai turpinātu pievērsties galvenajiem piegādes ķēdes riskiem un palīdzētu vienībām, kas darbojas nozarēs, uz kurām attiecas šī direktīva, pienācīgi pārvaldīt ar piegādes ķēdēm un piegādātājiem saistītus kiberdrošības riskus, sadarbības grupai, iesaistot attiecīgās valsts iestādes un sadarbojoties ar Komisiju un ENISA, būtu jāveic koordinēti nozaru piegādes ķēžu riska novērtējumi, kā tas jau tika darīts attiecībā uz 5G tīkliem saskaņā ar Ieteikumu (ES) 2019/534 par 5G tīklu kiberdrošību, lai par katru nozari apzinātu, kuri ir kritiskie IKT pakalpojumi, sistēmas vai produkti, attiecīgie draudi un neaizsargātība.
(47)Piegādes ķēžu riska novērtējumos, ievērojot attiecīgās nozares iezīmes, būtu jāņem vērā gan tehniski, gan attiecīgā gadījumā netehniski faktori, tai skaitā tie, kas definēti Ieteikumā (ES) 2019/534, ES mēroga koordinētajā 5G tīklu drošības novērtējumā un ES rīkkopā par 5G kiberdrošību, kuru saskaņojusi sadarbības grupa. Lai apzinātu piegādes ķēdes, par kurām būtu jāveic koordinēts riska novērtējums, būtu jāņem vērā šādi kritēriji: i) tas, ciktāl būtiskās un svarīgās vienības izmanto īpašus kritiskus IKT pakalpojumus, sistēmas vai produktus un paļaujas uz tiem; ii) īpašu kritisku IKT pakalpojumu, sistēmu vai produktu nozīmīgums kritisku vai sensitīvu funkciju veikšanā, arī persondatu apstrādē; iii) alternatīvu IKT pakalpojumu, sistēmu vai produktu pieejamība; iv) IKT pakalpojumu, sistēmu vai produktu vispārējās piegādes ķēdes noturība pret notikumiem, kas izraisa traucējumus, un v) attiecībā uz jauniem IKT pakalpojumiem, sistēmām vai produktiem — to iespējamais turpmākais nozīmīgums vienību darbībām.
(48)Lai racionalizētu juridiskos pienākumus, kas noteikti publisko elektronisko sakaru tīklu nodrošinātājiem vai publiski pieejamu elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējiem un uzticamības pakalpojumu sniedzējiem saistībā ar to tīklu un informācijas sistēmu drošību, un lai šīs vienības un to attiecīgās kompetentās iestādes varētu gūt labumu no tiesiskā regulējuma, kas izveidots ar šo direktīvu (ieskaitot par riska un incidentu risināšanu atbildīgo CSIRT izraudzīšanos, kompetento iestāžu un struktūru piedalīšanos sadarbības grupas un CSIRT tīkla darbā), tie būtu jāiekļauj šīs direktīvas piemērošanas jomā. Tāpēc atbilstošie noteikumi, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 910/2014 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/1972 saistībā ar drošības un paziņošanas prasības piemērošanu šo veidu vienībām, būtu jāatceļ. Noteikumiem par ziņošanas pienākumiem nebūtu jāskar Regula (ES) 2016/679 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK.
(49)Attiecīgā gadījumā un lai izvairītos no nevajadzīgiem traucējumiem, kompetentajām iestādēm, kas atbild par uzraudzību un izpildi šīs direktīvas nolūkos, būtu jāturpina izmantot esošās valsts pamatnostādnes un valsts tiesību aktus, kas pieņemti, lai transponētu ar drošības pasākumiem saistītos noteikumus, kuri paredzēti Direktīvas (ES) 2018/1972 40. panta 1. punktā, kā arī minētās direktīvas 40. panta 2. punkta prasības attiecībā uz parametriem, kas saistīti ar incidenta nozīmīgumu.
(50)Tā kā palielinās numurneatkarīgo starppersonu sakaru pakalpojumu nozīme, ir jānodrošina, ka uz tiem attiecas arī piemērotas drošības prasības, ņemot vērā to specifiku un ekonomisko svaru. Šādu pakalpojumu sniedzējiem tādējādi būtu arī jānodrošina radītajam riskam atbilstošs tīklu un informācijas sistēmu drošības līmenis. Tā kā numurneatkarīgo starppersonu sakaru pakalpojumu sniedzēji nemēdz faktiski kontrolēt signālu pārraidi tīklos, risku šādiem pakalpojumiem savā ziņā var uzskatīt par zemāku nekā tradicionālajiem elektronisko sakaru pakalpojumiem. Tas pats attiecas uz starppersonu sakaru pakalpojumiem, kuros izmanto numurus un kuros netiek īstenota faktiska kontrole pār signālu pārraidi.
(51)Iekšējais tirgus ir vairāk atkarīgs no interneta darbības nekā jebkad iepriekš. Praktiski visu būtisko un svarīgo vienību pakalpojumi ir atkarīgi no internetā sniegtajiem pakalpojumiem. Lai nodrošinātu būtisko un svarīgo vienību pakalpojumu netraucētu sniegšanu, ir svarīgi, lai publiskajiem elektronisko sakaru tīkliem, piemēram, interneta pamattīkliem vai zemūdens sakaru kabeļiem, būtu ieviesti atbilstīgi kiberdrošības pasākumi un lai tie ziņotu par saistītajiem incidentiem.
(52)Attiecīgā gadījumā vienībām būtu jāinformē to pakalpojumu saņēmēji par īpašiem un nozīmīgiem draudiem un par pasākumiem, kurus tās var veikt, lai mazinātu izrietošo risku, kas tām rodas. Prasībai informēt lietotājus par šādiem apdraudējumiem nebūtu jāatbrīvo vienības no pienākuma par saviem līdzekļiem veikt atbilstīgus un steidzamus pasākumus, lai izlabotu vai likvidētu jebkurus kiberdraudus un atjaunotu normālu pakalpojuma drošības līmeni. Šāda informācija par drošības apdraudējumiem būtu jāsniedz saņēmējiem bez maksas.
(53)Jo īpaši publisko elektronisko sakaru tīklu nodrošinātājiem vai publiski pieejamu elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējiem būtu jāinformē pakalpojumu saņēmēji par konkrētiem un nozīmīgiem kiberdraudiem un par pasākumiem, ko tie var veikt, lai aizsargātu to sakaru drošību, izmantojot, piemēram, konkrētu veidu programmatūru vai šifrēšanas tehnoloģijas.
(54)Lai garantētu elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu drošību, būtu jāveicina šifrēšanas, jo īpaši pilnīgas šifrēšanas, izmantošana, kam nepieciešamības gadījumā saskaņā ar principiem par drošību un privātumu pēc noklusējuma 18. panta nolūkos vajadzētu būt obligātai šādu pakalpojumu sniedzējiem un tīklu nodrošinātājiem. Pilnīgas šifrēšanas izmantošana būtu jāsaskaņo ar dalībvalstu pilnvarām, lai nodrošinātu dalībvalstu būtisko drošības interešu un sabiedrības aizsardzību un ļautu izmeklēt un atklāt noziedzīgus nodarījumus un sodīt par tiem atbilstoši Savienības tiesību aktiem. Risinājumos par likumīgu piekļuvi informācijai pilnīgi šifrētos sakaros būtu jāsaglabā šifrēšanas efektivitāte privātuma un sakaru drošības aizsardzībā, vienlaikus efektīvi reaģējot uz noziedzīgiem nodarījumiem.
(55)Šī direktīva nosaka divposmu pieeju attiecībā uz incidentu paziņošanu, lai panāktu pareizo līdzsvaru starp ātru ziņošanu, kas palīdz mazināt incidentu iespējamo izplatīšanos un ļauj vienībām lūgt atbalstu, no vienas puses, un padziļinātu ziņošanu, kurā gūst vērtīgu mācību no individuāliem incidentiem un laika gaitā uzlabo individuālu uzņēmumu un visu nozaru noturību pret kiberdraudiem, no otras puses. Ja vienības konstatē incidentu, tām vajadzētu būt pienākumam iesniegt sākotnējo paziņojumu 24 stundu laikā, kā arī galīgo ziņojumu ne vēlāk kā viena mēneša laikā. Sākotnējā paziņojumā būtu jāiekļauj tikai informācija, kas ir obligāti nepieciešama, lai informētu kompetentās iestādes par incidentu un vajadzības gadījumā ļautu vienībai lūgt palīdzību. Šādā paziņojumā attiecīgā gadījumā būtu jānorāda, vai incidentu varētu būt izraisījusi nelikumīga vai ļaunprātīga darbība. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka prasība iesniegt šo sākotnējo paziņojumu nenovirza ziņotājas vienības resursus no darbībām, kas saistītas ar incidentu risināšanu un kas būtu jānosaka par prioritārām. Lai turpmāk novērstu to, ka incidentu paziņošanas pienākumi novirza resursus no reaģēšanas uz incidentiem vai var citādi traucēt vienību centienus šajā saistībā, dalībvalstīm būtu arī jāparedz, ka pienācīgi pamatotos gadījumos un pēc vienošanās ar kompetentajām iestādēm vai CSIRT attiecīgā vienība var atkāpties no 24 stundu termiņa sākotnējam paziņojumam un viena mēneša termiņa galīgajam ziņojumam.
(56)Būtiskas un svarīgas vienības bieži atrodas situācijā, kad konkrēts incidents, ņemot vērā tā iezīmes, ir jāpaziņo dažādām iestādēm, jo to paredz paziņošanas pienākumi, kas ietverti dažādos tiesību instrumentos. Šādi gadījumi rada papildu slogus un var arī izraisīt nenoteiktību attiecībā uz šādu paziņojumu formātu un procedūrām. Ņemot to vērā, kā arī lai vienkāršotu ziņošanu par drošības incidentiem, dalībvalstīm būtu jāizveido vienots kontaktpunkts visiem paziņojumiem, kas jāsniedz saskaņā ar šo direktīvu un arī citiem Savienības tiesību aktiem, piemēram, Regulu (ES) 2016/679 un Direktīvu 2002/58/EK. ENISA kopā ar sadarbības grupu būtu jāizstrādā vienotas ziņojumu veidnes, pieņemot pamatnostādnes, ar kurām vienkāršo un racionalizē ziņojamo informāciju, ko pieprasa Savienības tiesību akti, un mazina slogus uzņēmumiem.
(57)Ja ir aizdomas, ka incidents ir saistīts ar smagām noziedzīgām darbībām, kas noteiktas Savienības vai valsts tiesību aktos, dalībvalstīm būtu jāmudina būtiskās un svarīgās vienības, pamatojoties uz piemērojamiem kriminālprocesa noteikumiem atbilstoši Savienības tiesībām, ziņot attiecīgajām tiesībaizsardzības iestādēm par incidentiem, kam varētu būt smagas noziedzības raksturs. Attiecīgos gadījumos un neskarot persondatu aizsardzības noteikumus, kas piemērojami Eiropolam, vēlams, ka EC3 un ENISA veicina koordināciju starp dažādu dalībvalstu kompetentajām iestādēm un tiesībaizsardzības iestādēm.
(58)Incidentu dēļ daudzos gadījumos tiek apdraudēti persondati. Šajā saistībā kompetentajām iestādēm būtu jāsadarbojas un jāapmainās ar informāciju par visiem būtiskajiem jautājumiem ar datu aizsardzības iestādēm un uzraudzības iestādēm atbilstoši Direktīvai 2002/58/EK.
(59)Lai garantētu DNS drošību, stabilitāti un noturību, kas savukārt veicina vienādi augsta līmeņa kiberdrošību Savienībā, ir svarīgi uzturēt precīzas un pilnīgas domēnu nosaukumu un reģistrācijas datu (tā dēvētie “WHOIS dati”) datubāzes un nodrošināt likumīgu piekļuvi šādiem datiem. Ja tiek apstrādāti persondati, šādā apstrādē ievēro Savienības datu aizsardzības tiesību aktus.
(60)Šādu datu savlaicīga pieejamība publiskajām iestādēm, tai skaitā kompetentajām iestādēm atbilstoši Savienības vai valstu tiesību aktiem, lai novērstu un izmeklētu noziedzīgus nodarījumus vai sodītu par tiem, CERT, CSIRT un — attiecībā uz to klientu datiem — elektronisko sakaru tīklu nodrošinātājiem un pakalpojumu sniedzējiem un kiberdrošības tehnoloģiju nodrošinātājiem un pakalpojumu sniedzējiem, kas darbojas minēto klientu vārdā, ir svarīga, lai novērstu un apkarotu domēnu nosaukumu sistēmu ļaunprātīgu izmantošanu, jo īpaši lai novērstu un atklātu kiberdrošības incidentus un ziņotu par tiem. Šādā piekļuvē būtu jāievēro Savienības datu aizsardzības tiesību akti, ciktāl tā ir saistīta ar persondatiem.
(61)Lai nodrošinātu precīzu un pilnīgu domēnu nosaukumu reģistrācijas datu pieejamību, ALD reģistriem un vienībām, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD (tā dēvētajiem reģistratoriem), būtu jāsavāc domēnu nosaukumu reģistrācijas dati un jāgarantē to integritāte un pieejamība. Konkrētāk, ALD reģistriem un vienībām, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, būtu jānosaka politika un procedūras precīzu un pilnīgu reģistrācijas datu vākšanai un uzturēšanai, kā arī neprecīzu reģistrācijas datu novēršanai un izlabošanai saskaņā ar Savienības datu aizsardzības noteikumiem.
(62)ALD reģistriem un vienībām, kas tiem sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus, būtu jādara publiski pieejami domēnu nosaukumu reģistrācijas dati, uz kuriem neattiecas Savienības datu aizsardzības noteikumi, piemēram, dati, kas attiecas uz juridiskām personām. ALD reģistriem un vienībām, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, būtu arī jānodrošina leģitīmiem piekļuves prasītājiem likumīga piekļuve īpašiem domēnu nosaukumu reģistrācijas datiem par fiziskām personām saskaņā ar Savienības datu aizsardzības tiesību aktiem. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka ALD reģistri un vienības, kas tiem sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus, bez nepamatotas kavēšanās atbild uz leģitīmo piekļuves prasītāju pieprasījumiem izpaust domēnu nosaukumu reģistrācijas datus. ALD reģistriem un vienībām, kas tiem sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus, būtu jānosaka politika un procedūras reģistrācijas datu, tai skaitā pakalpojumu līmeņa līgumu, publicēšanai un izpaušanai, lai izpildītu leģitīmo piekļuves prasītāju piekļuves pieprasījumus. Piekļuves procedūrā var arī ietvert saskarnes, portāla vai cita tehniska rīka izmantošanu, lai nodrošinātu efektīvu sistēmu reģistrācijas datu pieprasīšanai un piekļūšanai tiem. Lai veicinātu saskaņotu praksi visā iekšējā tirgū, Komisija var pieņemt pamatnostādnes par šādām procedūrām, neskarot Eiropas Datu aizsardzības kolēģijas kompetences.
(63)Visām būtiskajām un svarīgajām vienībām atbilstoši šai direktīvai vajadzētu būt tās dalībvalsts jurisdikcijā, kurā tās sniedz pakalpojumus. Ja vienība sniedz pakalpojumus vairāk nekā vienā dalībvalstī, tai vajadzētu būt katras attiecīgās dalībvalsts atsevišķā un vienlaicīgā jurisdikcijā. Šo dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu jāsadarbojas, jāsniedz savstarpēja palīdzība un attiecīgā gadījumā jāveic kopīgas uzraudzības darbības.
(64)Lai ņemtu vērā DNS pakalpojumu sniedzēju, ALD nosaukumu reģistru, satura piegādes tīklu nodrošinātāju, mākoņpakalpojumu sniedzēju, datu centru pakalpojumu sniedzēju un digitālo pakalpojumu sniedzēju pakalpojumu un darbību pārrobežu raksturu, tikai vienai dalībvalstij vajadzētu būt jurisdikcijai pār šīm vienībām. Jurisdikcija būtu jāpiedēvē tai dalībvalstij, kurā attiecīgajai vienībai ir tās galvenā darījumdarbības vieta Savienībā. Darījumdarbības vietas kritērijs šīs direktīvas nolūkos ietver darbības efektīvu īstenošanu ar stabila veidojuma starpniecību. Šāda veidojuma juridiskā forma neatkarīgi no tā, vai tas ir filiāle vai meitasuzņēmums ar juridiskas personas statusu, šajā saistībā nav noteicošais faktors. Tam, vai šis kritērijs ir izpildīts, vajadzētu būt atkarīgam no tā, vai tīklu un informācijas sistēmas fiziski atrodas noteiktā vietā; šādu sistēmu klātbūtne un izmantošana pati par sevi nav uzskatāma par šādu galveno darījumdarbības vietu un tāpēc nav izšķirošs kritērijs galvenās darījumdarbības vietas noteikšanai. Par galveno darījumdarbības vietu būtu jāuzskata vieta, kur Savienībā tiek pieņemti ar kiberdrošības riska pārvaldības pasākumiem saistīti lēmumi. Parasti tā ir vieta, kur atrodas uzņēmumu centrālā administrācija Savienībā. Ja šādus lēmumus nepieņem Savienībā, būtu jāuzskata, ka galvenā darījumdarbības vieta ir dalībvalstīs, kurās vienībai ir darījumdarbības vieta ar vislielāko darbinieku skaitu Savienībā. Ja pakalpojumus sniedz uzņēmumu grupa, par uzņēmumu grupas galveno uzņēmējdarbības vietu būtu jāuzskata kontrolējošā uzņēmuma galvenā darījumdarbības vieta.
(65)Gadījumos, kad DNS pakalpojumu sniedzējs, ALD nosaukumu reģistrs, satura piegādes tīklu nodrošinātājs, mākoņpakalpojumu sniedzējs, datu centra pakalpojumu sniedzējs un digitālo pakalpojumu sniedzējs, kam nav darījumdarbības vietas Savienībā, piedāvā pakalpojumus Savienībā, tam būtu jāizraugās pārstāvis. Lai noteiktu, vai šāda vienība piedāvā pakalpojumus Savienībā, būtu jāpārliecinās, vai ir acīmredzami tas, ka vienība plāno piedāvāt pakalpojumus personām vienā vai vairākās dalībvalstīs. Lai pārliecinātos par šādu nodomu, nepietiek tikai ar to vien, ka Savienībā ir pieejama vienības vai starpnieka tīmekļa vietne vai e-pasta adrese un cita kontaktinformācija vai ka tiek izmantota valoda, ko parasti izmanto trešā valstī, kurā ir vienības darījumdarbības vieta. Tomēr tādi faktori kā, piemēram, izmantotā valoda vai valūta, ko parasti izmanto vienā vai vairākās dalībvalstīs, piedāvājot pasūtīt pakalpojumus šajā citā valodā, vai Savienībā esošu klientu vai lietotāju pieminēšana var liecināt par to, ka vienība plāno piedāvāt pakalpojumus Savienībā. Pārstāvim būtu jārīkojas vienības vārdā, un kompetentajām iestādēm vai CSIRT vajadzētu būt iespējai sazināties ar pārstāvi. Pārstāvis būtu jāizraugās nepārprotami ar vienības rakstisku pilnvarojumu rīkoties tās vārdā attiecībā uz tās pienākumiem saskaņā ar šo direktīvu, tai skaitā attiecībā uz ziņošanu par incidentiem.
(66)Ja notiek apmaiņa ar informāciju, ko saskaņā ar valsts vai Savienības tiesību aktiem uzskata par klasificētu, vai šāda informācija tiek paziņota vai citādi koplietota atbilstoši šīs direktīvas noteikumiem, būtu jāpiemēro atbilstošie īpašie noteikumi par rīcību ar klasificētu informāciju.
(67)Tā kā kiberdraudi kļūst sarežģītāki un attīstītāki, labi atklāšanas un profilakses pasākumi lielā mērā ir atkarīgi no regulāras apdraudējumu un neaizsargātības izlūkdatu apmaiņas starp vienībām. Informācijas apmaiņa veicina lielāku informētību par kiberdraudiem, kas savukārt uzlabo vienību spēju novērst draudu pārtapšanu reālos incidentos un ļauj vienībām labāk ierobežot incidentu ietekmi un efektīvāk novērst to sekas. Nepastāvot Savienības līmeņa norādījumiem, šādu izlūkdatu apmaiņu, šķiet, ir kavējuši vairāki faktori, jo īpaši nenoteiktība attiecībā uz saderību ar konkurences un atbildības noteikumiem.
(68)Vienības būtu jāmudina kolektīvi izmantot to individuālās zināšanas un praktisko pieredzi stratēģiskā, taktiskā un darbības līmenī, lai uzlabotu to spējas pienācīgi novērtēt un uzraudzīt kiberdraudus, aizsargāties pret tiem un reaģēt uz tiem. Tādējādi ir nepieciešams nodrošināt iespējas, lai parādītos Savienības līmeņa mehānismi brīvprātīgiem informācijas apmaiņas pasākumiem. Šajā nolūkā dalībvalstīm būtu aktīvi jāatbalsta un jāmudina šādos informācijas apmaiņas mehānismos piedalīties arī attiecīgās vienības, kas nav šīs direktīvas darbības joma. Minētie mehānismi būtu jāvada, pilnībā ievērojot Savienības konkurences noteikumus, kā arī Savienības datu aizsardzības tiesību aktu noteikumus.
(69)Persondatu apstrādei, ciktāl tā ir stingri nepieciešama un samērīga, lai vienības, publiskās iestādes, CERT, CSIRT un drošības tehnoloģiju nodrošinātāji un pakalpojumu sniedzēji nodrošinātu tīklu un informācijas drošību, būtu jānotiek attiecīgā datu pārziņa leģitīmajās interesēs, kā minēts Regulā (ES) 2016/679. Tajā būtu jāietver pasākumi, kas saistīti ar incidentu novēršanu, atklāšanu, analīzi un reaģēšanu uz tiem, pasākumi, kas veicina informētību par īpašiem kiberdraudiem, informācijas apmaiņu neaizsargātības izlabošanas un koordinētas atklāšanas kontekstā, brīvprātīgu informācijas apmaiņu par minētajiem incidentiem, kā arī kiberdraudiem un neaizsargātību, apdraudējuma rādītājiem, taktiku, paņēmieniem un procedūrām, kiberdrošības brīdinājumiem un konfigurācijas rīkiem. Šādiem pasākumiem var būt vajadzīga šādu veidu persondatu apstrāde: IP adreses, vienotie resursu vietrāži (URL), domēnu nosaukumi un e-pasta adreses.
(70)Lai nostiprinātu uzraudzības pilnvaras un darbības, kas palīdz nodrošināt efektīvu atbilstību, šajā direktīvā būtu jāparedz minimāls to uzraudzības darbību un līdzekļu saraksts, ar kuru starpniecību kompetentās iestādes var uzraudzīt būtiskas un svarīgas vienības. Turklāt šajā direktīvā būtu jānosaka uzraudzības režīma nošķīrums starp būtiskajām un svarīgajām vienībām, lai nodrošinātu pienākumu taisnīgu līdzsvaru gan vienībām, gan kompetentajām iestādēm. Tādējādi būtiskajām vienībām būtu jāpiemēro pilnīgs uzraudzības režīms (ex ante un ex post), savukārt svarīgajām vienībām būtu jāpiemēro vieglais uzraudzības režīms — tikai ex post. Attiecībā uz pēdējām minētajām tas nozīmē, ka svarīgajām vienībām nebūtu sistemātiski jādokumentē atbilstība kiberdrošības riska pārvaldības prasībām, savukārt kompetentajām iestādēm būtu jāīsteno atpakaļejoša ex post pieeja uzraudzībai, un tādējādi tām nav vispārēja pienākuma uzraudzīt minētās vienības.
(71)Lai izpilde būtu efektīva, būtu jānosaka minimāls to administratīvo sankciju saraksts, kuras piemēro par šajā direktīvā paredzēto kiberdrošības riska pārvaldības un ziņošanas pienākumu pārkāpumiem, izveidojot skaidru un konsekventu satvaru šādām sankcijām visā Savienībā. Būtu pienācīgi jāņem vērā pārkāpuma veids, smagums un ilgums, faktiskais izraisītais kaitējums vai zaudējumi vai iespējamais kaitējums vai zaudējumi, kas būtu varējuši rasties, tas, vai pārkāpums izdarīts tīši vai nolaidības dēļ, darbības, kas veiktas, lai novērstu vai mazinātu radīto kaitējumu un/vai zaudējumus, atbildības pakāpe vai jebkādi būtiski iepriekšēji pārkāpumi, sadarbības ar kompetento iestādi pakāpe un jebkādi citi vainu pastiprinoši vai mīkstinoši apstākļi. Sodu, arī administratīvu naudas sodu, uzlikšanai būtu jāpiemēro atbilstīgas procesuālās garantijas saskaņā ar vispārīgiem Savienības tiesību principiem un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, tai skaitā efektīva tiesību aizsardzība tiesā un pienācīgas procedūras.
(72)Lai nodrošinātu šajā direktīvā noteikto pienākumu efektīvu izpildi, katrai kompetentajai iestādei vajadzētu būt pilnvarām uzlikt administratīvus naudas sodus vai pieprasīt to uzlikšanu.
(73)Ja administratīvi naudas sodi tiek uzlikti uzņēmumam, minētajā nolūkā uzņēmums būtu jāsaprot kā uzņēmums saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu. Ja administratīvi naudas sodi tiek uzlikti personām, kas nav uzņēmums, uzraudzības iestādei, apsverot atbilstošo naudas soda apjomu, būtu jāņem vērā vispārējais ienākumu līmenis dalībvalstī, kā arī attiecīgās personas ekonomiskā situācija. Dalībvalstīm būtu jānosaka, vai un kādā apmērā administratīvi naudas sodi būtu piemērojami publiskām iestādēm. Administratīva naudas soda uzlikšana neietekmē citu kompetento iestāžu pilnvaru piemērošanu vai citu tādu sodu piemērošanu, kas noteikti valsts tiesību normās, ar kurām transponē šo direktīvu.
(74)Dalībvalstīm būtu jāspēj pieņemt noteikumus par kriminālsodiem, ko piemēro, ja tiek pārkāptas valsts tiesību normas, ar kurām transponē šo direktīvu. Tomēr kriminālsodu piemērošanai par šādu valsts tiesību normu pārkāpumiem un saistītu administratīvu sodu piemērošanai nebūtu jāizraisa ne bis in idem principa pārkāpšana, kā to interpretējusi Tiesa.
(75)Ja ar šo direktīvu netiek saskaņoti administratīvie sodi vai ja tas nepieciešams citos gadījumos, piemēram, šajā direktīvā noteikto pienākumu smagu pārkāpumu gadījumos, dalībvalstīm būtu jāievieš sistēma, kas paredz iedarbīgus, samērīgus un atturošus sodus. Šādu sodu — kriminālu vai administratīvu — raksturs būtu jānosaka ar dalībvalsts tiesību aktiem.
(76)Lai vēl vairāk nostiprinātu to sodu iedarbīgumu un atturošo ietekmi, kuri piemērojami par atbilstoši šai direktīvai noteikto pienākumu pārkāpumiem, kompetentajām iestādēm vajadzētu būt pilnvarotām piemērot sankcijas, kas var būt sertifikācijas vai atļaujas darbības apturēšana attiecībā uz visiem būtiskas vienības sniegtajiem pakalpojumiem vai to daļu un pagaidu aizliegums fiziskai personai pildīt vadības funkcijas. Ņemot vērā šādu sankciju smagumu un ietekmi uz vienību darbībām un galu galā uz to patērētājiem, tās būtu jāpiemēro tikai tā, lai tās būtu samērīgas attiecībā pret pārkāpuma smagumu, un ņemot vērā katra gadījuma īpašos apstākļus, tai skaitā to, vai pārkāpums izdarīts tīši vai neuzmanības dēļ, un veiktās darbības radītā kaitējuma un/vai zaudējumu novēršanai vai mazināšanai. Šādas sankcijas būtu jāpiemēro tikai kā ultima ratio, proti, tikai pēc tam, kad visas citas attiecīgās izpildes darbības, kas noteiktas šajā direktīvā, jau ir izsmeltas, un tikai par laikposmu līdz brīdim, kad vienības, uz kurām sankcijas attiecas, veic nepieciešamās darbības, lai izlabotu trūkumus vai izpildītu kompetentās iestādes prasības, saistībā ar kurām šādas sankcijas tikušas piemērotas. Šādu sankciju piemērošanā ievēro atbilstīgas procesuālās garantijas saskaņā ar vispārīgiem Savienības tiesību principiem un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, tai skaitā efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, pienācīgas procedūras, nevainīguma prezumpciju un tiesības uz aizstāvību.
(77)Ar šo direktīvu būtu jānosaka noteikumi par sadarbību starp kompetentajām iestādēm un uzraudzības iestādēm saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679, lai vērstos pret pārkāpumiem, kas saistīti ar persondatiem.
(78)Šajā direktīvā būtu jāizvirza mērķis nodrošināt augstu atbildības līmeni par kiberdrošības riska pārvaldības pasākumiem un ziņošanas pienākumiem organizāciju līmenī. Šā iemesla dēļ to vienību pārvaldības struktūrām, uz kurām attiecas šīs direktīvas darbības joma, būtu jāapstiprina kiberdrošības riska pasākumi un jāuzrauga to īstenošana.
(79)Būtu jāievieš salīdzinošās izvērtēšanas mehānisms, ļaujot dalībvalstu izraudzītajiem ekspertiem novērtēt kiberdrošības politikas īstenošanu, tai skaitā dalībvalstu spēju līmeni un pieejamos resursus.
(80)Lai ņemtu vērā jaunus kiberdraudus, tehnoloģiju attīstību vai nozaru specifiku, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz elementiem, kas saistīti ar šajā direktīvā prasītajiem riska pārvaldības pasākumiem. Komisija būtu arī jāpilnvaro pieņemt deleģētus aktus, ar ko nosaka, kurām būtisko vienību kategorijām ir jāsaņem sertifikāts un atbilstoši kurām īpašajām Eiropas kiberdrošības sertifikācijas shēmām. Ir īpaši svarīgi, lai Komisija, veicot sagatavošanās darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, arī ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienlīdzīgu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana.
(81)Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs direktīvas attiecīgo noteikumu īstenošanai attiecībā uz procesuālo kārtību, kas nepieciešama sadarbības grupas darbībai, ar riska pārvaldības pasākumiem saistītajiem tehniskajiem elementiem vai informācijas veidu, incidentu paziņojumu formātu un procedūru, būtu jādeleģē Komisijai īstenošanas pilnvaras. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011.
(82)Komisijai, apspriežoties ar ieinteresētajām personām, būtu periodiski jāpārskata šī direktīva, jo īpaši lai noteiktu izmaiņu veikšanas nepieciešamību, ņemot vērā izmaiņas sociālajos, politiskajos, tehnoloģiskajos vai tirgus apstākļos.
(83)Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, panākt vienādi augsta līmeņa kiberdrošību Savienībā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības ietekmes dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(84)Šajā direktīvā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši tiesības uz privātās dzīves un saziņas neaizskaramību, tiesības uz persondatu aizsardzību, darījumdarbības brīvība, tiesības uz īpašumu, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesības tikt uzklausītam. Šī direktīva būtu jāīsteno saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
I NODAĻA
Vispārīgi noteikumi
1. pants
Priekšmets
1.Šī direktīva paredz pasākumus nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa kiberdrošību Savienībā.
2.Minētajam nolūkam šajā direktīvā:
(a)ir noteikti dalībvalstu pienākumi pieņemt valsts kiberdrošības stratēģijas, izraudzīties valsts kompetentās iestādes, vienotos kontaktpunktus un datordrošības incidentu reaģēšanas vienības (CSIRT);
b)ir noteikti kiberdrošības riska pārvaldības un ziņošanas pienākumi vienībām, kas minētas kā būtiskas vienības I pielikumā un svarīgas vienības II pielikumā;
(c)ir noteikti pienākumi attiecībā uz kiberdrošības informācijas apmaiņu.
2. pants
Darbības joma
1.Šī direktīva ir piemērojama publiskām un privātām vienībām, kas minētas kā būtiskas vienības I pielikumā un kā svarīgas vienības II pielikumā. Šī direktīva nav piemērojama vienībām, kas kvalificējamas kā mikrouzņēmumi un mazie uzņēmumi Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK nozīmē.
2.Tomēr šī direktīva ir piemērojama arī I un II pielikumā minētajām vienībām neatkarīgi no to lieluma, ja:
(a)pakalpojumus sniedz kāda no šīm vienībām:
i)publisko elektronisko sakaru tīklu nodrošinātāji vai publiski pieejamo elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēji, kas minēti I pielikuma 8. punktā;
ii)uzticamības pakalpojumu sniedzēji, kas minēti I pielikuma 8. punktā;
iii)augstākā līmeņa domēnu nosaukumu reģistri un domēnu nosaukumu sistēmu (DNS) pakalpojumu sniedzēji, kas minēti I pielikuma 8. punktā;
b)vienība ir valsts pārvaldes vienība, kas definēta 4. panta 23. punktā;
c)vienība ir vienīgais pakalpojuma sniedzējs dalībvalstī;
d)vienības sniegtā pakalpojuma iespējamam traucējumam var būt ietekme uz sabiedrības aizsardzību, sabiedrisko drošību un sabiedrības veselību;
e)vienības sniegtā pakalpojuma iespējams traucējums var izraisīt sistēmiskus riskus, jo īpaši nozarēm, kurās šādam traucējumam var būt pārrobežu ietekme;
f)vienība ir kritiska, jo tā ir īpaši nozīmīga reģionālā vai valsts līmenī konkrētā veida nozarei vai pakalpojuma veidam vai citām savstarpēji neatkarīgām nozarēm dalībvalstī;
g)vienība ir identificēta kā kritiska vienība atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva] vai kā vienība, kas ir līdzvērtīga kritiskai vienībai atbilstoši minētās direktīvas 7. pantam.
Dalībvalstis izveido atbilstoši b)–f) punktam noteikto vienību sarakstu, ko iesniedz Komisijai līdz [seši mēneši pēc transponēšanas termiņa]. Dalībvalstis pārskata minēto sarakstu regulāri un pēc tam vismaz reizi divos gados un pēc nepieciešamības to atjaunina.
3.Šī direktīva neskar dalībvalstu kompetenci attiecībā uz sabiedriskās drošības, aizsardzības un valsts drošības uzturēšanu atbilstoši Savienības tiesību aktiem.
4.Šo direktīvu piemēro, neskarot Padomes Direktīvu 2008/114/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/93/ES un 2013/40/ES.
5.Neskarot LESD 346. pantu, informācijas — kas ir konfidenciāla, ievērojot Savienības un valstu tiesību normas, piemēram, normas par darījumdarbības konfidencialitāti, — apmaiņa notiek ar Komisiju un citām attiecīgajām iestādēm tikai tad, ja šāda apmaiņa ir nepieciešama šīs direktīvas piemērošanai. Apmainās tikai ar to informāciju, kas ir atbilstīga un samērīga šādas apmaiņas nolūkam. Informācijas apmaiņā ievēro minētās informācijas konfidencialitāti un aizsargā būtisko vai svarīgo vienību drošību un komerciālās intereses.
6.Ja saskaņā ar īpašu nozaru Savienības tiesību aktu noteikumiem būtiskajām vai svarīgajām vienībām ir vai nu jāpieņem kiberdrošības riska pārvaldības pasākumi, vai jāpaziņo incidenti vai nozīmīgi kiberdraudi un ja šādas prasības to ietekmes ziņā ir vismaz līdzvērtīgas šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem, attiecīgos šīs direktīvas noteikumus, tai skaitā noteikumu par uzraudzību un izpildi, kas paredzēts VI nodaļā, nepiemēro.
3. pants
Minimālā saskaņošana
Neskarot to pienākumus atbilstoši Savienības tiesību aktiem, dalībvalstis saskaņā ar šo direktīvu var pieņemt vai paturēt spēkā noteikumus, kas nodrošina augstāku kiberdrošības līmeni.
4. pants
Definīcijas
Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
1)“tīklu un informācijas sistēma” ir:
a)elektronisko sakaru tīkls Direktīvas (ES) 2018/1972 2. panta 1. punkta nozīmē;
b)jebkura ierīce vai savstarpēji savienotu vai saistītu ierīču grupa, no kurām viena vai vairākas ierīces, ievērojot programmu, veic digitālu datu automātisku apstrādi;
c)digitāli dati, ko a) un b) apakšpunktā minētie elementi glabā, apstrādā, iegūst vai sūta to darbības, izmantošanas, aizsardzības un uzturēšanas nolūkos;
2)“tīklu un informācijas sistēmu drošība” ir tīklu un informācijas sistēmu spēja noteiktā uzticamības līmenī pretoties jebkurām darbībām, kas apdraud glabājamo vai pārraidāmo, vai apstrādājamo datu pieejamību, autentiskumu, integritāti vai konfidencialitāti vai minēto tīklu un informācijas sistēmu piedāvātos vai ar to starpniecību pieejamos saistītos pakalpojumus;
3)“kiberdrošība” ir kiberdrošība Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/881 2. panta 1. punkta nozīmē;
4)“valsts kiberdrošības stratēģija” ir saskaņots dalībvalsts satvars, kas paredz stratēģiskus mērķus un prioritātes attiecībā uz tīklu un informācijas sistēmu drošību attiecīgajā dalībvalstī;
5)“incidents” ir jebkurš notikums, kas apdraud uzglabātu, pārsūtītu vai apstrādātu datu vai saistītu pakalpojumu, kurus piedāvā tīklu un informācijas sistēmas vai kuri pieejami ar tīklu un informācijas sistēmu starpniecību, pieejamību, autentiskumu, integritāti vai konfidencialitāti;
6)“incidenta risināšana” ir visas darbības un procedūras, kuru mērķis ir atklāt, analizēt un ierobežot incidentu, un reaģēšana uz to;
7)“kiberdrauds” ir kiberdrauds Regulas (ES) 2019/881 2. panta 8. punkta nozīmē;
8)“neaizsargātība” ir aktīva, sistēmas, procesa vai kontroles trūkums, uzņēmība vai nepilnība, ko var izmantot kiberdraudu gadījumā;
9)“pārstāvis” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kura atrodas Savienībā un ir skaidri izraudzīta rīkoties, lai pārstāvētu i) DNS pakalpojumu sniedzēju, augstākā līmeņa domēnu (ALD) nosaukumu reģistru, mākoņpakalpojumu sniedzēju, datu centra pakalpojumu sniedzēju, satura piegādes tīkla nodrošinātāju, kā minēts I pielikuma 8. punktā, vai ii) vienības, kuras minētas II pielikuma 6. punktā un kuras neatrodas Savienībā, un pie kurām var vērsties valsts kompetentā iestāde vai CSIRT vienības vietā attiecībā uz minētās vienības pienākumiem atbilstoši šai direktīvai;
10)“standarts” ir standarts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta nozīmē;
11)“tehniskā specifikācija” ir tehniskā specifikācija Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 4. punkta nozīmē;
12)“interneta plūsmu apmaiņas punkts (IPAP)” ir tīkla ierīce, kas nodrošina vairāk nekā divu neatkarīgu tīklu (autonomu sistēmu) savstarpēju savienošanu, galvenokārt lai veicinātu interneta datplūsmas apmaiņu; IPAP nodrošina savstarpēju savienošanu tikai autonomām sistēmām; IPAP nav vajadzīga interneta datplūsma starp jebkuru iesaistīto autonomo sistēmu pāri, lai šķērsotu jebkuru trešo autonomo sistēmu, un tas nemaina šādu datplūsmu un citādi neiejaucas tajā;
13)“domēnu nosaukumu sistēma (DNS)” ir hierarhiska sadalīta nosaukumu sistēma, kas ļauj galalietotājiem sasniegt pakalpojumus un resursus internetā;
14)“DNS pakalpojumu sniedzējs” ir vienība, kas sniedz rekursīvus vai autoritatīvus domēnu nosaukumu atrises pakalpojumus interneta galalietotājiem un citiem DNS pakalpojumu sniedzējiem;
15)“augstākā līmeņa domēnu nosaukumu reģistrs” ir vienība, kam deleģēts īpašs ALD un kas atbild par ALD pārvaldību, tai skaitā domēnu nosaukumu reģistrāciju ALD un ALD tehnisko darbību, kā arī tā nosaukumu serveru darbību, datubāzu uzturēšanu un ALD zonas datņu sadalīšanu starp nosaukumu serveriem;
16)“digitāls pakalpojums” ir pakalpojums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/1535 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē;
17)“tiešsaistes tirdzniecības vieta” ir digitāls pakalpojums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK 2. panta n) punkta nozīmē;
18)“tiešsaistes meklētājprogramma” ir digitāls pakalpojums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/1150 2. panta 5. punkta nozīmē;
19)“mākoņpakalpojums” ir digitāls pakalpojums, kas dod iespēju plaši un attālināti piekļūt kopīgojamu un sadalītu datošanas resursu mērogojamam un elastīgam pūlam un pēc pieprasījuma to pārvaldīt;
20)“datu centra pakalpojums” ir pakalpojums, kas ietver struktūras vai struktūru grupas, kuras paredzētas tāda informācijas tehnoloģijas un tīkla aprīkojuma centralizētai izmitināšanai, savstarpējai savienošanai un darbībai, kas sniedz datu uzglabāšanas, apstrādes un transportēšanas pakalpojumus kopā ar visām ierīcēm un infrastruktūrām jaudas sadalei un vides kontrolei;
21)“satura piegādes tīkls” ir ģeogrāfiski sadalītu serveru tīkls, kas nodrošina digitālā satura un pakalpojumu augstu pieejamību, piekļūstamību vai ātru piegādi interneta lietotājiem satura un pakalpojumu sniedzēju vārdā;
22)“sociālās tīklošanās pakalpojumu platforma” ir platforma, kas ļauj galalietotājiem pieslēgties, koplietot saturu, atklāt informāciju un savstarpēji sazināties, izmantojot vairākas ierīces, jo īpaši ar tērzētavu, paziņojumu, video un ieteikumu starpniecību;
23)“valsts pārvaldes vienība” ir dalībvalstī pastāvoša vienība, kas atbilst šādiem kritērijiem:
(a)tā ir nodibināta ar mērķi apmierināt vispārējas vajadzības, un tai nav rūpnieciska vai komerciāla rakstura;
(b)tai ir juridiskas personas statuss;
(c)to galvenokārt finansē valsts, reģionāla iestāde vai citi publisko tiesību subjekti, vai tās pārvaldību uzrauga minētās iestādes vai subjekti, vai tās vadībā, valdē vai uzraudzības padomē vairāk nekā pusi locekļu ieceļ valsts, reģionālās iestādes vai citi publisko tiesību subjekti;
(d)tai ir pilnvaras adresēt fiziskām vai juridiskām personām administratīvus vai regulatīvus lēmumus, kas skar to tiesības saistībā ar personu, preču, pakalpojumu vai kapitāla pārrobežu pārvietošanos vai apriti.
Minētais neattiecas uz valsts pārvaldes vienībām, kas veic darbības sabiedriskās drošības, tiesībaizsardzības, aizsardzības vai valsts drošības jomās;
24)“vienība” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas izveidota un atzīta kā tāda atbilstoši tās darījumdarbības vietas valsts tiesību aktiem un kas var savā vārdā īstenot tiesības un uzņemties pienākumus;
25)“būtiska vienība” ir jebkura tāda veida vienība, kas minēta kā būtiska vienība I pielikumā;
26)“svarīga vienība” ir jebkura tāda veida vienība, kas minēta kā svarīga vienība II pielikumā.
II NODAĻA
Koordinēti kiberdrošības tiesiskie regulējumi
5. pants
Valsts kiberdrošības stratēģija
1.Katra dalībvalsts pieņem valsts kiberdrošības stratēģiju, kurā nosaka stratēģiskos mērķus un atbilstīgus politikas un regulatīvus pasākumus, lai sasniegtu un uzturētu augstu kiberdrošības līmeni. Valsts kiberdrošības stratēģijā jo īpaši iekļauj:
(a)dalībvalstu kiberdrošības stratēģijas mērķu un prioritāšu definīciju;
(b)pārvaldības satvaru minēto mērķu un prioritāšu sasniegšanai, tostarp politikas nostādnes, kas minētas 2. punktā, un publisko struktūru un vienību, kā arī citu attiecīgo dalībnieku uzdevumus un pienākumus;
(c)novērtējumu attiecīgo aktīvu un kiberdrošības risku apzināšanai konkrētajā dalībvalstī;
(d)to pasākumu identifikāciju, kas nodrošina sagatavotību, reaģēšanu un atkopi pēc incidentiem, tostarp sadarbību starp publisko un privāto sektoru;
(e)valsts kiberdrošības stratēģijas īstenošanā iesaistīto dažādo iestāžu un dalībnieku sarakstu;
(f)politikas satvaru uzlabotai koordinācijai starp kompetentajām iestādēm atbilstoši šai direktīvai un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], lai apmainītos ar informāciju par incidentiem un kiberdraudiem un uzraudzības uzdevumu īstenošanu.
2.Kā valsts kiberdrošības stratēģijas daļu dalībvalstis jo īpaši pieņem šādas politikas nostādnes:
a)politika, kas vērsta uz kiberdrošību piegādes ķēdē attiecībā uz IKT produktiem un pakalpojumiem, kurus būtiskās un svarīgās vienības izmanto pakalpojumu sniegšanai;
b)pamatnostādnes par to, kā publiskajā iepirkumā iekļaut un noteikt ar kiberdrošību saistītas prasības IKT produktiem un pakalpojumiem;
c)politika koordinētas neaizsargātības atklāšanas veicināšanai un sekmēšanai 6. panta nozīmē;
d)politika saistībā ar atvērtā interneta publiskā kodola vispārējās pieejamības un integritātes uzturēšanu;
e)politika kiberdrošības prasmju, izpratnes veidošanas, kā arī pētniecības un izstrādes iniciatīvu veicināšanai un attīstīšanai;
f)politika par atbalstu akadēmiskās un pētniecības iestādēm kiberdrošības rīku un drošas tīklu infrastruktūras attīstīšanā;
g)politika, attiecīgas procedūras un atbilstīgi informācijas apmaiņas rīki, ar kuriem atbalstīta brīvprātīgu kiberdrošības informācijas apmaiņu starp uzņēmumiem, ievērojot Savienības tiesību aktus;
h)politika, kas vērsta uz MVU īpašajām vajadzībām, jo īpaši to MVU vajadzībām, kas nav šīs direktīvas darbības jomā, saistībā ar norādījumiem un atbalstu to noturības pret kiberdraudiem uzlabošanai.
3.Dalībvalstis paziņo savas valsts kiberdrošības stratēģijas Komisijai trīs mēnešu laikā pēc to pieņemšanas. Dalībvalstis var nepaziņot konkrētu informāciju, ja un ciktāl tas ir stingri nepieciešams, lai saglabātu valsts drošību.
4.Dalībvalstis novērtē savas valsts kiberdrošības stratēģijas vismaz reizi četros gados, pamatojoties uz galvenajiem darbības rādītājiem, un nepieciešamības gadījumā tās groza. Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūra (ENISA) pēc dalībvalstu lūguma palīdz tām izstrādāt valsts stratēģiju un galvenos darbības rādītājus stratēģijas novērtēšanai.
6. pants
Koordinēta neaizsargātības atklāšana un Eiropas neaizsargātības reģistrs
1.Katra dalībvalsts izraugās vienu no savām CSIRT, kā minēts 9. pantā, par koordinatoru koordinētas neaizsargātības atklāšanas vajadzībām. Izraudzītā CSIRT rīkojas kā uzticams starpnieks, nepieciešamības gadījumā veicinot mijiedarbību starp ziņotāju vienību un IKT produktu ražotāju vai IKT pakalpojumu sniedzēju. Ja paziņotā neaizsargātība attiecas uz vairākiem IKT produktu ražotājiem vai IKT pakalpojumu sniedzējiem visā Savienībā, katras attiecīgās dalībvalsts izraudzītā CSIRT sadarbojas ar CSIRT tīklu.
2.ENISA izstrādā un uztur Eiropas neaizsargātības reģistru. Šajā nolūkā ENISA izveido un uztur atbilstīgas informācijas sistēmas, politikas nostādnes un procedūras, jo īpaši lai svarīgās un būtiskās vienības un to tīklu un informācijas sistēmu piegādātāji varētu atklāt un reģistrēt neaizsargātību, kas saistīta ar IKT produktiem vai IKT pakalpojumiem, kā arī lai nodrošinātu visām ieinteresētajām personām piekļuvi reģistrā ietvertajai informācijai par neaizsargātību. Reģistrā jo īpaši iekļauj informāciju, kas raksturo neaizsargātību, ietekmēto IKT produktu vai IKT pakalpojumus un neaizsargātības smagumu, proti, apstākļus, kādos to var izmantot, saistītu ielāpu pieejamību un — ja nav pieejamu ielāpu — neaizsargātu produktu lietotājiem adresētus norādījumus par to, kā var mazināt no atklātās neaizsargātības izrietošos riskus.
7. pants
Valstu kiberdrošības krīžu pārvaldības satvari
1.Katra dalībvalsts izraugās vienu vai vairākas kompetentās iestādes, kas atbild par plašapmēra incidentu un krīžu pārvaldību. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm ir pietiekami resursi, lai efektīvi un lietpratīgi veiktu tām uzticētos uzdevumus.
2.Katra dalībvalsts nosaka spējas, aktīvus un procedūras, ko var izmantot krīzes gadījumā šīs direktīvas nolūkos.
3.Katra dalībvalsts pieņem valsts plānu reaģēšanai uz kiberdrošības incidentiem un krīzēm, kurā izklāsta plašapmēra kiberdrošības incidentu un krīžu pārvaldības mērķus un kārtību. Plānā jo īpaši nosaka:
a)valsts sagatavotības pasākumu un darbību mērķus;
b)valsts kompetento iestāžu uzdevumus un pienākumus;
c)krīžu pārvaldības procedūras un informācijas apmaiņas kanālus;
d)sagatavotības pasākumus, tostarp vingrinājumus un apmācības darbības;
e)attiecīgās iesaistītās publiskās un privātās ieinteresētās personas un infrastruktūru;
f)valsts procedūras un pasākumus starp attiecīgajām valsts iestādēm un struktūrām, lai nodrošinātu dalībvalstu efektīvu dalību un atbalstu koordinētā plašapmēra kiberdrošības incidentu un krīžu pārvaldībā Savienības līmenī.
4.Dalībvalstis paziņo Komisijai savas izraudzītās 1. punktā minētās kompetentās iestādes un iesniedz savus 3. punktā minētos valsts plānus reaģēšanai uz kiberdrošības incidentiem un krīzēm trīs mēnešu laikā no izraudzīšanās un minēto plānu pieņemšanas. Dalībvalstis var neiekļaut savos plānos konkrētu informāciju, ja un ciktāl tas ir stingri nepieciešams, lai saglabātu valsts drošību.
8. pants
Valstu kompetentās iestādes un vienotie kontaktpunkti
1.Katra dalībvalsts izraugās vienu vai vairākas kompetentās iestādes, kas atbild par kiberdrošību un par uzraudzības uzdevumiem, kas minēti šīs direktīvas VI nodaļā. Šim nolūkam dalībvalstis var izraudzīties esošu iestādi vai iestādes.
2.Kompetentās iestādes, kas minētas 1. punktā, uzrauga šīs direktīvas piemērošanu valsts līmenī.
3.Katra dalībvalsts izraugās vienu valsts kontaktpunktu kiberdrošības jautājumos (“vienotais kontaktpunkts”). Ja dalībvalsts izraugās tikai vienu kompetento iestādi, minētā kompetentā iestāde ir arī attiecīgās dalībvalsts vienotais kontaktpunkts.
4.Katrs vienotais kontaktpunkts koordinē sadarbību, lai nodrošinātu dalībvalstu iestāžu pārrobežu sadarbību ar attiecīgajām iestādēm citās dalībvalstīs, kā arī lai nodrošinātu starpnozaru sadarbību ar citām valsts kompetentajām iestādēm dalībvalstī.
5.Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm, kas minētas 1. punktā, un vienotajiem kontaktpunktiem ir pietiekami resursi, lai efektīvi un lietpratīgi veiktu tiem uzticētos uzdevumus un tādējādi sasniegtu šīs direktīvas mērķus. Dalībvalstis nodrošina izraudzīto pārstāvju efektīvu, lietpratīgu un drošu sadarbību sadarbības grupā, kas minēta 12. pantā.
6.Katra dalībvalsts nekavējoties paziņo Komisijai izraudzīto kompetento iestādi, kas minēta 1. punktā, un vienoto kontaktpunktu, kas minēts 3. punktā, to uzdevumus un visas turpmākās ar tām saistītās izmaiņas. Katra dalībvalsts publisko izraudzītās iestādes un kontaktpunktus. Komisija publicē izraudzīto vienoto kontaktpunktu sarakstu.
9. pants
Datordrošības incidentu reaģēšanas vienības (CSIRT)
1.Katra dalībvalsts izraugās vienu vai vairākas CSIRT, kuras atbilst 10. panta 1. punktā izklāstītajām prasībām, kuru darbība attiecas vismaz uz I un II pielikumā minētajām nozarēm, apakšnozarēm vai vienībām un kuras ir atbildīgas par incidentu risināšanu saskaņā ar labi definētu procesu. CSIRT var izveidot kompetentajā iestādē, kas minēta 8. pantā.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka katrai CSIRT ir pietiekami resursi, lai tās efektīvi pildītu to uzdevumus, kā izklāstīts 10. panta 2. punktā.
3.Dalībvalstis nodrošina, ka katras CSIRT rīcībā ir atbilstīga, droša un noturīga sakaru un informācijas infrastruktūra, lai apmainītos ar informāciju ar būtiskajām un svarīgajām vienībām un citām attiecīgajām ieinteresētajām personām. Šajā nolūkā dalībvalstis nodrošina, ka CSIRT sniedz ieguldījumu drošu informācijas apmaiņas rīku izmantošanā.
4. CSIRT sadarbojas un attiecīgā gadījumā saskaņā ar 26. pantu apmainās ar būtisko informāciju ar būtisko un svarīgo vienību uzticamām nozaru un starpnozaru kopienām.
5. CSIRT piedalās salīdzinošajā izvērtēšanā, ko organizē saskaņā ar 16. pantu.
6.Dalībvalstis nodrošina savu CSIRT efektīvu, lietpratīgu un drošu sadarbību 13. pantā minētajā CSIRT tīklā.
7.Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai CSIRT, kas izraudzītas saskaņā ar 1. punktu, CSIRT koordinatoru, kas izraudzīts saskaņā ar 6. panta 1. punktu, un to attiecīgos uzdevumus, kas paredzēti saistībā ar vienībām, kuras minētas I un II pielikumā.
8.Dalībvalstis var lūgt ENISA palīdzību valstu CSIRT izveidē.
10. pants
Prasības CSIRT un to uzdevumi
1. CSIRT atbilst šādām prasībām:
a) CSIRT nodrošina savu sakaru pakalpojumu plašu pieejamību, izvairoties no atsevišķu informācijas ķēdes punktu kļūdainas darbības, un tai ir vairāki saziņas līdzekļi, kas jebkurā laikā ļauj ar to sazināties un nodrošina saziņu ar citiem. CSIRT skaidri nosaka saziņas kanālus un dara tos zināmus ieinteresētajām personām un sadarbības partneriem;
b) CSIRT telpas un izmantotās informācijas sistēmas atrodas drošās vietās;
c) CSIRT ir aprīkotas ar atbilstīgu sistēmu pieprasījumu pārvaldībai un novirzīšanai, jo īpaši lai atvieglotu efektīvu un lietpratīgu nodošanu;
d) CSIRT ir pietiekams darbinieku skaits, lai nodrošinātu pieejamību jebkurā brīdī;
e) CSIRT ir nodrošinātas ar rezerves sistēmām un dublēšanas darba telpu, lai nodrošinātu pakalpojumu nepārtrauktību;
f) CSIRT ir iespēja piedalīties starptautiskos sadarbības tīklos.
2. CSIRT uzdevumi ir šādi:
a) kiberdraudu, neaizsargātības un incidentu uzraudzība valsts līmenī;
b) agrīnu brīdinājumu, trauksmju, paziņojumu sniegšana un informācijas izplatīšana būtiskajām un svarīgajām vienībām, kā arī citām ieinteresētajām personām par kiberdraudiem, neaizsargātību un incidentiem;
c) reaģēšana uz incidentiem;
d) dinamiskas risku un incidentu analīzes un situācijas apzināšanas nodrošināšana attiecībā uz kiberdrošību;
e) pēc vienības pieprasījuma — to pakalpojumu sniegšanā izmantoto tīklu un informācijas sistēmu proaktīvas skenēšanas nodrošināšana;
f) piedalīšanās CSIRT tīklā un savstarpējas palīdzības sniegšana citiem tīkla dalībniekiem pēc to lūguma.
3. CSIRT nodibina sadarbības attiecības ar attiecīgajiem dalībniekiem privātajā sektorā, lai labāk sasniegtu direktīvas mērķus.
4.Lai veicinātu sadarbību, CSIRT veicina vienotas vai standartizētas prakses, klasifikācijas shēmu un taksonomiju pieņemšanu un izmantošanu attiecībā uz:
a) incidentu risināšanas procedūrām;
b) kiberdrošības krīžu pārvaldību;
c) koordinētu neaizsargātības atklāšanu.
11. pants
Sadarbība valsts līmenī
1.Vienas un tās pašas dalībvalsts kompetentās iestādes, kas minētas 8. pantā, vienotais kontaktpunkts un CSIRT — ja tās ir atsevišķas struktūras — sadarbojas attiecībā uz šajā direktīvā noteikto pienākumu izpildi.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka vai nu to kompetentās iestādes, vai arī to CSIRT saņem paziņojumus par incidentiem, nozīmīgiem kiberdraudiem un gandrīz notikušiem notikumiem, kurus iesniedz atbilstoši šai direktīvai. Ja dalībvalsts nolemj, ka tās CSIRT nesaņems minētos paziņojumus, CSIRT — ciktāl tas ir nepieciešams to uzdevumu izpildei — tiek piešķirta piekļuve datiem par incidentiem, kurus paziņojušas būtiskās vai svarīgās vienības atbilstoši 20. pantam.
3.Katra dalībvalsts nodrošina, ka tās kompetentās iestādes vai CSIRT informē tās vienoto kontaktpunktu par paziņojumiem, kas attiecas uz incidentiem, nozīmīgiem kiberdraudiem un gandrīz notikušiem notikumiem un kas sniegti atbilstoši šai direktīvai.
4.Ciktāl nepieciešams šajā direktīvā noteikto uzdevumu un pienākumu izpildei, dalībvalstis nodrošina atbilstīgu sadarbību starp kompetentajām iestādēm, vienotajiem kontaktpunktiem un tiesībaizsardzības iestādēm, datu aizsardzības iestādēm un iestādēm, kas atbild par kritiskajām infrastruktūrām atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], un valsts finanšu iestādēm, kas izraudzītas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) XXXX/XXXX [DORA regula] minētajā dalībvalstī.
5.Dalībvalstis nodrošina, ka to kompetentās iestādes regulāri sniedz informāciju kompetentajām iestādēm, kas izraudzītas saskaņā ar Direktīvu (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], par kiberdrošības riskiem, kiberdraudiem un incidentiem, kas ietekmē būtiskās vienības, kuras identificētas kā kritiskas vai kā vienības, kas ir līdzvērtīgas kritiskām vienībām, atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], kā arī par pasākumiem, ko veikušas kompetentās iestādes, reaģējot uz šādiem riskiem un incidentiem.
III NODAĻA
Sadarbība
12. pants
Sadarbības grupa
1.Lai atbalstītu un veicinātu stratēģisku sadarbību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm direktīvas piemērošanas jomā, izveido sadarbības grupu.
2.Sadarbības grupa veic savus uzdevumus, pamatojoties uz divgadu darba programmām, kas minētas 6. punktā.
3.Sadarbības grupas sastāvā ir pārstāvji no dalībvalstīm, Komisijas un ENISA. Sadarbības grupas darbībās kā novērotājs piedalās Eiropas Ārējās darbības dienests. Sadarbības grupas darbībās var piedalīties Eiropas uzraudzības iestādes (EUI) saskaņā ar Regulas (ES) XXXX/XXXX [DORA regula] 17. panta 5. punkta c) apakšpunktu.
Attiecīgā gadījumā sadarbības grupa var uzaicināt tās darbā piedalīties pārstāvjus no attiecīgajām ieinteresētajām personām.
Komisija nodrošina sekretariātu.
4.Sadarbības grupai ir šādi uzdevumi:
a) dot norādījumus kompetentajām iestādēm par šīs direktīvas transponēšanu un īstenošanu;
b) apmainīties ar paraugpraksi un informāciju saistībā ar šīs direktīvas īstenošanu, arī par kiberdraudiem, incidentiem, neaizsargātību, gandrīz notikušiem notikumiem, izpratnes veicināšanas iniciatīvām, apmācību, vingrinājumiem un prasmēm, spēju veidošanu, kā arī standartiem un tehniskajām specifikācijām;
c) apmainīties ar padomiem un sadarboties ar Komisiju jaunu kiberdrošības politikas iniciatīvu jomā;
d) apmainīties ar padomiem un sadarboties ar Komisiju saistībā ar Komisijas īstenošanas vai deleģēto aktu projektiem, ko pieņem atbilstoši šai direktīvai;
e) apmainīties ar paraugpraksi un informāciju ar attiecīgajām Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām;
f) apspriest ziņojumus par salīdzinošo izvērtēšanu, kas minēti 16. panta 7. punktā;
g) apspriest kopējo uzraudzības darbību rezultātus pārrobežu lietās, kā minēts 34. pantā;
h) sniegt stratēģiskus norādījumus CSIRT tīklam par īpašām jaunām problēmām;
i) sniegt ieguldījumu kiberdrošības spējās visā Savienībā, veicinot valsts amatpersonu apmaiņu, īstenojot spēju veidošanas programmu, kurā iesaista darbiniekus no dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai CSIRT;
j) organizēt regulāras kopīgas sanāksmes ar attiecīgajām privātā sektora ieinteresētajām personām visā Savienībā, lai apspriestu grupas veiktās darbības un apkopotu informāciju par jaunām politikas problēmām;
k) apspriest darbu, kas veikts saistībā ar kiberdrošības mācībām, tostarp ENISA veikto darbu.
5.Sadarbības grupa var pieprasīt no CSIRT tīkla tehnisku ziņojumu par atlasītiem tematiem.
6.Līdz [..] 24 mēneši pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas un pēc tam reizi divos gados sadarbības grupa izstrādā darba programmu par darbībām, kas veicamas, lai īstenotu tās mērķus un uzdevumus. Saskaņā ar šo direktīvu pieņemtās pirmās programmas termiņu pielāgo saskaņā ar Direktīvu (ES) 2016/1148 pieņemtās pēdējās programmas termiņam.
7.Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka procesuālo kārtību, kas nepieciešama sadarbības grupas darbībai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 37. panta 2. punktā.
8.Sadarbības grupa regulāri un vismaz reizi gadā tiekas ar Kritisko vienību noturības grupu, kas izveidota ar Direktīvu (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], lai veicinātu stratēģisko sadarbību un informācijas apmaiņu.
13. pants
CSIRT tīkls
1.Lai palīdzētu attīstīt paļāvību un uzticēšanos un veicinātu ātru un efektīvu operatīvo sadarbību starp dalībvalstīm, tiek izveidots valstu CSIRT tīkls.
2. CSIRT tīkls sastāv no dalībvalstu CSIRT un CERT-EU pārstāvjiem. Komisija piedalās CSIRT tīklā novērotāja statusā. ENISA nodrošina sekretariātu un aktīvi atbalsta sadarbību starp CSIRT.
3. CSIRT tīklam ir šādi uzdevumi:
(a)apmainīties ar informāciju par CSIRT spējām;
(b)apmainīties ar būtisku informāciju par incidentiem, gandrīz notikušiem notikumiem, kiberdraudiem, riskiem un neaizsargātību;
(c)ja to lūdz CSIRT tīkla pārstāvis, kuru varētu ietekmēt incidents, — apmainīties ar informāciju un apspriest informāciju par attiecīgo incidentu un saistītajiem kiberdraudiem, riskiem un neaizsargātību;
(d)pēc CSIRT tīkla pārstāvja lūguma apspriest un, ja iespējams, īstenot saskaņotu reaģēšanu uz incidentu, kas ir identificēts attiecīgās dalībvalsts jurisdikcijā;
(e)sniegt dalībvalstīm atbalstu pārrobežu incidentu risināšanā atbilstoši šai direktīvai;
(f)sadarboties un sniegt palīdzību izraudzītajām CSIRT, kas minētas 6. pantā, attiecībā uz tādas daudzpusējas koordinētas neaizsargātības atklāšanas pārvaldību, kura ietekmē vairākus IKT produktu ražotājus vai IKT pakalpojumu sniedzējus un IKT procesu nodrošinātājus, kas nodibināti dažādās dalībvalstīs;
(g)apspriest un apzināt operatīvās sadarbības turpmākos veidus, arī attiecībā uz:
i) kiberdraudu un incidentu kategorijām;
ii) agrīniem brīdinājumiem;
iii) savstarpēju palīdzību;
iv) koordinēšanas principiem un kārtību, reaģējot uz pārrobežu riskiem un incidentiem;
v) ieguldījumu valsts plānā reaģēšanai uz kiberdrošības incidentiem un krīzēm, kas minēts 7. panta 3. punktā;
(h)informēt sadarbības grupu par savām darbībām un par operatīvās sadarbības turpmākajiem veidiem, kas apspriesti, ievērojot g) apakšpunktu, nepieciešamības gadījumā lūdzot norādījumus attiecībā uz tiem;
(i)apkopot informāciju no kiberdrošības mācībām, tostarp tām, ko organizē ENISA;
(j)pēc atsevišķas CSIRT pieprasījuma apspriest minētās CSIRT spējas un sagatavotību;
(k)sadarboties un apmainīties ar informāciju ar reģionālajiem un Savienības līmeņa drošības operāciju centriem (SOC), lai uzlabotu vienotu situācijas izpratni par incidentiem un draudiem Savienībā;
(l)apspriest salīdzinošās izvērtēšanas ziņojumus, kas minēti 16. panta 7. punktā;
(m)izdot vadlīnijas, lai atvieglotu operatīvās prakses konverģenci saistībā ar šā panta noteikumu piemērošanu attiecībā uz operatīvo sadarbību.
4.Šīs direktīvas 35. pantā minētās pārskatīšanas nolūkā CSIRT tīkls līdz 24 mēneši pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas un pēc tam reizi divos gados novērtē gūto progresu operatīvajā sadarbībā un sagatavo ziņojumu. Ziņojumā izdara secinājumus par rezultātiem, kas gūti 16. pantā minētajā salīdzinošajā izvērtēšanā, kura veikta saistībā ar valstu CSIRT, tostarp secinājumus un ieteikumus, kas jāīsteno atbilstoši šim pantam. Minēto ziņojumu iesniedz arī sadarbības grupai.
5. CSIRT tīkls sev pieņem reglamentu.
14. pants
Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīkls (EU-CyCLONe)
1.Lai atbalstītu plašapmēra kiberdrošības incidentu un krīžu koordinētu pārvaldību operatīvā līmenī un nodrošinātu regulāru informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un Savienības iestādēm, struktūrām un aģentūrām, ar šo tiek izveidots Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīkls (EU-CyCLONe).
2.EU-CyCLONe sastāvā ir pārstāvji no dalībvalstu krīžu pārvaldības iestādēm, kas izraudzītas saskaņā ar 7. pantu, Komisijas un ENISA. ENISA nodrošina tīkla sekretariātu un atbalsta drošu informācijas apmaiņu.
3.EU-CyCLONe uzdevumi ir šādi:
a) paaugstināt plašapmēra incidentu un krīžu pārvaldības sagatavotības līmeni;
b) attīstīt vienotu situācijas izpratni par būtiskajiem kiberdrošības draudiem;
c) koordinēt plašapmēra incidentu un krīžu pārvaldību un atbalstīt lēmumu pieņemšanu politiskā līmenī saistībā ar šādiem incidentiem un krīzēm;
d) apspriest valstu plānus reaģēšanai uz kiberdrošības incidentiem un krīzēm, kas minēti 7. panta 2. punktā.
4.EU-CyCLONe sev pieņem reglamentu.
5.EU-CyCLONe regulāri ziņo sadarbības grupai par kiberdraudiem, incidentiem un tendencēm, īpaši pievēršoties to ietekmei uz būtiskajām un svarīgajām vienībām.
6.EU-CyCLONe sadarbojas ar CSIRT tīklu, pamatojoties uz saskaņotu procesuālo kārtību.
15. pants
Ziņojums par situāciju kiberdrošības jomā Savienībā
1. ENISA, sadarbojoties ar Komisiju, izdod divgadu ziņojumu par situāciju kiberdrošības jomā Savienībā. Ziņojumā īpaši iekļauj novērtējumu par:
(a)kiberdrošības spēju attīstību Savienībā;
(b)tehniskajiem un finansiālajiem resursiem un cilvēkresursiem, kas pieejami kompetentajām iestādēm, un kiberdrošības politikas nostādnēm, un uzraudzības pasākumu un izpildes darbību īstenošanu, ņemot vērā 16. pantā minētās salīdzinošās izvērtēšanas rezultātus;
(c)kiberdrošības rādītāju, kas paredz saskaņotu novērtējumu par kiberdrošības spēju brieduma līmeni.
2.Ziņojumā iekļauj īpašus politiskus ieteikumus kiberdrošības līmeņa paaugstināšanai Savienībā un konstatējumu kopsavilkumu par attiecīgo periodu no aģentūras ES kiberdrošības tehniskās situācijas ziņojumiem, ko izdevusi ENISA saskaņā ar Regulas (ES) 2019/881 7. panta 6. punktu.
16. pants
Salīdzinošā izvērtēšana
1.Komisija pēc apspriešanās ar sadarbības grupu un ENISA, vēlākais, 18 mēnešus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā nosaka salīdzinošās izvērtēšanas sistēmas metodiku un saturu dalībvalstu kiberdrošības politikas efektivitātes novērtēšanai. Izvērtēšanu veic kiberdrošības tehniskie eksperti no dalībvalstīm, kas nav dalībvalsts, par kuru tiek veikta izvērtēšana, un tajā aplūko vismaz šādus aspektus:
i) 18. un 20. pantā minēto kiberdrošības riska pārvaldības prasību un ziņošanas pienākumu īstenošanas efektivitāte;
ii) spēju līmenis, ieskaitot pieejamos finansiālos un tehniskos resursus un cilvēkresursus, un valsts kompetento iestāžu uzdevumu izpildes efektivitāte;
iii) CSIRT operatīvās spējas un efektivitāte;
iv) 34. pantā minētās savstarpējās palīdzības efektivitāte;
v) šīs direktīvas 26. pantā minētā informācijas apmaiņas satvara efektivitāte.
2.Metodika ietver objektīvus, nediskriminējošus, taisnīgus un pārredzamus kritērijus, uz kuru pamata dalībvalstis izraugās ekspertus, kas ir tiesīgi veikt salīdzinošo izvērtēšanu. ENISA un Komisija izraugās ekspertus, kuri piedalās salīdzinošajā izvērtēšanā novērotāja statusā. Komisija ar ENISA atbalstu 1. punktā minētajā metodikā nosaka objektīvu, nediskriminatīvu, taisnīgu un pārredzamu sistēmu ekspertu atlasei un piešķiršanai nejaušības kārtā katrai salīdzinošajai izvērtēšanai.
3.Par salīdzinošās izvērtēšanas organizatoriskajiem aspektiem izlemj Komisija, kuru atbalsta ENISA, pēc apspriešanās ar sadarbības grupu un pamatojoties uz kritērijiem, kas noteikti 1. punktā minētajā metodikā. Salīdzinošajā izvērtēšanā novērtē 1. punktā minētos aspektus attiecībā uz visām dalībvalstīm un nozarēm, tostarp mērķtiecīgiem jautājumiem, kas īpaši skar vienu vai vairākas dalībvalstis vai vienu vai vairākas nozares.
4.Salīdzinošā izvērtēšana ietver faktiskus vai virtuālus apmeklējumus klātienē un apmaiņu no tālienes. Ievērojot labas sadarbības principu, dalībvalstis, par kurām tiek veikta izvērtēšana, sniedz izraudzītajiem ekspertiem prasīto informāciju, kas nepieciešama pārskatīto aspektu novērtēšanai. Visu salīdzinošās izvērtēšanas procesa laikā iegūto informāciju izmanto tikai šim mērķim. Eksperti, kuri piedalās salīdzinošajā izvērtēšanā, neizpauž trešām personām sensitīvu vai konfidenciālu informāciju, kas iegūta izvērtēšanas laikā.
5.Vienus un tos pašus aspektus pēc to izvērtēšanas dalībvalstī turpmāk vairs neizvērtē tajā pašā dalībvalstī divus gadus pēc salīdzinošās izvērtēšanas noslēgšanas, ja Komisija, apspriežoties ar ENISA un sadarbības grupu, nenolemj citādi.
6.Dalībvalstis nodrošina, ka katrs interešu konflikta risks saistībā ar izraudzītajiem ekspertiem tiek nekavējoties darīts zināms pārējām dalībvalstīm, Komisijai un ENISA.
7.Eksperti, kuri piedalās salīdzinošajā izvērtēšanā, sagatavo ziņojumus par izvērtēšanas konstatējumiem un secinājumiem. Ziņojumus iesniedz Komisijai, sadarbības grupai, CSIRT tīklam un ENISA. Ziņojumus apspriež sadarbības grupā un CSIRT tīklā. Ziņojumus var publicēt sadarbības grupas specializētajā tīmekļa vietnē.
IV NODAĻA
Kiberdrošības riska pārvaldības un ziņošanas pienākumi
I IEDAĻA
Kiberdrošības riska pārvaldība un ziņošana
17. pants
Pārvalde
1.Dalībvalstis nodrošina, ka būtisko un svarīgo vienību pārvaldes struktūras apstiprina kiberdrošības riska pārvaldības pasākumus, ko veic minētās vienības, lai izpildītu 18. panta prasības, pārrauga to īstenošanu un atbild, ja vienības neizpilda šajā pantā noteiktos pienākumus.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka pārvaldības struktūras locekļi regulāri apgūst īpašu apmācību, kurā iegūst pietiekamas zināšanas un prasmes, lai izprastu un novērtētu kiberdrošības riskus un pārvaldības praksi, kā arī to ietekmi uz vienības darbībām.
18. pants
Kiberdrošības riska pārvaldības pasākumi
1.Dalībvalstis nodrošina, ka būtiskās un svarīgās vienības veic atbilstīgus un samērīgus tehniskos un organizatoriskos pasākumus, lai pārvaldītu riskus to tīklu un informācijas sistēmu drošībai, ko tās izmanto savu pakalpojumu sniegšanā. Ņemot vērā jaunākos tehniskos sasniegumus, ar minētajiem pasākumiem nodrošina radītajam riskam atbilstošu tīklu un informācijas sistēmu drošības līmeni.
2.Pasākumos, kas minēti 1. punktā, ietver vismaz:
(a)riska analīzes un informācijas sistēmu drošības politiku;
(b)incidentu risināšanu (incidentu novēršana, atklāšana un reaģēšana uz tiem);
(c)darbības nepārtrauktības un krīžu pārvaldību;
(d)piegādes ķēdes drošību, tostarp ar drošību saistītus aspektus, kas skar attiecības starp katru vienību un tās piegādātājiem vai pakalpojumu sniedzējiem, piemēram, datu uzglabāšanas un apstrādes pakalpojumu vai pārvaldītas drošības pakalpojumu sniedzējiem;
(e)drošību tīklu un informācijas sistēmu ieguvē, attīstīšanā un uzturēšanā, tostarp rīcību neaizsargātības gadījumā un atklāšanā;
(f)politikas nostādnes un procedūras (testēšanu un revīziju), lai novērtētu kiberdrošības riska pārvaldības pasākumu efektivitāti;
(g)kriptogrāfijas un šifrēšanas izmantošanu.
3.Dalībvalstis nodrošina, ka, apsverot atbilstīgus pasākumus, kas minēti 2. punkta d) apakšpunktā, vienības ņem vērā neaizsargātību, kas raksturīga katram piegādātājam un pakalpojumu sniedzējam, un to piegādātāju un pakalpojumu sniedzēju produktu vispārējo kvalitāti un kiberdrošības praksi, ieskaitot to drošās attīstības procedūras.
4.Dalībvalstis nodrošina, ka tad, ja vienība konstatē, ka attiecīgi tās pakalpojumi vai uzdevumi neatbilst 2. punktā noteiktajām prasībām, tā nekavējoties veic visus nepieciešamos korektīvos pasākumus, lai nodrošinātu attiecīgā pakalpojuma atbilstību.
5.Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, lai noteiktu 2. punktā minēto elementu tehniskās un metodiskās specifikācijas. Sagatavojot minētos aktus, Komisija rīkojas saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 37. panta 2. punktā, un, ciktāl iespējams, ievēro starptautiskos un Eiropas standartus, kā arī attiecīgās tehniskās specifikācijas.
6.Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 36. pantu, lai papildinātu 2. punktā noteiktos elementus nolūkā ņemt vērā jaunus kiberdraudus, tehnoloģiju attīstību vai nozaru specifiku.
19. pants
ES koordinētie kritisko piegādes ķēžu riska novērtējumi
1.Sadarbības grupa kopā ar Komisiju un ENISA var veikt īpašu kritisku IKT pakalpojumu, sistēmu vai produktu piegādes ķēžu koordinētus drošības riska novērtējumus, ņemot vērā tehniskus un attiecīgā gadījumā netehniskus riska faktorus.
2.Komisija pēc apspriešanās ar sadarbības grupu un ENISA identificē īpašos kritiskos IKT pakalpojumus, sistēmas vai produktus, par kuriem var veikt 1. punktā minēto koordinēto riska novērtējumu.
20. pants
Ziņošanas pienākumi
1.Dalībvalstis nodrošina, ka būtiskās un svarīgās vienības bez nepamatotas kavēšanās paziņo kompetentajām iestādēm vai CSIRT saskaņā ar 3. un 4. punktu par ikvienu incidentu, kam ir būtiska ietekme uz to pakalpojumu sniegšanu. Attiecīgā gadījumā minētās vienības bez nepamatotas kavēšanās informē savus pakalpojumu saņēmējus par incidentiem, kas varētu nelabvēlīgi ietekmēt konkrētā pakalpojuma sniegšanu. Dalībvalstis nodrošina, ka minētās vienības cita starpā paziņo visu informāciju, kas ļauj kompetentajām iestādēm vai CSIRT noteikt incidenta pārrobežu ietekmi.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka būtiskās un svarīgās vienības bez nepamatotas kavēšanās informē kompetentās iestādes vai CSIRT par visiem nozīmīgajiem kiberdraudiem, ko minētās vienības identificējušas kā tādus, kuri būtu varējuši izraisīt nozīmīgu incidentu.
Attiecīgā gadījumā minētās vienības bez nepamatotas kavēšanās informē savus pakalpojumu saņēmējus, kurus varētu skart ievērojami kiberdraudi, par visiem pasākumiem vai tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ko minētie saņēmēji var veikt, reaģējot uz konkrētajiem draudiem. Attiecīgā gadījumā vienības arī informē minētos saņēmējus par pašiem draudiem. Paziņošana neuzliek ziņotājai vienībai lielāku atbildību.
3.Incidentu uzskata par nozīmīgu, ja:
(a)incidents ir izraisījis vai var izraisīt ievērojamu darbības traucējumu vai finansiālus zaudējumus attiecīgajai vienībai;
(b)incidents ir ietekmējis vai var ietekmēt citas fiziskas vai juridiskas personas, izraisot ievērojamus materiālus vai nemateriālus zaudējumus.
4.Dalībvalstis nodrošina, ka 1. punktā noteiktās paziņošanas nolūkos attiecīgās vienības iesniedz kompetentajām iestādēm vai CSIRT:
(a)bez nepamatotas kavēšanās un katrā ziņā 24 stundu laikā no brīža, kad uzzinājušas par incidentu, — sākotnēju paziņojumu, kurā attiecīgā gadījumā norāda, vai incidentu ir izraisījusi, domājams, nelikumīga vai ļaunprātīga rīcība;
(b)pēc kompetentās iestādes vai CSIRT pieprasījuma — starpposma ziņojumu par attiecīgajiem statusa atjauninājumiem;
(c)galīgu ziņojumu ne vēlāk kā mēnesi pēc a) apakšpunktā minētā ziņojuma iesniegšanas, tajā iekļaujot vismaz:
i) incidenta, tā smaguma un ietekmes sīku aprakstu;
ii) draudu veidu vai pamatcēloni, kas varētu būt izraisījis incidentu;
iii) piemērotos un notiekošos riska mazināšanas pasākumus.
Dalībvalstis nodrošina, ka pienācīgi pamatotos gadījumos un pēc vienošanās ar kompetentajām iestādēm vai CSIRT attiecīgā vienība var atkāpties no a) un c) apakšpunktā noteiktajiem termiņiem.
5.Valsts kompetentās iestādes vai CSIRT 24 stundu laikā no 4. punkta a) apakšpunktā minētā sākotnējā paziņojuma saņemšanas sniedz ziņotājai vienībai atbildi, kurā iekļauj sākotnējo atgriezenisko saiti par incidentu un — pēc vienības pieprasījuma — norādījumus par iespējamo riska mazināšanas pasākumu īstenošanu. Ja CSIRT nesaņem 1. un 2. punktā minēto paziņojumu, minētos norādījumus sniedz kompetentā iestāde, sadarbojoties ar CSIRT. Ja attiecīgā vienība lūdz papildu tehnisko atbalstu, CSIRT to sniedz. Ja ir aizdomas, ka incidents ir noziedzīgs, valsts kompetentās iestādes vai CSIRT arī dod norādījumus par incidenta paziņošanu tiesībaizsardzības iestādēm.
6.Attiecīgā gadījumā, īpaši tad, ja 1. punktā minētais incidents skar divas vai vairākas dalībvalstis, kompetentā iestāde vai CSIRT informē citas skartās dalībvalstis un ENISA par incidentu. To darot, kompetentās iestādes, CSIRT un vienotie kontaktpunkti saskaņā ar Savienības tiesību aktiem vai valsts tiesību aktiem, kas atbilst Savienības tiesību aktiem, nodrošina vienības drošību un komerciālās intereses, kā arī sniegtās informācijas konfidencialitāti.
7.Ja ir nepieciešams informēt sabiedrību, lai novērstu incidentu vai risinātu notiekošu incidentu, vai incidenta atklāšana citādi ir sabiedrības interesēs, kompetentā iestāde vai CSIRT un attiecīgā gadījumā citu iesaistīto dalībvalstu kompetentās iestādes vai CSIRT pēc apspriešanās ar attiecīgo vienību informē sabiedrību par incidentu vai pieprasa, lai to dara vienība.
8.Pēc kompetentās iestādes vai CSIRT pieprasījuma vienotais kontaktpunkts nosūta atbilstoši 1. un 2. punktam saņemtos paziņojumus citu skarto dalībvalstu vienotajiem kontaktpunktiem.
9.Vienotais kontaktpunkts reizi mēnesī iesniedz ENISA kopsavilkuma ziņojumu, kurā iekļauj anonimizētus un apkopotus datus par incidentiem, nozīmīgiem kiberdraudiem un gandrīz notikušiem notikumiem, par kuriem paziņots saskaņā ar 1. un 2. punktu un 27. pantu. Lai veicinātu salīdzināmas informācijas sniegšanu, ENISA var izdot tehniskus norādījumus par kopsavilkuma ziņojumā iekļautās informācijas parametriem.
10.Kompetentās iestādes kompetentajām iestādēm, kuras izraudzītas atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], sniedz informāciju par incidentiem un kiberdraudiem, ko saskaņā ar 1. un 2. punktu paziņojušas būtiskās vienības, kas identificētas kā kritiskas vienības, vai vienības, kas ir līdzvērtīgas kritiskajām vienībām, atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva].
11.Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kuros sīkāk nosaka atbilstoši 1. un 2. punktam iesniegtajā ziņojumā iekļaujamās informācijas veidu, ziņojuma formātu un paziņošanas procedūru. Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, lai precizētu, kuros gadījumos incidentu uzskata par nozīmīgu, kā minēts 3. punktā. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 37. panta 2. punktā.
21. pants
Eiropas kiberdrošības sertifikācijas shēmu izmantošana
1.Lai pierādītu atbilstību konkrētām 18. panta prasībām, dalībvalstis var pieprasīt, lai būtiskās un svarīgās vienības sertificē konkrētus IKT produktus, IKT pakalpojumus un IKT procesus atbilstoši īpašām Eiropas kiberdrošības sertifikācijas shēmām, kas pieņemtas saskaņā ar Regulas (ES) 2019/881 49. pantu. Produktus, pakalpojumus un procesus, uz kuriem attiecas sertifikācija, var izstrādāt būtiska vai svarīga vienība, vai tos var iepirkt no trešām personām.
2.Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, ar ko nosaka, kurām būtisko vienību kategorijām ir jāsaņem sertifikāts un atbilstoši kurām īpašajām Eiropas kiberdrošības sertifikācijas shēmām saskaņā ar 1. punktu. Deleģētos aktus pieņem saskaņā ar 36. pantu.
3.Komisija var pieprasīt, lai gadījumos, kad nav pieejama neviena atbilstīga Eiropas kiberdrošības sertifikācijas shēma 2. punkta nolūkos, ENISA sagatavo kandidātshēmu atbilstoši Regulas (ES) 2019/881 48. panta 2. punktam.
22. pants
Standartizācija
1.Lai sekmētu 18. panta 1. un 2. punkta konverģentu īstenošanu, dalībvalstis, neliekot izmantot konkrētu tehnoloģijas veidu un nediskriminējot par labu tā izmantošanai, veicina tādu Eiropas vai starptautiski atzītu standartu un specifikāciju izmantošanu, kas ir atbilstīgi tīklu un informācijas sistēmu drošībai.
2. ENISA sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādā konsultatīvus ieteikumus un pamatnostādnes par tehniskajām jomām, kas jāapsver saistībā ar 1. punktu, kā arī par jau esošajiem standartiem, tostarp dalībvalstu standartiem, kas ļautu aptvert minētās jomas.
23. pants
Domēnu nosaukumu un reģistrācijas datu datubāzes
1.Lai veicinātu DNS drošību, stabilitāti un noturību, dalībvalstis nodrošina, ka ALD reģistri un vienības, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, ar pienācīgu rūpību savāc un uztur precīzus un pilnīgus domēnu nosaukumu reģistrācijas datus speciālā datubāzē, ievērojot Savienības datu aizsardzības tiesību aktus par datiem, kas ir persondati.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka 1. punktā minētajās domēnu nosaukumu reģistrācijas datu datubāzēs ir ietverta attiecīga informācija, kas ļauj identificēt domēnu nosaukumu turētājus un kontaktpunktus, kuri pārvalda ALD nosaukumus, un sazināties ar tiem.
3.Dalībvalstis nodrošina, ka ALD reģistri un vienības, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, ir ieviesuši politiku un procedūras, lai nodrošinātu, ka datubāzēs ir iekļauta precīza un pilnīga informācija. Dalībvalstis nodrošina, ka šāda politika un procedūras tiek publiskotas.
4.Dalībvalstis nodrošina, ka ALD reģistri un vienības, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, bez nepamatotas kavēšanās pēc domēna nosaukuma reģistrācijas publicē domēnu reģistrācijas datus, kas nav persondati.
5.Dalībvalstis nodrošina, ka ALD reģistri un vienības, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, sniedz leģitīmiem piekļuves prasītājiem pēc to likumīgiem un pienācīgi pamatotiem pieprasījumiem piekļuvi īpašiem domēnu nosaukumu reģistrācijas datiem, ievērojot Savienības datu aizsardzības tiesību aktus. Dalībvalstis nodrošina, ka ALD reģistri un vienības, kas sniedz domēnu nosaukumu reģistrācijas pakalpojumus saistībā ar ALD, bez nepamatotas kavēšanās atbild uz visiem piekļuves pieprasījumiem. Dalībvalstis nodrošina, ka politika un procedūras šādu datu izpaušanai tiek publiskotas.
II iedaļa
Jurisdikcija un reģistrācija
24. pants
Jurisdikcija un teritorialitāte
1.DNS pakalpojumu sniedzējus, ALD nosaukumu reģistrus, mākoņpakalpojumu sniedzējus, datu centru pakalpojumu sniedzējus un satura piegādes tīklu nodrošinātājus, kas minēti I pielikuma 8. punktā, kā arī digitālo pakalpojumu sniedzējus, kas minēti II pielikuma 6. punktā, uzskata par tādiem, kas ir tās dalībvalsts jurisdikcijā, kurā atrodas to galvenā darījumdarbības vieta Savienībā.
2.Šīs direktīvas nolūkos vienības, kas minētas 1. punktā, uzskata par tādām, kuru galvenā darījumdarbības vieta Savienībā ir tajā dalībvalstī, kurā tiek pieņemti lēmumi saistībā ar kiberdrošības riska pārvaldības pasākumiem. Ja šādi lēmumi netiek pieņemti darījumdarbības vietā Savienībā, uzskata, ka galvenā darījumdarbības vieta ir dalībvalstī, kurā vienībām ir darījumdarbības vieta ar vislielāko darbinieku skaitu Savienībā.
3.Ja 1. punktā minētajai vienībai nav darījumdarbības vietas Savienībā, bet tā piedāvā pakalpojumus Savienībā, tā izraugās pārstāvi Savienībā. Minētajam pārstāvim darījumdarbības vieta ir vienā no dalībvalstīm, kurās tiek piedāvāti pakalpojumi. Uzskata, ka šāda vienība ir tās dalībvalsts jurisdikcijā, kurā ir pārstāvja darījumdarbības vieta. Ja nav izraudzīta pārstāvja Savienībā atbilstoši šim pantam, jebkura dalībvalsts, kurā vienība sniedz pakalpojumus, var veikt tiesiskas darbības pret vienību sakarā ar neatbilstību šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem.
4.Vienības veiktā pārstāvja izraudzīšanās, kā minēts 1. punktā, neskar tiesiskās darbības, ko var ierosināt pret pašu vienību.
25. pants
Būtisko un svarīgo vienību reģistrs
1.ENISA izveido un uztur 24. panta 1. punktā minēto būtisko un svarīgo vienību reģistru. Vienības līdz [12 mēneši pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā] iesniedz ENISA šādu informāciju:
(a)vienības nosaukums;
(b)tās galvenās darījumdarbības vietas adrese un tās citu darījumdarbības vietu adrese Savienībā vai, ja vienībai nav darījumdarbības vietas Savienībā, atbilstoši 24. panta 3. punktam izraudzītā tās pārstāvja darījumdarbības vietas adrese Savienībā;
(c)jaunākā kontaktinformācija, ieskaitot vienību e-pasta adreses un tālruņa numurus.
2.Vienības, kas minētas 1. punktā, informē ENISA par visām izmaiņām informācijā, ko tās iesniegušas atbilstoši 1. punktam, nekavējoties un katrā ziņā trīs mēnešu laikā no attiecīgo izmaiņu stāšanās spēkā.
3.Saņemot informāciju atbilstoši 1. punktam, ENISA to nosūta vienotajiem kontaktpunktiem atkarībā no norādītās katras vienības galvenās darījumdarbības vietas vai, ja tai nav darījumdarbības vietas Savienībā, tās izraudzītā pārstāvja darījumdarbības vietas. Ja vienībai, kas minēta 1. punktā, papildus tās galvenajai darījumdarbības vietai Savienībā ir arī citas darījumdarbības vietas citās dalībvalstīs, ENISA informē arī šo dalībvalstu vienotos kontaktpunktus.
4.Ja vienība nereģistrē savu darbību vai neiesniedz attiecīgo informāciju 1. punktā noteiktajā termiņā, jebkura dalībvalsts, kurā vienība sniedz pakalpojumus, ir kompetenta nodrošināt, ka attiecīgā vienība izpilda šajā direktīvā noteiktos pienākumus.
V NODAĻA
Informācijas apmaiņa
26. pants
Kiberdrošības informācijas apmaiņas pasākumi
1.Neskarot Regulu (ES) 2016/679, dalībvalstis nodrošina, ka būtiskās un svarīgās vienības var savstarpēji apmainīties ar būtisku kiberdrošības informāciju, ieskaitot informāciju, kas attiecas uz kiberdraudiem, neaizsargātību, apdraudējuma rādītājiem, taktiku, paņēmieniem un procedūrām, kiberdrošības brīdinājumiem un konfigurācijas rīkiem, ja šāda informācijas apmaiņa:
(a)ir paredzēta, lai novērstu vai atklātu incidentus vai reaģētu uz tiem, vai mazinātu to riskus;
(b)veicina kiberdrošības līmeni, it īpaši – palielinot informētību attiecībā uz kiberdraudiem, ierobežojot vai traucējot kiberdraudu izplatīšanos, atbalstot virkni aizsardzības spēju, neaizsargātības izlabošanu un atklāšanu, draudu atklāšanas metodes, seku mazināšanas stratēģijas vai reaģēšanas un seku novēršanas posmus.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka informācijas apmaiņa notiek būtisko un svarīgo vienību uzticamās kopienās. Šādu apmaiņu īsteno, veicot informācijas apmaiņas pasākumus attiecībā uz informācijas iespējami sensitīvo raksturu un saskaņā ar 1. punktā minētajām Savienības tiesību aktu normām.
3.Dalībvalstis pieņem noteikumus, kuros precizē 2. punktā minēto informācijas apmaiņas pasākumu procedūru, operatīvos elementus (tostarp speciālu IKT platformu izmantošanu), saturu un nosacījumus. Šādos noteikumos arī sīkāk apraksta publisku iestāžu iesaistīšanos šādos pasākumos, kā arī operatīvos elementus, tostarp speciālu IT platformu izmantošanu. Dalībvalstis piedāvā atbalstu šādu pasākumu piemērošanā atbilstoši to politikas nostādnēm, kas minētas 5. panta 2. punkta g) apakšpunktā.
4.Būtiskās un svarīgās vienības informē kompetentās iestādes par savu dalību 2. punktā minētajos informācijas apmaiņas pasākumos, tiklīdz tās iesaistās šādos pasākumos, vai attiecīgā gadījumā — par izstāšanos no šādas dalības, tiklīdz izstāšanās stājas spēkā.
5.Ievērojot Savienības tiesību aktus, ENISA atbalsta 2. punktā minēto kiberdrošības informācijas apmaiņas pasākumu izveidi, nodrošinot paraugpraksi un sniedzot norādījumus.
27. pants
Būtiskas informācijas brīvprātīga paziņošana
Dalībvalstis nodrošina, ka, neskarot 3. pantu, vienības, uz kurām neattiecas šīs direktīvas darbības joma, var brīvprātīgi iesniegt paziņojumus par nozīmīgiem incidentiem, kiberdraudiem vai gandrīz notikušiem notikumiem. Apstrādājot paziņojumus, dalībvalstis rīkojas saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru. Dalībvalstis obligātos paziņojumus var apstrādāt, nosakot tiem prioritāti pār brīvprātīgajiem paziņojumiem. Brīvprātīgās paziņošanas rezultātā ziņotājai vienībai netiek uzlikti nekādi papildu pienākumi, kas uz to neattiektos, ja tā nebūtu iesniegusi minēto paziņojumu.
VI NODAĻA
Uzraudzība un izpilde
28. pants
Vispārīgi uzraudzības un izpildes aspekti
1.Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās iestādes efektīvi uzrauga atbilstību šai direktīvai, it īpaši 18. un 20. pantā noteiktajiem pienākumiem, un veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību tiem.
2.Pievēršoties incidentiem, kuru rezultātā notiek persondatu aizsardzības pārkāpumi, kompetentās iestādes strādā ciešā sadarbībā ar datu aizsardzības iestādēm.
29. pants
Uzraudzība un izpilde attiecībā uz būtiskajām vienībām
1.Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības vai izpildes pasākumi, kas noteikti būtiskajām vienībām attiecībā uz šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem, ir iedarbīgi, samērīgi un atturoši, ņemot vērā katra atsevišķa gadījuma apstākļus.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm, kad tās īsteno savus uzraudzības uzdevumus attiecībā uz būtiskajām vienībām, ir pilnvaras piemērot minētajām vienībām:
a) pārbaudes uz vietas un attālinātu uzraudzību, arī pārbaudes izlases veidā;
b) regulāru revīziju;
c) mērķtiecīgas drošības revīzijas, kas balstītas uz riska novērtējumiem vai ar risku saistītu pieejamo informāciju;
d) drošības skenēšanu, pamatojoties uz objektīviem, nediskriminējošiem, taisnīgiem un pārredzamiem riska novērtēšanas kritērijiem;
e) tādas informācijas pieprasījumus, kas nepieciešama, lai novērtētu vienības pieņemtos kiberdrošības pasākumus, tostarp dokumentētas kiberdrošības politikas nostādnes, kā arī atbilstību pienākumam informēt ENISA atbilstoši 25. panta 1. un 2. punktam;
f) pieprasījumus, lai piekļūtu datiem, dokumentiem vai jebkurai informācijai, kas nepieciešama to uzraudzības pienākumu izpildei;
g) pieprasījumus par pierādījumiem, ka tiek īstenotas kiberdrošības politikas nostādnes, piemēram, kvalificēta revidenta veikto drošības revīziju rezultātiem un attiecīgajiem pamatpierādījumiem.
3.Īstenojot savas pilnvaras atbilstoši 2. punkta e)–g) apakšpunktam, kompetentās iestādes norāda pieprasījuma mērķi un precizē prasīto informāciju.
4.Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm, īstenojot izpildes procedūras attiecībā uz būtiskajām vienībām, ir šādas pilnvaras:
(a)izdot brīdinājumus par vienību neatbilstību šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem;
(b)izdot saistošus norādījumus vai rīkojumu, pieprasot, lai minētās vienības izlabo konstatētos trūkumus vai šajā direktīvā noteikto pienākumu pārkāpumus;
(c)uzdot minētajām iestādēm izbeigt rīcību, kas nav saderīga ar šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem, un atturēties no tādas rīcības atkārtošanas;
(d)uzdot minētajām vienībām nodrošināt savu riska pārvaldības pasākumu un/vai ziņošanas pienākumu atbilstību 18. un 20. pantā paredzētajiem noteikumiem noteiktā veidā un termiņā;
(e)uzdot minētajām vienībām informēt fizisko(-ās) vai juridisko(-ās) personu(-as), kam tās sniedz pakalpojumus vai veic darbības, kuras var ietekmēt nozīmīgi kiberdraudi, par visiem iespējamajiem aizsardzības vai izlabošanas pasākumiem, ko attiecīgā(-ās) fiziskā(-ās) vai juridiskā(-ās) persona(-as) var veikt, reaģējot uz šādiem draudiem;
(f)uzdot minētajām vienībām saprātīgā termiņā īstenot ieteikumus, kas sniegti drošības revīzijas rezultātā;
(g)norīkot uzraudzības speciālistu, kam ir labi definēti uzdevumi, noteiktā laikposmā pārraudzīt atbilstību 18. un 20. pantā paredzētajiem pienākumiem;
(h)uzdot minētajām vienībām noteiktā veidā publiskot informāciju par to, kādos aspektos vērojama neatbilstība šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem;
(i)sniegt publisku paziņojumu, kurā norāda fizisko(-ās) un juridisko(-ās) personu(-as), kas atbild par šajā direktīvā noteikta pienākuma pārkāpumu, un par attiecīgā pārkāpuma raksturu;
(j)piemērot — vai pieprasīt, lai attiecīgās struktūras vai tiesas piemēro — saskaņā ar valsts tiesību aktiem administratīvu naudas sodu atbilstoši 31. pantam, tādējādi papildinot vai aizstājot pasākumus, kas minēti šā punkta a)–i) apakšpunktā, atkarībā no katra atsevišķa gadījuma apstākļiem.
5.Ja izrādās, ka izpildes darbības, kas pieņemtas atbilstoši 4. punkta a)–d) un f) apakšpunktam, ir neefektīvas, dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm ir pilnvaras noteikt termiņu, līdz kuram būtiskajai vienībai ir jāveic nepieciešamā rīcība, lai izlabotu trūkumus vai izpildītu minēto iestāžu prasības. Ja pieprasītā darbība netiek veikta noteiktajā termiņā, dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm ir šādas pilnvaras:
(a)apturēt — vai pieprasīt, lai sertifikācijas vai apstiprināšanas struktūra aptur — sertifikāciju vai atļauju attiecībā uz visiem būtiskās vienības sniegtajiem pakalpojumiem vai veiktajām darbībām vai to daļu;
(b)piemērot — vai pieprasīt, lai attiecīgās struktūras vai tiesas piemēro — saskaņā ar valsts tiesību aktiem pagaidu aizliegumu jebkurai personai, kura īsteno vadības pienākumus galvenās izpildpersonas vai juridiskā pārstāvja līmenī minētajā vienībā, un jebkurai citai fiziskai personai, kura ir atbildīga par pārkāpumu, īstenot vadības funkcijas konkrētajā vienībā.
Šīs sankcijas piemēro tikai līdz brīdim, kad vienība veic nepieciešamo darbību, lai izlabotu trūkumus vai izpildītu kompetentās iestādes prasības, attiecībā uz kurām šādas sankcijas piemērotas.
6.Dalībvalstis nodrošina, ka jebkurai fiziskai personai, kura atbild par būtisko vienību vai rīkojas kā būtiskās vienības pārstāve, pamatojoties uz pilnvarām to pārstāvēt, pilnvarām pieņemt lēmumus tās vārdā vai pilnvarām īstenot kontroli pār to, ir pilnvaras nodrošināt vienības atbilstību šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem. Dalībvalstis nodrošina, ka minētās fiziskās personas var tikt sauktas pie atbildības, ja viņas pārkāpj savus pienākumus nodrošināt atbilstību šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem.
7.Veicot jebkuru no izpildes darbībām vai piemērojot jebkuru no sankcijām atbilstoši 4. un 5. punktam, kompetentās iestādes ievēro aizstāvības tiesības un ņem vērā katra atsevišķā gadījuma apstākļus, un vismaz pienācīgi ņem vērā:
(a)pārkāpuma nopietnumu un pārkāpto noteikumu svarīgumu. Pārkāpumi, kas jāuzskata par nopietniem, cita starpā ir šādi: atkārtoti pārkāpumi, tādu incidentu nepaziņošana vai neizlabošana, kam ir ievērojama traucējumus izraisoša ietekme, trūkumu neizlabošana saskaņā ar kompetento iestāžu saistošiem norādījumiem, šķēršļu likšana revīzijām vai uzraudzības darbībām, ko uzdevusi kompetentā iestāde pēc pārkāpuma konstatēšanas, nepatiesas vai ļoti neprecīzas informācijas sniegšana saistībā ar riska pārvaldības prasībām vai ziņošanas pienākumiem, kas noteikti 18. un 20. pantā;
(b)pārkāpumu ilgumu, tostarp atkārtotu pārkāpumu elementu;
(c)izraisīto faktisko kaitējumu vai radušos zaudējumus, vai iespējamo kaitējumu vai zaudējumus, kas būtu varējuši rasties, ciktāl tos var noteikt. Izvērtējot šo aspektu, cita starpā ņem vērā faktiskos vai iespējamos finansiālos vai ekonomiskos zaudējumus, ietekmi uz citiem pakalpojumiem, skarto vai iespējami skarto lietotāju skaitu;
(d)to, vai pārkāpums izdarīts tīši vai neuzmanības dēļ;
(e)pasākumus, ko vienība veikusi, lai novērstu vai mazinātu kaitējumu un/vai zaudējumus;
(f)apstiprinātu rīcības kodeksu vai apstiprinātu sertifikācijas mehānismu ievērošanu;
(g)to, cik lielā mērā pie atbildības sauktā(-ās) fiziskā(-ās) vai juridiskā(-ās) persona(-as) sadarbojas ar kompetentajām iestādēm.
8.Kompetentās iestādes sīki argumentē savus izpildes lēmumus. Pirms šādu lēmumu pieņemšanas kompetentās iestādes informē attiecīgās vienības par saviem sākotnējiem konstatējumiem un atvēl vienībām saprātīgu termiņu apsvērumu iesniegšanai.
9.Dalībvalstis nodrošina, ka to kompetentās iestādes, kad tās īsteno savas uzraudzības un izpildes pilnvaras, kuru mērķis ir nodrošināt, lai būtiska vienība, kas atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva] identificēta kā kritiska, vai vienība, kas ir līdzvērtīga kritiskai vienībai, ievērotu šajā direktīvā noteiktos pienākumus, informē attiecīgās kompetentās iestādes citā dalībvalstī, kuras izraudzītas atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva]. Ja to pieprasa kompetentās iestādes atbilstoši Direktīvai (ES) XXXX/XXXX [Kritisko vienību noturības direktīva], kompetentās iestādes var īstenot savas uzraudzības un izpildes pilnvaras attiecībā uz būtisku vienību, kas identificēta kā kritiska vai kritiskai līdzvērtīga vienība.
30. pants
Uzraudzība un izpilde attiecībā uz svarīgām vienībām
1.Saņemot pierādījumus vai norādes par to, ka svarīga vienība neizpilda šajā direktīvā un jo īpaši tās 18. un 20. pantā noteiktos pienākumus, dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās iestādes rīkojas, nepieciešamības gadījumā īstenojot pēcuzraudzības pasākumus.
2.Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm, kad tās īsteno savus uzraudzības uzdevumus attiecībā uz svarīgām vienībām, ir pilnvaras piemērot minētajām vienībām:
(a)pārbaudes uz vietas un attālinātu pēcuzraudzību;
(b)mērķtiecīgas drošības revīzijas, kas balstītas uz riska novērtējumiem vai ar risku saistītu pieejamo informāciju;
(c)drošības skenēšanu, pamatojoties uz objektīviem, taisnīgiem un pārredzamiem riska novērtēšanas kritērijiem;
(d)tādas informācijas pieprasījumus, kas nepieciešama, lai novērtētu veiktos kiberdrošības pasākumus, tostarp dokumentētas kiberdrošības politikas nostādnes, kā arī atbilstību pienākumam informēt ENISA atbilstoši 25. panta 1. un 2. punktam;
(e)pieprasījumus, lai piekļūtu datiem, dokumentiem un/vai informācijai, kas nepieciešama uzraudzības pienākumu izpildei.
3.Īstenojot savas pilnvaras atbilstoši 2. punkta d) vai e) apakšpunktam, kompetentās iestādes norāda pieprasījuma mērķi un precizē prasīto informāciju.
4.Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentajām iestādēm, īstenojot savas izpildes procedūras attiecībā uz svarīgām vienībām, ir šādas pilnvaras:
(a)izdot brīdinājumus par vienību neatbilstību šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem;
(b)izdot saistošus norādījumus vai rīkojumu, pieprasot, lai minētās vienības izlabo konstatētos trūkumus vai šajā direktīvā noteikto pienākumu pārkāpumu;
(c)uzdot minētajām iestādēm izbeigt rīcību, kas nav saderīga ar šajā direktīvā noteiktajiem pienākumiem, un atturēties no tādas rīcības atkārtošanas;
(d)uzdot minētajām vienībām nodrošināt savu riska pārvaldības pasākumu vai ziņošanas pienākumu atbilstību 18. un 20. pantā paredzētajiem noteikumiem noteiktā veidā un termiņā;
(e)uzdot minētajām vienībām informēt fizisko(-ās) vai juridisko(-ās) personu(-as), kam tās sniedz pakalpojumus vai veic darbības, kuras var ietekmēt nozīmīgi kiberdraudi, par visiem iespējamajiem aizsardzības vai izlabošanas pasākumiem, ko attiecīgā(-ās) fiziskā(-ās) vai juridiskā(-ās) persona(-as) var veikt, reaģējot uz šādiem draudiem;
(f)uzdot minētajām vienībām saprātīgā termiņā īstenot ieteikumus, kas sniegti drošības revīzijas rezultātā;
(g)uzdot minētajām vienībām noteiktā veidā publiskot informāciju par to, kādos aspektos vērojama neatbilstība šajā direktīvā noteiktajiem to pienākumiem;
(h)sniegt publisku paziņojumu, kurā norāda fizisko(-ās) un juridisko(-ās) personu(-as), kas atbild par šajā direktīvā noteikta pienākuma pārkāpumu, un par attiecīgā pārkāpuma raksturu;
(i)piemērot — vai pieprasīt, lai attiecīgās struktūras vai tiesas piemēro — saskaņā ar valsts tiesību aktiem administratīvu naudas sodu atbilstoši 31. pantam, tādējādi papildinot vai aizstājot pasākumus, kas minēti šā punkta a)–h) apakšpunktā, atkarībā no katra atsevišķa gadījuma apstākļiem.
5.Uzraudzības un izpildes pasākumiem, kas paredzēti šajā pantā attiecībā uz II pielikumā uzskaitītajām svarīgajām vienībām, piemēro arī 29. panta 6.–8. punktu.
31. pants
Vispārīgi nosacījumi administratīvo naudas sodu piemērošanai būtiskajām un svarīgajām vienībām
1.Dalībvalstis nodrošina, ka administratīvo naudas sodu piemērošana būtiskajām un svarīgajām vienībām atbilstoši šim pantam saistībā ar šajā direktīvā noteikto pienākumu pārkāpumiem katrā atsevišķā gadījumā ir iedarbīga, samērīga un atturoša.
2.Administratīvos naudas sodus atkarībā no katra individuālā gadījuma apstākļiem piemēro, ar tiem papildinot vai aizstājot pasākumus, kas minēti 29. panta 4. punkta a)–i) apakšpunktā, 29. panta 5. punktā un 30. panta 4. punkta a)–h) apakšpunktā.
3.Izlemjot, vai piemērot administratīvu naudas sodu, un lemjot par tā summu, katrā individuālā gadījumā pienācīgi ņem vērā vismaz 29. panta 7. punktā paredzētos elementus.
4.Dalībvalstis nodrošina, ka par 18. vai 20. pantā noteikto pienākumu pārkāpumiem saskaņā ar šā panta 2. un 3. punktu piemēro administratīvu naudas sodu līdz ne vairāk kā 10 000 000 EUR vai 2 % no tā uzņēmuma kopējā apgrozījuma visā pasaulē, pie kura pieder būtiskā vai svarīgā vienība, iepriekšējā finanšu gadā atkarībā no tā, kura no summām ir lielāka.
5.Dalībvalstis var paredzēt pilnvaras piemērot periodiskus soda maksājumus, lai būtiskajai vai svarīgajai vienībai liktu izbeigt pārkāpumu, saskaņā ar kompetentās iestādes iepriekšēju lēmumu.
6.Neskarot 29. un 30. pantā noteiktās kompetento iestāžu pilnvaras, katra dalībvalsts var pieņemt noteikumus par to, vai un līdz kādam apjomam administratīvos naudas sodus var piemērot valsts pārvaldes vienībām, kas minētas 4. panta 23. punktā, ievērojot šajā direktīvā paredzētos pienākumus.
32. pants
Pārkāpumi, kas ietver persondatu aizsardzības pārkāpumu
1.Ja kompetentajām iestādēm ir sniegtas norādes, ka būtiskas vai svarīgas vienības izdarīts 18. un 20. pantā noteikto pienākumu pārkāpums ietver persondatu aizsardzības pārkāpumu, kas definēts Regulas (ES) 2016/679 4. panta 12. punktā un ko paziņo atbilstoši minētās regulas 33. pantam, tās saprātīgā termiņā informē uzraudzības iestādes, kas ir kompetentas atbilstoši minētās regulas 55. un 56. pantam.
2.Ja uzraudzības iestādes, kas ir kompetentas saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 55. un 56. pantu, nolemj īstenot savas pilnvaras atbilstoši minētās regulas 58. panta i) punktam un piemērot administratīvu naudas sodu, kompetentās iestādes nepiemēro administratīvu naudas sodu par to pašu pārkāpumu atbilstoši šīs direktīvas 31. pantam. Tomēr kompetentās iestādes var piemērot izpildes darbības vai īstenot sankciju piemērošanas pilnvaras, kas paredzētas šīs direktīvas 29. panta 4. punkta a)–i) apakšpunktā, 29. panta 5. punktā un 30. panta 4. punkta a)–h) apakšpunktā.
3.Ja uzraudzības iestāde, kas ir kompetenta atbilstoši Regulai (ES) 2016/679, veic darbību citā dalībvalstī, kas nav kompetentās iestādes dalībvalsts, kompetentā iestāde var informēt uzraudzības iestādi, kas veic darbību minētajā dalībvalstī.
33. pants
Sodi
1.Dalībvalstis paredz noteikumus par sodiem, kas piemērojami par to valsts tiesību normu pārkāpumiem, kuras pieņemtas, ievērojot šo direktīvu, un veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to piemērošanu. Paredzētie sodi ir iedarbīgi, samērīgi un atturoši.
2.Dalībvalstis, vēlākais, [divus] gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā informē Komisiju par minētajiem noteikumiem un pasākumiem un bez nepamatotas kavēšanās informē to par visiem turpmākajiem grozījumiem, kas tos skar.
34. pants
Savstarpēja palīdzība
1.Ja būtiska vai svarīga vienība sniedz pakalpojumus vairāk nekā vienā dalībvalstī vai ja tās galvenā darījumdarbības vieta vai pārstāvis ir vienā dalībvalstī, bet tās tīklu un informācijas sistēmas atrodas vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā atrodas galvenā uzņēmējdarbības vieta vai cita darījumdarbības vieta, vai pārstāvis, un minēto citu dalībvalstu kompetentās iestādes sadarbojas un pēc vajadzības cita citai palīdz. Minētā sadarbība ietver vismaz turpmāk minēto:
(a)kompetentās iestādes, kas piemēro uzraudzības vai izpildes pasākumus dalībvalstī, ar vienotā kontaktpunkta starpniecību informē un konsultē pārējo attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes par veiktajiem uzraudzības un izpildes pasākumiem un pēcpasākumiem saskaņā ar 29. un 30. pantu;
(b)kompetentā iestāde vai pieprasīt, lai cita kompetentā iestāde veic 29. un 30. pantā minētos uzraudzības vai izpildes pasākumus;
(c)kompetentā iestāde, saņemot pamatotu lūgumu no citas kompetentās iestādes, sniedz otrai kompetentajai iestādei palīdzību, lai 29. un 30. pantā minētos uzraudzības vai izpildes pasākumus varētu īstenot efektīvi, iedarbīgi un konsekventi. Šāda savstarpējā palīdzība var ietvert informācijas pieprasījumus un uzraudzības pasākumus, tostarp pieprasījumus veikt pārbaudes uz vietas vai attālinātu uzraudzību, vai mērķtiecīgas drošības revīzijas. Kompetentā iestāde, kam adresēts lūgums sniegt palīdzību, nedrīkst atteikt palīdzību, ja vien pēc informācijas apmaiņas ar pārējām attiecīgajām iestādēm, ENISA un Komisiju netiek konstatēts, ka vai nu iestāde nav kompetenta sniegt lūgto palīdzību, vai arī lūgtā palīdzība nav samērīga ar kompetentās iestādes uzraudzības uzdevumiem, ko veic saskaņā ar 29. vai 30. pantu.
2.Attiecīgā gadījumā un pēc kopīgas vienošanās kompetentās iestādes no dažādām dalībvalstīm var veikt kopīgas uzraudzības darbības, kas minētas 29. un 30. pantā.
VII NODAĻA
Pārejas un nobeiguma noteikumi
35. pants
Pārskatīšana
Komisija periodiski pārskata šīs direktīvas darbību un iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Ziņojumā galvenokārt novērtē I un II pielikumā minēto nozaru, apakšnozaru un vienību lieluma un veida nozīmīgumu ekonomikas darbībai un sabiedrībai saistībā ar kiberdrošību. Šim nolūkam un lai turpinātu attīstīt stratēģisko un operatīvo sadarbību, Komisija ņem vērā sadarbības grupas un CSIRT tīkla ziņojumus par stratēģiskā un operatīvā līmenī gūto pieredzi. Pirmo ziņojumu iesniedz līdz (..) 54 mēneši pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas.
36. pants
Deleģēšanas īstenošana
1.Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2.Pilnvaras pieņemt 18. panta 6. punktā un 21. panta 2. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no (..).
3.Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 18. panta 6. punktā un 21. panta 2. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar spēkā jau esošos deleģētos aktus.
4.Pirms deleģētā akta pieņemšanas Komisija apspriežas ar ekspertiem, kurus katra dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu.
5.Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
6.Saskaņā ar 18. panta 6. punktu un 21. panta 2. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
37. pants
Komiteju procedūra
1.Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2.Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3.Ja komitejas atzinums ir jāsaņem rakstiskā procedūrā, šādu procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanai noteiktajā termiņā tā nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa kāds komitejas loceklis.
38. pants
Transponēšana
1.Dalībvalstis līdz (..) 18 mēneši pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami šīs direktīvas prasību izpildei. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu. Tās piemēro minētos aktus no (..) [nākamā diena pēc pirmajā daļā minētā datuma].
2.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarāma šāda atsauce.
39. pants
Grozījums Regulā (ES) Nr. 910/2014
Regulas (ES) Nr. 910/2014 19. pantu svītro.
40. pants
Grozījums Direktīvā (ES) 2018/1972
Direktīvas (ES) 2018/1972 40. un 41. pantu svītro.
41. pants
Atcelšana
Direktīva (ES) 2016/1148 tiek atcelta no (..) [direktīvas transponēšanas termiņa datums].
Atsauces uz Direktīvu (ES) 2016/1148 uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar III pielikumā sniegto atbilstības tabulu.
42. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
43. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
priekšsēdētājs
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS
Satura rādītājs
1.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums
1.2.Attiecīgā(-ās) rīcībpolitikas joma(-as) (programmu kopums)
1.3.Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz:
1.4.Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.4.1.Īstermiņā vai ilgtermiņā izpildāmās vajadzības, kā arī detalizēts iniciatīvas izvēršanas grafiks
1.4.2.Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība (tās pamatā var būt dažādi faktori, piemēram, koordinēšanas radītie ieguvumi, juridiskā noteiktība, lielāka efektivitāte vai papildinājums). Šajā punktā “Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība” ir vērtība, kas veidojas Savienības iesaistīšanās rezultātā un papildina vērtību, kura veidotos, ja dalībvalstis rīkotos atsevišķi.
1.4.3.Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas
1.4.4.Saderība un iespējamā sinerģija ar citiem atbilstošiem instrumentiem
1.5.Ilgums un finansiālā ietekme
1.6.Plānotais(-ie) pārvaldības veids(-i)
2.PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.Uzraudzības un ziņošanas noteikumi
2.2.Pārvaldības un kontroles sistēma(-as)
2.2.1.Ierosinātā(-o) pārvaldības veida(-u), finansējuma apgūšanas mehānisma, maksāšanas kārtības un kontroles stratēģijas pamatojums
2.2.2.Informācija par apzinātajiem riskiem un risku mazināšanai izveidoto(-ajām) iekšējās kontroles sistēmu(-ām)
2.2.3.Pārbaužu izmaksas un to lietderības pamatojums (attiecība “kontroles izmaksas ÷ attiecīgo pārvaldīto fondu vērtība”), un gaidāmā kļūdu riska līmeņa novērtējums (maksājumu izdarīšanas un programmas slēgšanas brīdī)
2.3.Krāpšanas un pārkāpumu novēršanas pasākumi
3.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un ierosinātās jaunās budžeta izdevumu pozīcijas
3.2.Aplēstā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.Kopsavilkums par paredzamo ietekmi uz izdevumiem
3.2.2.Paredzamā ietekme uz administratīvajām apropriācijām
3.2.3.Trešo personu iemaksas
3.3.Aplēstā ietekme uz ieņēmumiem
1.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums
Priekšlikums “Direktīva, ar ko paredz pasākumus nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa kiberdrošību Savienībā un ar ko atceļ Direktīvu (ES) 2016/1148”.
1.2.Attiecīgā(-ās) rīcībpolitikas joma(-as) (programmu kopums)
Sakaru tīkli, saturs un tehnoloģija
1.3.Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz:
◻ jaunu darbību
◻ jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu / sagatavošanas darbību
☒ esošas darbības pagarināšanu
◻ vienas vai vairāku darbību apvienošanu vai pārorientēšanu uz citu/jaunu darbību
1.4.Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.4.1.Īstermiņā vai ilgtermiņā izpildāmās vajadzības, kā arī detalizēts iniciatīvas izvēršanas grafiks
Pārskatīšanas mērķis ir paaugstināt kibernoturības līmeni uzņēmumu, kas darbojas Eiropas Savienībā visās attiecīgajās nozarēs, visaptverošam kopumam, mazināt noturības atšķirības visā iekšējā tirgū nozarēs, uz kurām jau attiecas direktīva, un uzlabot kopējās izpratnes par situāciju līmeni un kolektīvo spēju sagatavoties un reaģēt.
1.4.2.Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība (tās pamatā var būt dažādi faktori, piemēram, koordinēšanas radītie ieguvumi, juridiskā noteiktība, lielāka efektivitāte vai papildinājums). Šajā punktā “Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība” ir vērtība, kas veidojas Savienības iesaistīšanās rezultātā un papildina vērtību, kura veidotos, ja dalībvalstis rīkotos atsevišķi.
Kiberdrošības noturība visā Savienībā nevar būt efektīva, ja attiecībā uz to tiek īstenotas atšķirīgas valstu vai reģionu pieejas. TID direktīva pievērsās šim trūkumam, nosakot satvaru tīklu un informācijas sistēmu drošībai valstu un Savienības līmenī. Tomēr TID direktīvas pirmajā periodiskajā pārskatīšanā tika konstatētas vairākas raksturīgas nepilnības, kas galu galā ir novedušas pie ievērojām atšķirībām starp dalībvalstīm spēju, plānošanas un aizsardzības līmeņa ziņā, kuras tajā pašā laikā ietekmē vienlīdzīgus konkurences apstākļus līdzīgiem uzņēmumiem iekšējā tirgū.
ES iesaistīšanos, kas pārsniedz pašreizējos TID direktīvas pasākumus, pamato galvenokārt šādi faktori: i) problēmas pārrobežu raksturs; ii) iespēja, ka ar ES rīcību tiks uzlabota un veicināta efektīva valstu politika; iii) saskaņotu un sadarbīgu TID politikas darbību ieguldījums efektīvā datu un privātuma aizsardzībā.
Tāpēc izvirzītos mērķus var labāk sasniegt ES līmenī, nevis atsevišķās dalībvalstīs.
1.4.3.Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas
TID direktīva ir pirmais horizontālais iekšējā tirgus instruments, kura mērķis ir uzlabot tīklu un sistēmu noturību Savienībā pret kiberdrošības riskiem. Tā jau ir ievērojami veicinājusi vispārējā kiberdrošības līmeņa paaugstināšanos dalībvalstīs. Tomēr direktīvas darbības un īstenošanas pārskatīšanā tika konstatētas vairākas nepilnības, kas papildus pieaugošajai digitalizācijai un vajadzībai pēc faktiskajai situācijai atbilstošas reaģēšanas ir jārisina pārskatītā tiesību instrumentā.
1.4.4.Saderība un iespējamā sinerģija ar citiem atbilstošiem instrumentiem
Jaunais priekšlikums ir pilnībā saderīgs un saskaņots ar citām saistītām iniciatīvām, piemēram, priekšlikumu regulai par finanšu sektora digitālās darbības noturību (“DORA”) un priekšlikumu direktīvai par pamatpakalpojumu kritisko sniedzēju noturību. Tas ir arī saderīgs ar Eiropas Elektronisko sakaru kodeksu, Vispārīgo datu aizsardzības regulu un eIDAS regulu.
Priekšlikums ir ES Drošības savienības stratēģijas būtiska daļa.
1.5.Ilgums un finansiālā ietekme
◻ ierobežots ilgums
–◻
darbības laiks: [DD.MM.]GGGG.–[DD.MM.]GGGG.
–◻
Finansiālā ietekme uz saistību apropriācijām — no GGGG. līdz GGGG. gadam, uz maksājumu apropriācijām — no GGGG. līdz GGGG. gadam.
☒ beztermiņa
–Īstenošana ar uzsākšanas periodu no 2022. līdz 2025. gadam,
–pēc kura turpinās normāla darbība.
1.6.Plānotais(-ie) pārvaldības veids(-i)
Komisijas tieša pārvaldība,
–☒ ko veic tās struktūrvienības, tostarp personāls Savienības delegācijās;
–◻ko veic izpildaģentūras.
◻ Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm
◻ Netieša pārvaldība, uzticot budžeta izpildes uzdevumus:
–◻ trešām valstīm vai to izraudzītām struktūrām;
–◻ starptautiskām organizācijām un to aģentūrām (precizēt);
–◻ EIB un Eiropas Investīciju fondam;
–X◻ Finanšu regulas 70. un 71. pantā minētajām struktūrām;
–◻ publisko tiesību subjektiem;
–◻ privāttiesību subjektiem, kas veic valsts pārvaldes uzdevumus, ja tie sniedz pienācīgas finanšu garantijas;
–◻ struktūrām, kuru darbību reglamentē dalībvalsts privāttiesības, kurām ir uzticēta publiskā un privātā sektora partnerības īstenošana un kuras sniedz pienācīgas finansiālas garantijas;
–◻ personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas darbības KĀDP saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā.
–Ja norādīti vairāki pārvaldības veidi, iedaļā “Piezīmes” sniedziet papildu informāciju.
Piezīmes
Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūra ( ENISA), kam ar Kiberdrošības aktu ir uzticēts jauns pastāvīgs pilnvarojums, palīdzēs dalībvalstīm un Komisijai pārskatītās TID direktīvas īstenošanā.
Pārskatītās TID direktīvas rezultātā no 2022./2023. gada ENISA būs papildu rīcības jomas. Lai gan uz šīm rīcības jomām attieksies ENISA vispārējie uzdevumi atbilstoši tās pilnvarojumam, tās aģentūrai radīs papildu darba slodzi. Konkrētāk, papildus tās pašreizējām rīcības jomām atbilstoši Komisijas priekšlikumam par pārskatītu TID direktīvu ENISA savā darba programmā cita starpā būs arī jāiekļauj šādas darbības: i) izveidot un uzturēt Eiropas neaizsargātības reģistru (priekšlikuma 6. panta 2. punkts), ii) nodrošināt Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīklu (CyCLONe) (priekšlikuma 14. pants) un izdot gada ziņojumu par situāciju kiberdrošības jomā ES (priekšlikuma 15. pants), iii) atbalstīt salīdzinošās izvērtēšanas organizēšanu starp dalībvalstīm (priekšlikuma 16. pants), iv) savākt apkopotus incidentu datus no dalībvalstīm un izdot tehniskus norādījumus (priekšlikuma 20. panta 9. punkts), v) izveidot un uzturēt to vienību reģistru, kuras sniedz pārrobežu pakalpojumus (priekšlikuma 25. pants).
Tāpēc no 2022. gada tiks pieprasīti pieci papildu pilnslodzes ekvivalenti (FTE) ar atbilstošo budžetu aptuveni 0,61 miljons gadā, lai finansētu šīs jaunās amata vietas (sk. atsevišķu finanšu pārskatu par aģentūrām).
2.PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.Uzraudzības un ziņošanas noteikumi
Norādīt periodiskumu un nosacījumus.
Komisija periodiski pārskatīs direktīvas darbību un ziņos Eiropas Parlamentam un Padomei, pirmo reizi – trīs gadus pēc tās stāšanās spēkā.
Komisija arī novērtēs, vai dalībvalstīs direktīva tiek transponēta pareizi.
2.2.Pārvaldības un kontroles sistēma(-as)
2.2.1.Ierosinātā(-o) pārvaldības veida(-u), finansējuma apgūšanas mehānisma, maksāšanas kārtības un kontroles stratēģijas pamatojums
CNECT ĢD struktūrvienība, kas atbild par attiecīgās politikas jomu, pārvaldīs direktīvas īstenošanu.
2.2.2.Informācija par apzinātajiem riskiem un risku mazināšanai izveidoto(-ajām) iekšējās kontroles sistēmu(-ām)
Ļoti zems risks, jo TID direktīvas ekosistēma jau pastāv.
2.2.3.Pārbaužu izmaksas un to lietderības pamatojums (attiecība “kontroles izmaksas ÷ attiecīgo pārvaldīto fondu vērtība”), un gaidāmā kļūdu riska līmeņa novērtējums (maksājumu izdarīšanas un programmas slēgšanas brīdī)
Neattiecas. Izmanto tikai administratīvo budžetu (vispārīgās apropriācijas)
2.3.Krāpšanas un pārkāpumu novēršanas pasākumi
Norādīt pašreizējos vai paredzētos novēršanas un aizsardzības pasākumus, piemēram, krāpšanas apkarošanas stratēģijā iekļautos pasākumus.
Neattiecas. Izmanto tikai administratīvo budžetu (vispārīgās apropriācijas)
3.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un ierosinātās jaunās budžeta izdevumu pozīcijas
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija
|
Budžeta pozīcija
|
Izdevumu
veids
|
Iemaksas
|
|
Numurs
[Pozīcija…7……………………...…………]
|
Dif./nedif.
|
no EBTA valstīm
|
no kandidātvalstīm
|
no trešām valstīm
|
Finanšu regulas [21. panta 2. punkta b) apakšpunkta] nozīmē
|
|
20 02 06 pārvaldības izdevumi
20 02 06
|
Nedif.
|
NĒ
|
NĒ
|
NĒ
|
NĒ
|
3.2.Aplēstā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.Kopsavilkums par paredzamo ietekmi uz izdevumiem
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorija
|
<…>
|
[Pozīcija……………...……………………………………………………………]
|
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
Pēc 2027. gada
|
KOPĀ
|
Darbības apropriācijas (sadalījumā pa budžeta pozīcijām atbilstoši 3.1. punktam)
|
Saistības
|
1)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Maksājumi
|
2)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Administratīvās apropriācijas, ko finansē no programmas piešķīrumiem
|
Saistības = Maksājumi
|
3)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ apropriācijas — programmas piešķīrums
|
Saistības
|
=1+3
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Maksājumi
|
=2+3
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorija
|
7
|
“Administratīvie izdevumi”.
Sanāksmes: TID sadarbības grupas plenārsēdes parasti notiek četras reizes gadā. Komisija sedz 27 dalībvalstu pārstāvju ēdināšanas un ceļa izdevumus (viens pārstāvis no katras DV). Vienas sēdes izmaksas var sasniegt 15 000 EUR.
Komandējumi: komandējumi ir saistīti ar TID direktīvas īstenošanas uzraudzību. Piemērs. Vienā gadā (2019. gada maijs–2020. gada jūlijs) bija jāorganizē tā dēvētie “TID valstu apmeklējumi” un jāapmeklē visas 27 DV, lai apspriestu TID direktīvas īstenošanu ES.
|
Šī iedaļa jāaizpilda, izmantojot administratīva rakstura budžeta datu izklājlapu, kas vispirms jānoformē
Tiesību akta finanšu pārskata pielikumā
, kas starpdienestu konsultāciju vajadzībām ir augšupielādēts DECIDE sistēmā.
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
Pēc 2027. gada
|
KOPĀ
|
Cilvēkresursi
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
|
7,98
|
Citi administratīvie izdevumi
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
|
0,63
|
KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 7. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas
|
(Saistību summa = maksājumu summa)
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
|
8,61
|
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
|
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
Pēc 2027. gada
|
KOPĀ
|
KOPĀ daudzgadu finanšu shēmas
visu IZDEVUMU KATEGORIJU
apropriācijas
|
Saistības
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Maksājumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
3.2.2.Paredzamā ietekme uz administratīvajām apropriācijām
–◻
Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo apropriāciju izmantošanu
–◻X
Priekšlikums/iniciatīva paredz izmantot administratīvās apropriācijas šādi:
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Gads
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
KOPĀ
|
Daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Cilvēkresursi
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
1,14
|
7,98
|
Citi administratīvie izdevumi
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,63
|
Ārpus daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
8,61
|
Ārpus daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Cilvēkresursi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Citi administratīvie
izdevumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma – ārpus
daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
8,61
|
Vajadzīgās cilvēkresursu un citu administratīvo izdevumu apropriācijas tiks nodrošinātas no ĢD apropriācijām, kas jau piešķirtas darbības pārvaldībai un/vai pārdalītas attiecīgajā ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā izmantojot arī vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtus papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus.
3.2.2.1.Paredzamās vajadzības pēc cilvēkresursiem
–◻
Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu.
–X◻
Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu šādā veidā:
Aplēse izsakāma ar pilnslodzes ekvivalentu
Gads
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
• Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki)
|
Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības
|
6
|
6
|
6
|
6
|
6
|
6
|
6
|
Delegācijas
|
|
|
|
|
|
|
|
Pētniecība
|
|
|
|
|
|
|
|
• Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu — FTE) — AC, AL, END, INT un JPD
7. kategorija
|
Finansēts no daudzgadu finanšu shēmas 7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
– galvenajā mītnē
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
|
– delegācijās
|
|
|
|
|
|
|
|
Finansēts no programmas piešķīruma
|
– galvenajā mītnē
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– delegācijās
|
|
|
|
|
|
|
|
Pētniecība
|
|
|
|
|
|
|
|
Cits (konkretizēt)
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ
|
9
|
9
|
9
|
9
|
9
|
9
|
9
|
Vajadzīgie cilvēkresursi tiks nodrošināti, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai pārgrupēti attiecīgajā ĢD, vajadzības gadījumā izmantojot arī vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtus papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus.
Veicamo uzdevumu apraksts
Ierēdņi un pagaidu darbinieki
|
·Deleģēto aktu sagatavošana saskaņā ar 18. panta 6. punktu, 21. panta 2. punktu, 36. pantu;
·īstenošanas aktu sagatavošana saskaņā ar 12. panta 8. punktu, 18. panta 5. punktu, 20. panta 11. punktu;
·sekretariāta nodrošināšana TID sadarbības grupai;
·TID sadarbības grupas plenārsēžu un darba straumēšanas sanāksmju organizēšana;
·dalībvalstu darba koordinēšana saistībā ar dažādiem dokumentiem (pamatnostādnes, rīkkopas utt.);
·sadarbība ar citiem Komisijas dienestiem, ENISA un valsts iestādēm, lai īstenotu TID direktīvu;
·ar TID direktīvas īstenošanu saistīto valsts metožu un paraugprakses analīze.
|
Ārštata darbinieki
|
Pēc vajadzības sniegt atbalstu visos minētajos uzdevumos
|
3.2.3.Trešo personu iemaksas
Priekšlikums/iniciatīva:
–X◻
neparedz līdzfinansējumu no trešām personām
–◻
paredz šādu līdzfinansējumu no trešām personām:
Apropriācijas miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Gads
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
KOPĀ
|
Norādīt līdzfinansētāju struktūru
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ līdzfinansētās apropriācijas
|
|
|
|
|
|
|
|
|
3.3.Aplēstā ietekme uz ieņēmumiem
–◻X
Priekšlikums/iniciatīva ieņēmumus finansiāli neietekmē.
–◻
Priekšlikums/iniciatīva finansiāli ietekmē:
pašu resursus
citus ieņēmumus
Norādiet, ja ieņēmumi ir piešķirti izdevumu pozīcijām ◻
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Budžeta ieņēmumu pozīcija:
|
Priekšlikuma/iniciatīvas ietekme
|
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
............... pants
|
|
|
|
|
|
|
|
Attiecībā uz piešķirtajiem ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās) budžeta izdevumu pozīciju(-as).
Citas piezīmes (piemēram, ietekmes uz ieņēmumiem aprēķināšanas metode/formula vai jebkāda cita informācija).
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATA
PIELIKUMS
Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums:
priekšlikums “Direktīva, ar ko pārskata Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 6. jūlija Direktīvu (ES) 2016/1148 par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā”
………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………
1.PAR VAJADZĪGIEM UZSKATĪTO CILVĒKRESURSU SKAITS un IZMAKSAS
2.CITU ADMINISTRATĪVO IZDEVUMU IZMAKSAS
3.IZMAKSU APLĒŠANĀ IZMANTOTĀS APRĒĶINU METODES
3.1.Cilvēkresursi
3.2.Citi administratīvie izdevumi
Sākot starpdienestu apspriešanos, šis pielikums, kas jāaizpilda katram ģenerāldirektorātam/dienestam, kurš piedalās priekšlikumā/iniciatīvā, jāpievieno tiesību akta priekšlikuma finanšu pārskatam.
Datu tabulas tiek izmantotas par avotu tiesību akta priekšlikuma finanšu pārskatā iekļautajām tabulām. Tās paredzētas tikai un vienīgi Komisijas iekšējai lietošanai.
1.Par vajadzīgiem uzskatīto cilvēkresursu izmaksas
Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu
X◻
Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu šādā veidā:
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
KOPĀ
|
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
• Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki)
|
Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības
|
AD
|
6
|
0,9
|
6
|
0,9
|
6
|
0,9
|
6
|
0,9
|
6
|
0,9
|
6
|
0,9
|
6
|
0,9
|
42
|
6,3
|
|
AST
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Savienības delegācijās
|
AD
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
AST
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
• Ārštata darbinieki 0,24
|
Kopējie piešķīrumi
|
AC
|
3
|
0,24
|
3
|
0,24
|
3
|
0,24
|
3
|
0,24
|
3
|
0,24
|
3
|
0,24
|
3
|
0,24
|
21
|
1,68
|
|
END
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
INT
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Savienības delegācijās
|
AC
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
AL
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
END
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
INT
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
JPD
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Citas budžeta pozīcijas (norādīt)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma — daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
|
9
|
1,14
|
9
|
1,14
|
9
|
1,14
|
9
|
1,14
|
9
|
1,14
|
9
|
1,14
|
9
|
1,14
|
63
|
7,98
|
Vajadzīgie cilvēkresursi tiks nodrošināti, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai pārgrupēti attiecīgajā ĢD, vajadzības gadījumā izmantojot arī vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtus papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus.
Ārpus daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2025
|
2025
|
KOPĀ
|
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
FTE
|
Apropriācijas
|
• Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki)
|
Pētniecība
|
AD
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
AST
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
• Ārštata darbinieki
|
Ārštata darbinieki no darbības apropriācijām (kādreizējām BA pozīcijām).
|
– galvenajā mītnē
|
AC
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
END
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
INT
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– Savienības delegācijās
|
AC
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
AL
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
END
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
INT
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
JPD
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Pētniecība
|
AC
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
END
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
INT
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Citas budžeta pozīcijas (norādīt)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma — ārpus daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Vajadzīgie cilvēkresursi tiks nodrošināti, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā ĢD, vajadzības gadījumā izmantojot arī vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtus papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus.
Paredzamā ietekme uz ENISA cilvēkresursiem
Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūra ( ENISA), kam ar Kiberdrošības aktu ir uzticēts jauns pastāvīgs pilnvarojums, palīdzēs dalībvalstīm un Komisijai pārskatītās TID direktīvas īstenošanā.
Pārskatītās TID direktīvas rezultātā no 2022./2023. gada ENISA būs papildu rīcības jomas. Lai gan uz šīm rīcības jomām attieksies ENISA vispārējie uzdevumi atbilstoši tās pilnvarojumam, tās aģentūrai radīs papildu darba slodzi. Konkrētāk, papildus tās pašreizējām rīcības jomām atbilstoši Komisijas priekšlikumam par pārskatītu TID direktīvu ENISA savā darba programmā cita starpā būs arī jāiekļauj šādas darbības: i) izveidot un uzturēt Eiropas neaizsargātības reģistru (priekšlikuma 6. panta 2. punkts), ii) nodrošināt Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīklu (CyCLONe) (priekšlikuma 14. pants) un izdot gada ziņojumu par situāciju kiberdrošības jomā ES (priekšlikuma 15. pants), iii) atbalstīt salīdzinošās izvērtēšanas organizēšanu starp dalībvalstīm (priekšlikuma 16. pants), iv) savākt apkopotus incidentu datus no dalībvalstīm un izdot tehniskus norādījumus (priekšlikuma 20. panta 9. punkts), v) izveidot un uzturēt to vienību reģistru, kuras sniedz pārrobežu pakalpojumus (priekšlikuma 25. pants).
Tāpēc no 2022. gada tiks pieprasīti pieci papildu pilnslodzes ekvivalenti (FTE) ar atbilstošo budžetu aptuveni 0,61 miljons gadā, lai finansētu šīs jaunās amata vietas (sk. atsevišķu finanšu pārskatu par aģentūrām).
Tāpēc no 2022. gada tiks pieprasīti pieci papildu pilnslodzes ekvivalenti (FTE) ar atbilstošo budžetu, lai finansētu šīs jaunās amata vietas.
◻
Priekšlikums/iniciatīva neprasa izmantot administratīvas apropriācijas
◻X
Priekšlikums/iniciatīva paredz izmantot administratīvās apropriācijas šādi:
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
N
gads
2022
|
N+1 gads
2023
|
N+2 gads
2024
|
N+3 gads
2025
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
KOPĀ
|
Pagaidu darbinieki (AD kategorijas)
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
|
2,7
|
Pagaidu darbinieki (AST kategorijas)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Līgumdarbinieki
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
|
|
Norīkotie valsts eksperti
|
|
|
|
|
|
|
|
0,96
|
KOPĀ
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
Personāla vajadzības (FTE):
|
N
gads
2022
|
N+1 gads
2023
|
N+2 gads
2024
|
N+3 gads
2025
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
KOPĀ
|
Pagaidu darbinieki (AD kategorijas)
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
|
18
|
Pagaidu darbinieki (AST kategorijas)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Līgumdarbinieki
|
2
|
2
|
2
|
2
|
2
|
2
|
|
12
|
Norīkotie valsts eksperti
|
|
|
|
|
|
|
|
|
2.Citu administratīvo izdevumu izmaksas
Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo apropriāciju izmantošanu
X◻
Priekšlikums/iniciatīva paredz izmantot administratīvās apropriācijas šādā veidā:
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
Kopā
|
Galvenajā mītnē
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Komandējumu un reprezentācijas izmaksas
|
0,03
|
0,03
|
0,03
|
0,03
|
0,03
|
0,03
|
0,03
|
0,21
|
Konferenču un sanāksmju izmaksas
|
0,06
|
0,06
|
0,06
|
0,06
|
0,06
|
0,06
|
0,06
|
0,42
|
Komitejas
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Pētījumi un konsultācijas
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Informācijas un vadības sistēmas
|
|
|
|
|
|
|
|
|
IKT iekārtas un pakalpojumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Pārējās budžeta pozīcijas (vajadzības gadījumā precizēt)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Savienības delegācijās
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Komandējumu, konferenču un reprezentācijas izdevumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Personāla kvalifikācijas celšanas apmācības
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Ēku iegāde, īre un saistītie izdevumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Iekārtas, mēbeles, piegādes un pakalpojumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma — daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,09
|
0,63
|
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Ārpus daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
2021
|
2022
|
2023
|
2024
|
2025
|
2026
|
2027
|
Kopā
|
Izdevumi tehniskai un administratīvai palīdzībai (neietverot ārštata darbiniekus) no darbības apropriācijām (kādreizējām “BA” pozīcijām)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– galvenajā mītnē
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– Savienības delegācijās
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Citi pārvaldības izdevumi pētniecībai
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Pārējās budžeta pozīcijas (vajadzības gadījumā precizēt)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma — ārpus daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ
Daudzgadu finanšu shēmas
7. IZDEVUMU KATEGORIJA un ārpus tās
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
1,23
|
8,61
|
Vajadzīgās administratīvās apropriācijas nodrošinās, izmantojot apropriācijas, kuras jau piešķirtas darbības pārvaldībai un/vai ir pārgrupētas, vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus.
3.Izmantotās izmaksu aprēķināšanas metodes
3.1. Cilvēkresursi
Šajā daļā ir izklāstīta aprēķina metode, ko izmanto nepieciešamo cilvēkresursu aplēšanai (pieņēmumi par darba slodzi, ieskaitot īpašus darbus (Sysper 2 darba profili), darbinieku kategorijas un atbilstīgās vidējās izmaksas)
Daudzgadu finanšu shēmas 7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
NB! Galvenās mītnes katras darbinieku kategorijas vidējās izmaksas ir pieejamas BudgWeb:
https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/EN/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx
|
• Ierēdņi un pagaidu darbinieki
6 FTE ierēdņi (vidējās izmaksas 0,150) = 0,9 gadā
-Deleģēto aktu sagatavošana saskaņā ar 18. panta 6. punktu, 21. panta 2. punktu, 36. pantu;
-īstenošanas aktu sagatavošana saskaņā ar 12. panta 8. punktu, 18. panta 5. punktu, 20. panta 11. punktu;
-sekretariāta nodrošināšana TID sadarbības grupai;
-TID sadarbības grupas plenārsēžu un darba straumēšanas sanāksmju organizēšana;
-dalībvalstu darba koordinēšana saistībā ar dažādiem dokumentiem (pamatnostādnes, rīkkopas utt.);
-sadarbība ar citiem Komisijas dienestiem, ENISA un valsts iestādēm, lai īstenotu TID direktīvu;
-ar TID direktīvas īstenošanu saistīto valsts metožu un paraugprakses analīze.
|
• Ārštata darbinieki
3 AC (vidējās izmaksas 0,08) = 0,24 gadā
-Pēc vajadzības sniegt atbalstu visos minētajos uzdevumos
|
Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
• Vienīgi amata vietas, ko finansē no pētniecības budžeta
|
• Ārštata darbinieki
|
3.2.Citi administratīvie izdevumi
Norādīt aprēķinu metodi, kas izmantota katrai budžeta pozīcijai
un īpaši pamatā esošajiem pieņēmumiem (piemēram, sanāksmju skaits gadā, vidējās izmaksas, utt.)
Daudzgadu finanšu shēmas 7. IZDEVUMU KATEGORIJA
|
Sanāksmes: TID sadarbības grupas plenārsēdes parasti notiek četras reizes gadā. Komisija sedz 27 dalībvalstu pārstāvju ēdināšanas un ceļa izdevumus (viens pārstāvis no katras DV). Vienas sēdes izmaksas var sasniegt 15 000 EUR, kas veido 60 000 EUR gadā.
Komandējumi: komandējumi ir saistīti ar TID direktīvas īstenošanas uzraudzību. Piemērs. Vienā gadā (2019. gada maijs–2020. gada jūlijs) bija jāorganizē tā dēvētie “TID valstu apmeklējumi” un jāapmeklē visas 27 DV, lai apspriestu
TID direktīvas īstenošanu ES.
|
Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 7. IZDEVUMU KATEGORIJAS
|
|
7. PIELIKUMS
KOMISIJAS LĒMUMAM,
kas adresēts Komisijas dienestiem, par iekšējiem noteikumiem attiecībā uz Eiropas Savienības vispārējā budžeta (sadaļa “Eiropas Komisija”) izpildi
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS — AĢENTŪRAS
Šis tiesību akta priekšlikuma finanšu pārskats (LFS) attiecas uz pieprasījumu palielināt ENISA darbinieku skaitu par 5 FTE no 2022. gada, lai veiktu papildu darbības, kas saistītas ar TID direktīvas īstenošanu. Uz šīm darbībām jau attiecas ENISA pilnvarojums.
Satura rādītājs
1.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums
1.2.Attiecīgā(-as) rīcībpolitikas joma(-as)
1.3.Priekšlikums attiecas uz
1.4.Mērķis(-i)
1.4.1.Vispārīgais(-ie) mērķis(-i)
1.4.2.Konkrētais(-ie) mērķis(-i)
1.4.3.Paredzamais(-ie) rezultāts(-i) un ietekme
1.4.4.Snieguma rādītāji
1.5.Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.5.1.Īstermiņā vai ilgtermiņā izpildāmās vajadzības, kā arī detalizēts iniciatīvas izvēršanas grafiks
1.5.2.Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība (tās pamatā var būt dažādi faktori, piemēram, koordinēšanas radītie ieguvumi, juridiskā noteiktība, lielāka efektivitāte vai papildinājums). Šajā punktā “Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība” ir vērtība, kas veidojas Savienības iesaistīšanās rezultātā un kas papildina vērtību, kura veidotos, ja dalībvalstis rīkotos atsevišķi.
1.5.3.Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas
1.5.4.Saderība ar daudzgadu finanšu shēmu un iespējamā sinerģija ar citiem atbilstošiem instrumentiem
1.5.5.Dažādo pieejamo finansēšanas iespēju, tostarp pārdales iespējas, novērtējums
1.6.Priekšlikuma/iniciatīvas ilgums un finansiālā ietekme
1.7.Plānotais(-ie) pārvaldības veids(-i)
2.PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.Pārraudzības un ziņošanas noteikumi
2.2.Pārvaldības un kontroles sistēma(-as)
2.2.1.Ierosinātā(-o) pārvaldības veida(-u), finansējuma apgūšanas mehānisma, maksāšanas kārtības un kontroles stratēģijas pamatojums
2.2.2.Informācija par apzinātajiem riskiem un risku mazināšanai izveidoto(-ajām) iekšējās kontroles sistēmu(-ām)
2.2.3.Pārbaužu izmaksas un to lietderības pamatojums (attiecība “kontroles izmaksas ÷ attiecīgo pārvaldīto fondu vērtība”), un gaidāmā kļūdu riska līmeņa novērtējums (maksājumu izdarīšanas un programmas slēgšanas brīdī)
2.3.Krāpšanas un pārkāpumu novēršanas pasākumi
3.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.Attiecīgā(-ās) daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija(-as) un budžeta izdevumu pozīcija(-as)
3.2.Aplēstā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.Kopsavilkums par paredzamo ietekmi uz izdevumiem
3.2.2.Paredzamā ietekme uz [struktūras] apropriācijām
3.2.3.Paredzamā ietekme uz ENISA cilvēkresursiem
3.2.4.Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu
3.2.5.Trešo personu iemaksas
3.3.Aplēstā ietekme uz ieņēmumiem
1.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums
Priekšlikums “Direktīva, ar ko paredz pasākumus nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa kiberdrošību Savienībā un ar ko atceļ Direktīvu (ES) 2016/1148”.
1.2.Attiecīgā(-as) rīcībpolitikas joma(-as)
Sakaru tīkli, saturs un tehnoloģija
1.3.Priekšlikums attiecas uz
◻ jaunu darbību
◻ jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu / sagatavošanas darbību
☒ esošas darbības pagarināšanu
◻ vienas vai vairāku darbību apvienošanu ar citu/jaunu darbību
1.4.Mērķis(-i)
1.4.1.Vispārīgais(-ie) mērķis(-i)
Pārskatīšanas mērķis ir paaugstināt kibernoturības līmeni uzņēmumu, kas darbojas Eiropas Savienībā visās attiecīgajās nozarēs, visaptverošam kopumam, mazināt noturības atšķirības visā iekšējā tirgū nozarēs, uz kurām jau attiecas direktīva, un uzlabot kopējās izpratnes par situāciju līmeni un kolektīvo spēju sagatavoties un reaģēt.
1.4.2.Konkrētais(-ie) mērķis(-i)
Lai risinātu problēmu, kas saistīta ar to uzņēmumu zemo kibernoturības līmeni, kuri darbojas Eiropas Savienībā, konkrētais mērķis ir nodrošināt, ka vienībām visās nozarēs, kas ir atkarīgas no tīklu un informācijas sistēmām un kas sniedz pamatpakalpojumus ekonomikai un sabiedrībai kopumā, ir jāveic kiberdrošības pasākumi un jāziņo par incidentiem, lai paaugstinātu vispārējo kibernoturības līmeni visā iekšējā tirgū.
Lai risinātu problēmu, kas saistīta ar neviendabīgu noturību dalībvalstīs un nozarēs, konkrētais mērķis ir nodrošināt, ka visām vienībām, kas darbojas nozarēs, uz kurām attiecas TID tiesiskais regulējums, kas ir līdzīgas to lieluma ziņā un kam ir salīdzināma loma, ir piemērojams vienāds regulatīvais režīms (tās ietilpst vai neietilpst darbības jomā), neatkarīgi no tā, kura jurisdikcija uz tām atteicas ES.
Lai nodrošinātu, ka visām vienībām, kas darbojas nozarēs, uz kurām attiecas TID tiesiskais regulējums, ir jāievēro vienādi pienākumi, pamatojoties uz riska pārvaldības koncepciju, ciktāl runa ir par drošības pasākumiem, un jāziņo par visiem incidentiem, pamatojoties uz vienotu kritēriju kopumu, konkrētie mērķi ir nodrošināt, ka kompetentās iestādes efektīvāk panāk tiesību instrumentā paredzēto noteikumu izpildi, īstenojot saskaņotus uzraudzības un izpildes pasākumus, un nodrošināt dalībvalstīs salīdzināmu līmeni resursiem, ko piešķir kompetentajām iestādēm, lai tās varētu izpildīt TID regulējumā noteiktos pamatuzdevumus.
Lai risinātu problēmu, kas saistīta ar vienotu izpratni par situāciju un kopīgas reaģēšanas uz krīzi trūkumu, konkrētais mērķis ir nodrošināt, ka starp dalībvalstīm notiek būtiskas informācijas apmaiņa, ieviešot skaidrus pienākumus kompetentajām iestādēm apmainīties ar informāciju un sadarboties attiecībā uz kiberdraudiem un incidentiem un attīstot kopējas Savienības operatīvās krīzes reaģēšanas spējas.
1.4.3.Paredzamais(-ie) rezultāts(-i) un ietekme
Norādīt, kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz labuma guvējiem / mērķgrupām.
Paredzams, ka priekšlikums radīs ievērojamu ieguvumu — aplēses rāda, ka tas var samazināt kiberdrošības incidentu izmaksas par 11,3 miljardiem EUR. Nozaru tvērums tiktu ievērojami palielināts atbilstoši TID regulējumam, taču papildus minētajiem ieguvumiem arī slogs, ko var radīt TID prasības, it īpaši no uzraudzības viedokļa, būtu līdzsvarots gan jaunām vienībām, kas jāaptver, gan kompetentajām iestādēm. Proti, ar jauno TID regulējumu tiktu izveidota divslāņu pieeja, koncentrējoties uz lielām un svarīgām vienībām, un uzraudzības režīma diferencēšana, kas ļauj tikai pēc notikušā uzraudzīt lielu skaitu vienību, it īpaši vienības, ko uzskata par “svarīgām”, bet ne “būtiskām”.
Kopumā priekšlikums radītu efektīvus kompromisus un sinerģijas, jo tam ir no visām analizētajām politikas iespējām vislielākais potenciāls nodrošināt uzlabotu un saskaņotu galveno vienību kibernoturības līmeni visā Savienībā, galu galā radot izmaksu ietaupījumus gan uzņēmumiem, gan sabiedrībai.
Priekšlikums arī radīs konkrētas atbilstības un izpildes nodrošināšanas izmaksas attiecīgajām dalībvalstu iestādēm (tika aplēsts kopējais palielinājums par aptuveni 20–30 % no resursiem). Tomēr jaunais regulējums arī radītu ievērojamus ieguvumus, jo uzlabotos priekšstats par galvenajiem uzņēmumiem un mijiedarbība ar tiem, uzlabotos pārrobežu operatīvā sadarbība, kā arī savstarpējā palīdzība un salīdzinošās izvērtēšanas mehānismi. Tas vispārēji palielinātu kiberdrošības spējas dalībvalstīs.
Tiek lēsts, ka uzņēmumiem, uz kuriem tiktu attiecināts TID regulējums, to pašreizējie izdevumi IKT drošībai būs jāpalielina par ne vairāk kā 22 % pirmajos gados pēc jaunā TID regulējuma ieviešanas (uzņēmumiem, uz kuriem jau attiecas pašreizējās TID direktīvas darbība joma, tie būtu 12 %). Tomēr šis IKT drošības izdevumu vidējais palielinājums radītu samērīgu ieguvumu no šādiem ieguldījumiem, jo īpaši tādēļ, ka ievērojami samazinātos kiberdrošības incidentu izmaksas (tiek lēstas 118 miljardu EUR apmērā desmit gadu laikposmā).
TID regulējums neattiektos uz mazajiem uzņēmumiem un mikrouzņēmumiem. Attiecībā uz vidējiem uzņēmumiem ir gaidāms, ka IKT drošības izdevumu līmenis palielināsies pirmajos gados pēc jaunā TID regulējuma ieviešanas. Tajā pašā laikā kiberdrošības prasību līmeņa paaugstināšana šīm vienībām arī stimulētu to kiberdrošības spējas un palīdzētu uzlabot to IKT riska pārvaldību.
Būtu ietekme uz valstu budžetiem un valsts pārvaldi — tiek lēsts, ka īstermiņā un vidējā termiņā palielinājums būtu aptuveni 20–30 % no resursiem.
Citāda būtiska negatīva ietekme nav paredzama. Paredzams, ka priekšlikums radīs stabilākas kiberdrošības spējas un attiecīgi radīs ievērojamāku mazinošu ietekmi uz incidentu, tostarp datu aizsardzības pārkāpumu, skaitu un smagumu. Tam arī, visticamāk, būs pozitīva ietekme uz vienlīdzīgu konkurences apstākļu nodrošināšanu dalībvalstīs visām vienībām, uz kurām attiecas TID regulējums, un tas mazinās kiberdrošības informācijas asimetriju.
1.4.4.Snieguma rādītāji
Norādīt, pēc kādiem rādītājiem seko līdzi progresam un sasniegumiem.
Rādītāju novērtējumu veiks Komisija ar ENISA un sadarbības grupas atbalstu, sākot trīs gadus pēc jaunā TID tiesību akta stāšanās spēkā. Daži no uzraudzības rādītājiem, uz kuru pamata tiktu novērtēti TID pārskatīšanas panākumi, ir aprakstīti turpmāk.
•
Uzlabota incidentu risināšana. Veicot kiberdrošības pasākumus, uzņēmumi uzlabo ne tikai savu spēju pilnībā izvairīties no konkrētiem incidentiem, bet arī savu spēju reaģēt uz incidentiem. Tāpēc panākumu novērtēšanas kritēriji ir i) incidenta atklāšanai vajadzīgā vidējā laika samazināšanās, ii) vidējais laiks, kas organizācijām vajadzīgs, lai atgūtos no incidenta, un iii) incidenta izraisītā kaitējuma vidējās izmaksas.
•
Labāka uzņēmumu augstākās vadības izpratne par kiberdrošības riskiem. Nosakot uzņēmumiem prasību veikt pasākumus, pārskatīta TID direktīva veicinātu augstākās vadības izpratnes uzlabošanos par riskiem, kas saistīti ar kiberdrošību. To var novērtēt, izpētot, ciktāl uzņēmumi, uz kuriem attiecas TID regulējums, piešķir prioritāti kiberdrošībai uzņēmuma iekšējā politikā un procesos, ko apliecina iekšējā dokumentācija, attiecīgas apmācības programmas un izpratnes veicināšanas pasākumi darbiniekiem, un par prioritāti nosaka ar drošību saistītus ieguldījumus IKT. Visu būtisko un svarīgo vienību vadībai būtu arī jāpārzina TID direktīvā paredzētie noteikumi.
•
Konkrētu nozaru izdevumu izlīdzināšana. Izdevumi IKT drošībai ievērojami atšķiras starp nozarēm ES. Nosakot uzņēmumiem vairākās nozarēs prasību veikt pasākumus, starp nozarēm un dalībvalstīm būtu jāmazinās novirzei no vidējiem konkrētu nozaru izdevumiem IKT drošībai, tos izsakot procentos no kopējiem izdevumiem IKT.
•
Spēcīgākas kompetentās iestādes un palielināta sadarbība. Pārskatīta TID direktīva varētu radīt papildu uzdevumus kompetentajām iestādēm. Tam būtu izmērāma ietekme uz finanšu resursiem un cilvēkresursiem, ko atvēl kiberdrošības aģentūrām valstu līmenī, un tam vajadzētu būt arī pozitīvai ietekmei uz kompetento iestāžu spēju proaktīvi sadarboties un tādējādi palielināt to gadījumu skaitu, kad kompetentās iestādes savstarpēji sazinās, lai risinātu pārrobežu incidentus vai veiktu kopīgas uzraudzības darbības.
•
Uzlabota informācijas apmaiņa. Pārskatītais TID regulējums arī uzlabotu informācijas apmaiņu starp uzņēmumiem un ar kompetentajām iestādēm. Viens no pārskatīšanas mērķiem varētu būt palielināt to vienību skaitu, kuras piedalās dažādu veidu informācijas apmaiņā.
1.5.Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.5.1.Īstermiņā vai ilgtermiņā izpildāmās vajadzības, kā arī detalizēts iniciatīvas izvēršanas grafiks
Priekšlikuma mērķis ir paaugstināt kibernoturības līmeni uzņēmumu, kas darbojas Eiropas Savienībā visās attiecīgajās nozarēs, visaptverošam kopumam, mazināt noturības atšķirības visā iekšējā tirgū nozarēs, uz kurām jau attiecas direktīva, un uzlabot kopējās izpratnes par situāciju līmeni un kolektīvo spēju sagatavoties un reaģēt. Tas būs balstīts uz to, kas sasniegts saistībā ar Direktīvas (ES) 2016/1148 īstenošanu iepriekšējos četros gados.
1.5.2.Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība (tās pamatā var būt dažādi faktori, piemēram, koordinēšanas radītie ieguvumi, juridiskā noteiktība, lielāka efektivitāte vai papildinājums). Šajā punktā “Savienības iesaistīšanās pievienotā vērtība” ir vērtība, kas veidojas Savienības iesaistīšanās rezultātā un kas papildina vērtību, kura veidotos, ja dalībvalstis rīkotos atsevišķi.
Kiberdrošības noturība visā Savienībā nevar būt efektīva, ja attiecībā uz to tiek īstenotas atšķirīgas valstu vai reģionu pieejas. TID direktīva pievērsās šim trūkumam, nosakot satvaru tīklu un informācijas sistēmu drošībai valstu un Savienības līmenī. Tomēr TID direktīvas pirmajā periodiskajā pārskatīšanā tika konstatētas vairākas raksturīgas nepilnības, kas galu galā ir novedušas pie ievērojām atšķirībām starp dalībvalstīm spēju, plānošanas un aizsardzības līmeņa ziņā, kuras tajā pašā laikā ietekmē vienlīdzīgus konkurences apstākļus līdzīgiem uzņēmumiem iekšējā tirgū.
ES iesaistīšanos, kas pārsniedz pašreizējos TID direktīvas pasākumus, pamato galvenokārt šādi faktori: i) problēmas pārrobežu raksturs; ii) iespēja, ka ar ES rīcību tiks uzlabota un veicināta efektīva valstu politika; iii) saskaņotu un sadarbīgu TID politikas darbību ieguldījums efektīvā datu un privātuma aizsardzībā.
Tāpēc izvirzītos mērķus var labāk sasniegt ES līmenī, nevis atsevišķās dalībvalstīs.
1.5.3.Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas
TID direktīva ir pirmais horizontālais iekšējā tirgus instruments, kura mērķis ir uzlabot tīklu un sistēmu noturību Savienībā pret kiberdrošības riskiem. Kopš tās stāšanās spēkā 2016. gadā tā jau ir ievērojami veicinājusi vispārējā kiberdrošības līmeņa paaugstināšanos dalībvalstīs. Tomēr direktīvas darbības un īstenošanas pārskatīšanā tika konstatētas vairākas nepilnības, kas papildus pieaugošajai digitalizācijai un vajadzībai pēc faktiskajai situācijai atbilstošas reaģēšanas ir jārisina pārskatītā tiesību instrumentā.
1.5.4.Saderība ar daudzgadu finanšu shēmu un iespējamā sinerģija ar citiem atbilstošiem instrumentiem
Jaunais priekšlikums ir pilnībā saderīgs un saskaņots ar citām saistītām iniciatīvām, piemēram, priekšlikumu regulai par finanšu sektora digitālās darbības noturību (“DORA”) un priekšlikumu direktīvai par pamatpakalpojumu kritisko sniedzēju noturību. Tas ir arī saderīgs ar Eiropas Elektronisko sakaru kodeksu, Vispārīgo datu aizsardzības regulu un eIDAS regulu.
Priekšlikums ir ES Drošības savienības stratēģijas būtiska daļa.
1.5.5.Dažādo pieejamo finansēšanas iespēju, tostarp pārdales iespējas, novērtējums
Lai ENISA varētu pārvaldīt šos uzdevumus, ir nepieciešami īpaši profili un papildu darba slodze, ko nevar uzņemties, nepalielinot cilvēkresursus.
1.6.Priekšlikuma/iniciatīvas ilgums un finansiālā ietekme
◻ ierobežots ilgums
–◻
Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: [DD.MM.]GGGG.–[DD.MM.]GGGG.
–◻ Finansiālā ietekme: GGGG.–GGGG.
☒ beztermiņa
–Īstenošana ar uzsākšanas periodu no 2022. līdz 2025. gadam,
–pēc kura turpinās normāla darbība.
1.7.Plānotais(-ie) pārvaldības veids(-i)
☒ Komisijas tieša pārvaldība,
ko veic
–◻
izpildaģentūras
◻ Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm
◻X Netieša pārvaldība, kurā budžeta īstenošanas uzdevumi uzticēti:
◻ starptautiskām organizācijām un to aģentūrām (precizēt);
◻ EIB un Eiropas Investīciju fondam;
☒ Finanšu regulas 70. un 71. pantā minētajām struktūrām;
◻ publisko tiesību subjektiem;
◻ privāttiesību subjektiem, kas veic sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju uzdevumus, tādā mērā, kādā tiem ir pienācīgas finansiālas garantijas;
◻ struktūrām, kuru darbību reglamentē dalībvalsts privāttiesības, kurām ir uzticēta publiskā un privātā sektora partnerības īstenošana un kuras sniedz pienācīgas finansiālas garantijas;
◻ personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas darbības KĀDP saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā.
Piezīmes
Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūra ( ENISA), kam ar Kiberdrošības aktu ir uzticēts jauns pastāvīgs pilnvarojums, palīdzēs dalībvalstīm un Komisijai pārskatītās TID direktīvas īstenošanā.
Pārskatītās TID direktīvas rezultātā no 2022./2023. gada ENISA būs papildu rīcības jomas. Lai gan uz šīm rīcības jomām attieksies ENISA vispārējie uzdevumi atbilstoši tās pilnvarojumam, tās aģentūrai radīs papildu darba slodzi. Konkrētāk, papildus tās pašreizējām rīcības jomām atbilstoši Komisijas priekšlikumam par pārskatītu TID direktīvu ENISA savā darba programmā cita starpā būs arī jāiekļauj šādas darbības: i) izveidot un uzturēt Eiropas neaizsargātības reģistru (priekšlikuma 6. panta 2. punkts), ii) nodrošināt Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīklu (CyCLONe) (priekšlikuma 14. pants) un izdot gada ziņojumu par situāciju kiberdrošības jomā ES (priekšlikuma 15. pants), iii) atbalstīt salīdzinošās izvērtēšanas organizēšanu starp dalībvalstīm (priekšlikuma 16. pants), iv) savākt apkopotus incidentu datus no dalībvalstīm un izdot tehniskus norādījumus (priekšlikuma 20. panta 9. punkts), v) izveidot un uzturēt to vienību reģistru, kuras sniedz pārrobežu pakalpojumus (priekšlikuma 25. pants).
Tāpēc no 2022. gada tiks pieprasīti pieci papildu pilnslodzes ekvivalenti (FTE) ar atbilstošo budžetu aptuveni 0,61 miljons EUR, lai finansētu šīs jaunās amata vietas.
2.PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.Pārraudzības un ziņošanas noteikumi
Norādīt periodiskumu un nosacījumus.
Komisija periodiski pārskatīs direktīvas darbību un ziņos Eiropas Parlamentam un Padomei, pirmo reizi – trīs gadus pēc tās stāšanās spēkā.
Komisija arī novērtēs, vai dalībvalstīs direktīva tiek transponēta pareizi.
Priekšlikuma uzraudzībā un ziņošanā par to tiks ievēroti principi, kas izklāstīti ENISA pastāvīgajā pilnvarojumā atbilstoši REGULAI (ES) 2019/881 (Kiberdrošības aktā).
Datu avoti, ko izmantos plānotajai uzraudzībai, galvenokārt būs ENISA, sadarbības grupa, CSIRT tīkls un dalībvalstu iestādes. Papildus ENISA, sadarbības grupas, CSIRT tīkla ziņojumos (arī ENISA gada darbības pārskatos) sniegtajiem datiem vajadzības gadījumā var izmantot īpašus datu vākšanas instrumentus (piemēram, valsts iestāžu apsekojumus, Eirobarometru un kiberdrošības mēneša kampaņas un Eiropas mēroga mācību ietvaros sagatavotos pārskatus).
2.2.Pārvaldības un kontroles sistēma(-as)
2.2.1.Ierosinātā(-o) pārvaldības veida(-u), finansējuma apgūšanas mehānisma, maksāšanas kārtības un kontroles stratēģijas pamatojums
CNECT ĢD struktūrvienība, kas atbild par attiecīgās politikas jomu, pārvaldīs direktīvas īstenošanu.
Attiecībā uz ENISA pārvaldību Kiberdrošības akta 15. pantā ir sniegts sīki izstrādāts ENISA Administratīvās padomes kontroles funkciju saraksts.
Saskaņā ar Kiberdrošības akta 31. pantu ENISA izpilddirektors atbild par ENISA budžeta izpildi un Komisijas iekšējais revidents attiecībā uz ENISA īsteno tādas pašas pilnvaras kā attiecībā uz Komisijas dienestiem. ENISA Administratīvā padome sniedz atzinumu par ENISA galīgajiem pārskatiem.
2.2.2.Informācija par apzinātajiem riskiem un risku mazināšanai izveidoto(-ajām) iekšējās kontroles sistēmu(-ām)
Ļoti zems risks, jo TID direktīvas ekosistēma jau pastāv un jau aptver ENISA, kam ir pastāvīgas pilnvaras pēc Kiberdrošības akta stāšanās spēkā 2019. gadā.
2.2.3.Pārbaužu izmaksas un to lietderības pamatojums (attiecība “kontroles izmaksas ÷ attiecīgo pārvaldīto fondu vērtība”), un gaidāmā kļūdu riska līmeņa novērtējums (maksājumu izdarīšanas un programmas slēgšanas brīdī)
Prasītajā budžeta palielinājumā piemēro 1. sadaļu, un tas ir paredzēts, lai finansētu algas. Tas nozīmē ļoti zemu kļūdas risku maksājumu līmenī.
2.3.Krāpšanas un pārkāpumu novēršanas pasākumi
Norādīt esošos vai plānotos novēršanas pasākumus un citus pretpasākumus, piemēram, krāpšanas apkarošanas stratēģijā iekļautos pasākumus.
ENISA īstenotie novēršanas un aizsardzības pasākumi tiktu piemēroti šādos gadījumos:
– maksājumus par visiem pieprasītajiem pakalpojumiem vai pētījumiem pirms apmaksas pārbauda aģentūras personāls, ņemot vērā visas līgumsaistības, ekonomikas principus un finanšu vai vadības paraugpraksi. Krāpšanas apkarošanas noteikumus (pārraudzība, prasības par ziņošanu u. c.) iekļaus visos nolīgumos un līgumos, ko noslēdz starp aģentūru un maksājumu saņēmējiem;
– lai apkarotu krāpšanu, korupciju un citas nelikumīgas darbības, bez ierobežojumiem piemēro noteikumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF);
– saskaņā ar Kiberdrošības akta 33. pantu ENISA līdz 2019. gada 28. decembrim pievienojās Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Kopienu Komisijas iestāžu 1999. gada 25. maija nolīgumam par iekšējo izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF). ENISA nekavējoties izdod attiecīgos noteikumus, kas piemērojami visiem aģentūras darbiniekiem.
3.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.Attiecīgā(-ās) daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija(-as) un budžeta izdevumu pozīcija(-as)
·Esošās budžeta pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām.
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija
|
Budžeta pozīcija
|
Izdevumu
veids
|
Iemaksas
|
|
Numurs
|
Dif./nedif.
|
no EBTA valstīm
|
no kandidātvalstīm
|
no trešām valstīm
|
Finanšu regulas 21. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē
|
2
|
02 10 04
|
/nedif.
|
JĀ
|
NĒ
|
NĒ
|
/NĒ
|
·No jauna veidojamās budžeta pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām.
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija
|
Budžeta pozīcija
|
Izdevumu
veids
|
Iemaksas
|
|
Numurs
|
Dif./nedif.
|
no EBTA valstīm
|
no kandidātvalstīm
|
no trešām valstīm
|
Finanšu regulas 21. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē
|
|
[XX.YY.YY.YY]
|
|
JĀ/NĒ
|
JĀ/NĒ
|
JĀ/NĒ
|
JĀ/NĒ
|
3.2.Aplēstā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.Kopsavilkums par paredzamo ietekmi uz izdevumiem
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorija
|
Numurs
|
[Pozīcija…2 Vienotais tirgus, inovācija un digitālā ekonomika…………...………………………………………………………]
|
[Struktūra]: <… ENISA….>
|
|
|
N gads
2022
|
N+1 gads
2023
|
N+2 gads
2024
|
N+3 gads
2025
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
2026 2027
|
KOPĀ
|
1. sadaļa:
|
Saistības
|
1)
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
|
Maksājumi
|
2)
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
2. sadaļa:
|
Saistības
|
(1.a)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Maksājumi
|
(2.a)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
3. sadaļa:
|
Saistības
|
(3.a)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Maksājumi
|
(3.b)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ apropriācijas
[struktūrai] < ENISA…….>
|
Saistības
|
=1+1.a +3.a
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
|
Maksājumi
|
=2+2.a
+3.b
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorija
|
5
|
“Administratīvie izdevumi”
|
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
|
|
N gads
|
N+1 gads
|
N+2 gads
|
N+3 gads
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
KOPĀ
|
ĢD: <…….>
|
• Cilvēkresursi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
• Citi administratīvie izdevumi
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ ĢD <…….>
|
Apropriācijas
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas
5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas
|
(Saistību summa = maksājumu summa)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
|
|
N gads
2022
|
N+1 gads
2023
|
N+2 gads
2024
|
N+3 gads
2025
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
2026 2027
|
KOPĀ
|
KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas
1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas
|
Saistības
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
|
Maksājumi
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
3.2.2.Paredzamā ietekme uz [struktūras] apropriācijām
–◻x
Priekšlikums/iniciatīva neprasa darbības apropriāciju izmantošanu
–◻
Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības apropriācijas izmantot šādā veidā:
Saistību apropriācijas miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Norādīt mērķus un rezultātus
⇩
|
|
|
N gads
|
N+1 gads
|
N+2 gads
|
N+3 gads
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
KOPĀ
|
|
REZULTĀTI
|
|
Veids
|
Vidējās izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Skaits
|
Izmaksas
|
Kopējais skaits
|
Kopējās izmaksas
|
KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 1…
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– Rezultāts
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– Rezultāts
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– Rezultāts
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma — konkrētais mērķis Nr. 1
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 2 ...
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– Rezultāts
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Starpsumma — konkrētais mērķis Nr. 2
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĒJĀS IZMAKSAS
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
3.2.3.Paredzamā ietekme uz ENISA cilvēkresursiem
3.2.3.1.Kopsavilkums
Pārskatītās TID direktīvas rezultātā no 2022./2023. gada ENISA būs papildu uzdevumi. Lai gan uz šiem uzdevumiem attieksies ENISA pilnvarojums, tie aģentūrai radīs papildu darba slodzi. Tā, saskaņā ar Komisijas priekšlikumu par pārskatītu TID direktīvu ENISA papildus tās pašreizējiem uzdevumiem cita starpā tiks uzticēti šādi uzdevumi: i) izveidot un uzturēt Eiropas neaizsargātības reģistru (6. panta 2. punkts), ii) nodrošināt Eiropas Kiberkrīžu sadarbības organizāciju tīklu (CyCLONe) (14. pants) un izdot gada ziņojumu par situāciju kiberdrošības jomā ES (15. pants), iii) atbalstīt salīdzinošās izvērtēšanas organizēšanu starp dalībvalstīm (16. pants), iv) savākt apkopotus incidentu datus no dalībvalstīm un izdot tehniskus norādījumus (20. panta 9. punkts), v) izveidot un uzturēt to vienību reģistru, kuras sniedz pārrobežu pakalpojumus (25. pants).
Tāpēc no 2022. gada tiks pieprasīti pieci papildu pilnslodzes ekvivalenti (FTE) ar atbilstošo budžetu, lai finansētu šīs jaunās amata vietas.
–◻
Priekšlikums/iniciatīva neprasa izmantot administratīvas apropriācijas
–◻X
Priekšlikums/iniciatīva paredz izmantot administratīvās apropriācijas šādi:
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
N gads
2022
|
N+1 gads
2023
|
N+2 gads
2024
|
N+3 gads
2025
|
Ierakstīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
2026 2027
|
KOPĀ
|
Pagaidu darbinieki (AD kategorijas)
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
0,450
|
|
2,7
|
Pagaidu darbinieki (AST kategorijas)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Līgumdarbinieki
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
0,160
|
|
0,96
|
Norīkotie valsts eksperti
|
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
0,61
|
|
3,66
|
Personāla vajadzības (FTE):
|
N gads
2022
|
N+1 gads
2023
|
N+2 gads
2024
|
N+3 gads
2025
|
Norādīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
2026 2027
|
KOPĀ
|
Pagaidu darbinieki (AD kategorijas)
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
3
|
|
18
|
Pagaidu darbinieki (AST kategorijas)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Līgumdarbinieki
|
2
|
2
|
2
|
2
|
2
|
2
|
|
12
|
Norīkotie valsts eksperti
|
|
|
|
|
|
|
|
|
3.2.3.2.Paredzamās cilvēkresursu vajadzības atbildīgajam ĢD
–◻
Priekšlikums/iniciatīva neprasa cilvēkresursu izmantošanu.
–◻
Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu šādā veidā:
Paredzamais apmērs izsakāms veselos skaitļos (vai ar ne vairāk kā vienu ciparu aiz komata)
|
N gads
|
N+1 gads
|
N+2 gads
|
N+3 gads
|
Ierakstīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
·Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki)
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības)
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 01 02 (Delegācijas)
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība)
|
|
|
|
|
|
|
|
10 01 05 01 (Tiešā pētniecība)
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
• Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu — FTE)
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 02 01 (AC, END, INT, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām)
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 02 02 (AC, AL, END, INT un JPD delegācijās)
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 04 yy
|
– galvenajā mītnē
|
|
|
|
|
|
|
|
|
– delegācijās
|
|
|
|
|
|
|
|
XX 01 05 02 (AC, END, INT – netiešā pētniecība)
|
|
|
|
|
|
|
|
10 01 05 02 (AC, END, INT – tiešā pētniecība)
|
|
|
|
|
|
|
|
Citas budžeta pozīcijas (precizēt)
|
|
|
|
|
|
|
|
KOPĀ
|
|
|
|
|
|
|
|
XX ir attiecīgā politikas joma vai budžeta sadaļa.
Vajadzīgie cilvēkresursi tiks nodrošināti, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai pārgrupēti attiecīgajā ĢD, vajadzības gadījumā izmantojot arī vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtus papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus.
Veicamo uzdevumu apraksts
Ierēdņi un pagaidu darbinieki
|
|
Ārštata darbinieki
|
|
FTE vienību izmaksu aprēķins jāiekļauj V pielikuma 3. iedaļā.
3.2.4.Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu
–◻X Priekšlikums/iniciatīva atbilst kārtējai daudzgadu finanšu shēmai
–◻
Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu finanšu shēmā
Aprakstīt, kas jāpārplāno, norādot attiecīgās budžeta pozīcijas un atbilstošās summas.
Priekšlikums ir saderīgs ar DFS 2021./2027. gadam.
Par ENISA cilvēkresursu palielinājuma finansēšanai pieprasītā budžeta summu tajā pašā izdevumu kategorijā tiks samazināts programmas “Digitālā Eiropa” (DEP) budžets.
–◻
Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu shēma.
Aprakstīt, kas jādara, norādot attiecīgās izdevumu kategorijas, budžeta pozīcijas un atbilstošās summas.
3.2.5.Trešo personu iemaksas
–Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu līdzfinansējumu
–Priekšlikums/iniciatīva paredz šādu līdzfinansējumu:
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
|
N gads
|
N+1 gads
|
N+2 gads
|
N+3 gads
|
Ierakstīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
Kopā
|
Norādīt līdzfinansētāju struktūru
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Līdzfinansētās apropriācijas KOPĀ
|
|
|
|
|
|
|
|
|
3.3.Aplēstā ietekme uz ieņēmumiem
–◻
Priekšlikums/iniciatīva ieņēmumus finansiāli neietekmē.
–◻
Priekšlikums/iniciatīva finansiāli ietekmē:
pašu resursus
citus ieņēmumus
Norādiet, ja ieņēmumi ir piešķirti izdevumu pozīcijām
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
Budžeta ieņēmumu pozīcija:
|
Kārtējā finanšu gadā pieejamās apropriācijas
|
Priekšlikuma/iniciatīvas ietekme
|
|
|
N gads
|
N+1 gads
|
N+2 gads
|
N+3 gads
|
Ierakstīt tik gadu, cik nepieciešams ietekmes ilguma atspoguļošanai (sk. 1.6. punktu)
|
............... pants
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Dažādiem novirzāmiem (“piešķirtajiem”) ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās) izdevumu pozīciju(-as).
Norādīt, pēc kādas metodes aprēķināta ietekme uz ieņēmumiem.