Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Vācijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2014. gada stabilitātes programmu /* COM/2014/0406 final */
Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Vācijas 2014. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2014. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu, ņemot vērā Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši
tās 5. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada
16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt
makroekonomisko nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3], ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas[4], ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus, ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu, ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu, ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu, ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu, tā kā: (1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam
pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju. (2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā. (3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats
rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas
iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi
pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo
rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt
stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot
konkrētai valstij adresētos ieteikumus. (4)
Padome 2013. gada 9. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Vācijas 2013. gada valsts reformu
programmu un sniedza savu atzinumu par Vācijas atjaunināto
stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam. Komisija 2013. gada
15. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013[5] sniedza atzinumu par
Vācijas budžeta plāna projektu 2014. gadam[6]. (5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[7], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma brīdināšanas
mehānisma ziņojumu[8],
kurā tā noteica, ka Vācija ir viena no dalībvalstīm,
par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. (6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi. (7)
Komisija 2014. gada 5. martā
publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata
rezultātus par Vāciju[9].
Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Vācijā
ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama
uzraudzība un politiska rīcība. Jo īpaši tekošajā
kontā bija ļoti liels pārpalikums, kas atspoguļo
augstās konkurētspējas pozitīvo ietekmi, un ļoti daudz
ietaupījumu ir ieguldīti ārvalstīs. Tas arī liecina,
ka iekšzemes izaugsme saglabājās pieticīgā līmenī
un saimnieciskie resursi, iespējams, netika efektīvi sadalīti.
Lai gan tekošā konta pārpalikumi nerada riskus, kas ir
līdzīgi lielam deficītam, tekošā konta pārpalikuma
apmēram un noturībai Vācijā ir jāpievērš
īpaša uzmanība. Nepieciešamība rīkoties, lai
samazinātu riskus nelabvēlīgai ietekmei uz iekšzemes ekonomikas
darbību un eurozonu, ir īpaši svarīga, ņemot vērā
Vācijas ekonomikas apmēru. (8)
Vācija 2014. gada
14. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu
programmu un 2014. gada 8. aprīlī – savu
2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību. (9)
2014. gada stabilitātes programmā
ietvertās budžeta stratēģijas mērķis ir
nodrošināt nepārtrauktu vidēja termiņa mērķa
sasniegšanu. Stabilitātes programmā apstiprināts vidēja
termiņa mērķis, kas ir -0,5 % no IKP un atbilst
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Saskaņā ar
stabilitātes programmu (pārrēķinātā)
strukturālā bilance arī 2014. gadā un turpmāk
būs pozitīva un paredzams, ka kopējais parāds
2014. gadā saruks līdz 76 % no IKP un saglabās
pietiekamu lejupejošu tendenci pēc tam. Tādējādi
programmā ietvertās budžeta stratēģijas mērķis
atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Programmas
budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, kuru nav
oficiāli apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir ticams, jo
tas kopumā atbilst Komisijas 2014. gada pavasara prognozei.
Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas
prognozi, ievērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome
uzskata, ka valsts finanšu stāvoklis Vācijā joprojām ir
kopumā stabils, jo paredzams, ka arī turpmāk būs
noturēts vidēja termiņa mērķis un ievērots
parādsaistību noteikums. (10)
Vācija ir guvusi vien nelielus panākumus
attiecībā uz valsts izdevumu efektivitātes uzlabošanu veselības
aprūpes un ilgtermiņa aprūpes jomā, lai gan ir
paziņots par jaunām iniciatīvām. Lai gan šo plānu
mērķis ir uzlabot izdevumu efektivitāti veselības
aprūpes jomā, tie tomēr varētu nebūt pietiekami, lai
apturētu nākotnē paredzamo izmaksu palielināšanos. Nesen
pieņemtās pensiju reformas mērķis ir uzlabot
priekšlaicīgas pensionēšanās nosacījumus (Rente
mit 63) un pensiju līmeņus konkrētām grupām,
kas ietver arī pensiju piemaksu tiem, kuri ir audzinājuši pirms
1992. gada dzimušus bērnus (Mütterrente). Minētā
reforma rada papildu spiedienu uz valsts pensiju sistēmas
ilgtspējību, un to plānots finansēt, izmantojot
augstākas pensiju iemaksu likmes, kas negatīvi ietekmēs
ekonomiski aktīvo iedzīvotāju rīcībā esošos
ienākumus. Reforma var arī negatīvi ietekmēt papildinošo
otrā un trešā līmeņa pensiju noslēgšanu. Vācija
ir guvusi nelielus panākumus, palielinot izdevumus izglītībai,
un zināmus panākumus attiecībā uz lielākiem izdevumiem
pētniecībai. Šķiet, ka visos valdības līmeņos ir
nepieciešami turpmāki centieni, lai līdz 2015. gadam sasniegtu
mērķi attiecībā uz kopējiem valsts un privātajiem
izdevumiem izglītībai un pētniecībai – 10 % no
IKP –, un vēl vērienīgākiem turpmākiem
mērķiem vajadzētu būtu vērstiem uz
visnovatoriskāko valstu panākšanu. Ieguldījumi infrastruktūrā
Vācijā pēdējos gados tika palielināti, un ir
izstrādāti plāni to vēl vairāk pastiprināt, bet
šķiet, ka ir nepieciešami papildu centieni. (11)
Vācija kopumā ir guvusi nelielus
panākumus nodokļu sistēmas efektivitātes un tās
izaugsmi veicinošā efekta uzlabošanā un darbaspēkam
piemērojamā lielā nodokļu sloga samazināšanā. Nav
paredzēti būtiski pasākumi, lai pārietu uz izaugsmei
labvēlīgākiem ieņēmumu avotiem. Samazinātās
pievienotās vērtības nodokļa (PVN) likmes (kas pašlaik ir
7 %) piemērošanu varētu ierobežot, bet vispārējo PVN
aprēķina bāzi – paplašināt. Ieņēmumi no
regulāriem īpašuma nodokļiem ir samērā mazi, kas
liecina par to, ka joprojām ir iespēja tos palielināt, un
nodokļa sloga sadale varētu būt taisnīgāka, ja tiktu
no jauna novērtēta pašvaldības nekustamā īpašuma
nodokļa (Grundsteuer) bāze. Nosacījumus
ieguldījumiem Vācijā varētu vēl vairāk uzlabot,
reformējot profesionālās darbības nodokli (Gewerbesteuer),
samazinot ar nodokļu iekasēšanu saistīto administratīvo
slogu un samazinot esošos uzņēmumu nodokļa stimulus iegūt
finansējumu aizņemšanās ceļā. (12)
Fiskālais regulējums ir papildināts
ar valsts līdzsvarota budžeta noteikumu, un ir izveidota neatkarīga
konsultatīvā padome. Tomēr šķiet, ka vairākās
federālajās zemēs joprojām ir nepieciešami īpaši
noteikumi par konstitūcijā iekļautā līdzsvarota
budžeta noteikuma (parādu ierobežojuma) īstenošanu, lai
nodrošinātu parādu ierobežojuma efektīvu piemērošanu gada
budžeta veidošanas ciklā. Plānotā fiskālo attiecību
starp federāciju, federālajām zemēm un pašvaldībām
pārskatīšana būtu jāizmanto, lai stiprinātu
fiskālo atbildību un pārskatatbildību. (13)
Pēc ilgstoša laikposma, kurā ir
ievērota algu mērenība, pēdējos gados algas ir
kāpušas, taču faktisko algu pieaugums 2013. gadā bija
mērenāks, nekā 2012. gadā. Vācija plāno
2015. gadā ieviest vispārējo minimālo algu
EUR 8,50 stundā, kas pilnībā būs piemērojama
2017. gadā. Ieviešot plānoto vispārējo minimālo
algu, kuras mērķis ir nodrošināt pienācīgus
minimālos ienākumus darba ņēmējiem, ir
rūpīgi jāuzrauga tās ietekme, jo īpaši uz
nodarbinātību. Ir veikti ļoti nelieli centieni samazināt
augsto nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, jo īpaši
zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Pieņemtā pensiju
reforma un pašreizējie reformu plāni ilgtermiņa aprūpes
jomā, kas ietver sociālās apdrošināšanas iemaksu likmju
paaugstināšanu, varētu atkal palielināt nodokļu
īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Vācija ir guvusi
zināmus panākumus, lai palielinātu nelabvēlīgā
stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu, taču
joprojām ir cieša saikne starp izglītības iegūšanu un
sociālekonomiskajiem apstākļiem, kura pastāv visas personu
darba dzīves garumā. Neraugoties uz zināmiem panākumiem
attiecībā uz piemērotiem aktivizācijas un integrācijas
pasākumiem, ilgstošā bezdarba līmenis joprojām rada bažas
un liecina par nepieciešamību veikt papildu pasākumus. Ir gūti
tikai nelieli panākumi attiecībā uz pasākumu veikšanu
nolūkā atvieglot pāreju no maziem darbiem (mini-jobs) uz
tādiem nodarbinātības veidiem, uz kuriem attiecas obligātas
sociālā nodrošinājuma iemaksas pilnā apmērā. Nav
gūti panākumi, lai novērstu to, ka otrajiem
pelnītājiem mājsaimniecībā trūkst fiskālo
stimulu strādāt. Vācija ir guvusi zināmus panākumus
attiecībā uz pilna laika agrīnās pirmsskolas
izglītības un aprūpes iestāžu pieejamības palielināšanu,
taču panākumi attiecībā uz pagarinātās dienas
skolu pieejamību ir bijuši ļoti nelieli. Vienlaikus bērnu
aprūpes iestādes un pagarinātās dienas skolas joprojām
rada bažas saistībā ar kvalitāti, un ir vērojamas
reģionālās atšķirības. (14)
Valdības priekšlikuma pārskatīt
Atjaunojamās enerģijas likumu mērķis ir palēnināt
vispārējo enerģijas izmaksu pieaugumu,
vienmērīgāk sadalīt izmaksas starp
patērētājiem, kontrolēt atjaunojamo energoresursu
izmantošanas izvēršanu un veicināt tirgus integrāciju. Reformas
īstenošanā ir rūpīgi jāuzrauga tās ietekme uz
atbalsta sistēmas izmaksu lietderību. Ir nepieciešami turpmāki
centieni attiecībā uz tīkla paplašināšanu un
saskaņošanu ar kaimiņvalstīm. (15)
Politiska rīcība nolūkā
veicināt konkurenci pakalpojumu nozarē ir bijusi ļoti
ierobežota, lai gan ir ieviestas atsevišķas reformas konkrētās
profesijās un reģionos, piemēram, attiecībā uz
atļaujām un komercpaziņojumiem būvniecības
nozarē. Ražīguma pieaugums pakalpojumu nozarēs var būt
strukturāli zemāks nekā rūpniecībā, taču tas
ir īpaši zems dažās pakalpojumu nozarēs, jo īpaši
profesionālo pakalpojumu jomā. Joprojām pastāv
šķēršļi ienākšanai tirgū un profesionālo
pakalpojumu sniegšanai. Tas ietver ierobežojumus attiecībā uz
juridisko formu un kapitāla turējumu, kā arī
profesionālās kvalifikācijas prasības. Profesionālos
pakalpojumus reglamentējošo noteikumu atšķirības federālajās
zemēs liek domāt, ka ir iespējams identificēt
regulatīvās pieejas, kas rada vismazāko slogu, un ieviest
tās visā valstī. Publisko
iepirkumu līgumu vērtība, ko Vācijas iestādes
publicēja saskaņā ar ES tiesību aktiem iepirkuma jomā,
joprojām ir viena no zemākajām ES. Vispārēja
pāreja uz pārredzamu e-publisko iepirkumu tirgu varētu
palielināt konkurenci. Mazumtirdzniecības nozarē plānošanas
regulējums dažās federālajās zemēs joprojām
ierobežo jaunu dalībnieku ienākšanu tirgū. Panākumi
attiecībā uz konkurences palielināšanu dzelzceļa tirgos ir
ļoti nelieli. (16)
Vācija ir guvusi nelielus panākumus,
veicot pasākumus, lai konsolidētu banku nozari, jo īpaši
uzlabojot pārvaldības satvaru. Komisijas lēmumi par valsts
atbalstu lielā mērā virzīja federālo zemju banku (Landesbanken)
pārstrukturēšanu pēdējos gados, un šī nozare
joprojām ir sadrumstalota. Ir nepieciešami turpmāki centieni, lai
novērstu strukturālos un pārvaldības
šķēršļus, kuri kavē uz tirgu vērstu
konsolidāciju, un tas arī palielinātu finanšu nozares
vispārējo efektivitāti. Otrā banku pīlāra
tiesiskā regulējuma pārskatīšana varētu vēl
vairāk atbalstīt konsolidāciju valsts banku nozarē. (17)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir
vispusīgi izanalizējusi Vācijas ekonomikas politiku. Tā ir
izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet
arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams,
turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa
ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar
Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā. (18)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Vācijas stabilitātes programmu, un
tās atzinums[10]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā. (19)
Ņemot vērā Komisijas
padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir
izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu.
Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
6. pantu ir atspoguļoti 1. – 4. ieteikumā. (20)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī
veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz
šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus
dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Vācijai būtu
arī jānodrošina šo ieteikumu pilnīga un savlaicīga
īstenošana, AR ŠO IESAKA Vācijai
laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties
šādi. 1. Īstenot
izaugsmei labvēlīgu fiskālo politiku un saglabāt stabilu
fiskālo stāvokli, nodrošinot, ka arī turpmāk vidēja
termiņa mērķis tiek ievērots laikposmā, uz kuru
attiecas stabilitātes programma, un ka vispārējās
valdības parāda attiecība turpina ilgtspējīgi samazināties.
Jo īpaši izmantot pieejamās iespējas lielākiem un
efektīvākiem valsts ieguldījumiem infrastruktūrā,
izglītībā un pētniecībā. Uzlabot nodokļu
sistēmas efektivitāti, jo īpaši paplašinot nodokļu
bāzi – galvenokārt attiecībā uz patēriņu –, no jauna
novērtējot pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa
bāzi, uzlabojot nodokļu pārvaldību un pārskatot
profesionālās darbības nodokli, tostarp nolūkā
sekmēt privātos ieguldījumus. Veikt papildu centienus, lai
palielinātu valsts izdevumu efektivitāti veselības aprūpes
un ilgtermiņa aprūpes jomā. Nodrošināt valsts pensiju
sistēmas ilgtspējību, i) mainot jauno ar apdrošināšanu
nesaistīto / ārējo pabalstu (Mütterrente)
finansēšanu uz finansēšanu no nodokļu ieņēmumiem,
arī tādēļ, lai novērstu turpmāku
sociālā nodrošinājuma iemaksu pieaugumu, ii) palielinot
vēlākas pensionēšanās stimulus un iii) palielinot otrā
un trešā līmeņa pensiju tvērumu. Pabeigt parādu
ierobežojuma ieviešanu konsekventi visās federālajās zemēs,
nodrošinot, lai uzraudzības procedūras un korekcijas mehānismi
būtu savlaicīgi un atbilstīgi. Uzlabot fiskālo
attiecību struktūru starp federāciju, federālajām
zemēm un pašvaldībām, tostarp nolūkā nodrošināt
atbilstošus valsts ieguldījumus visos valdības līmeņos. 2. Uzlabot nosacījumus, kas
vēl vairāk atbalsta iekšzemes pieprasījumu, cita starpā
samazinot augstos nodokļus un sociālā nodrošinājuma iemaksas,
jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Ieviešot
vispārējo minimālo algu, uzraudzīt tās ietekmi uz
nodarbinātību. Uzlabot darba ņēmēju
nodarbināmību, turpinot palielināt nelabvēlīgā
stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu un
īstenojot vērienīgākus aktivizācijas un
integrācijas pasākumus darba tirgū, īpaši ilgstošiem
bezdarbniekiem. Veikt pasākumus, lai samazinātu fiskālo stimulu
strādāt trūkumu, jo īpaši otrajiem pelnītājiem
mājsaimniecībā, un atvieglotu pāreju no maziem darbiem uz
tādiem nodarbinātības veidiem, uz kuriem attiecas obligātas
sociālā nodrošinājuma iemaksas pilnā apmērā.
Risināt bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un
pagarinātās dienas skolu pieejamības trūkumu
reģionālā līmenī, vienlaikus uzlabojot to
vispārējo izglītības kvalitāti. 3. Līdz minimumam ierobežot
enerģētikas sistēmas pārveides kopējās izmaksas.
Jo īpaši uzraudzīt Atjaunojamās enerģijas likuma reformas
ietekmi uz atjaunojamo energoresursu atbalsta sistēmas izmaksu
lietderību. Pastiprināt centienus, lai paātrinātu elektroenerģijas
un gāzes valsts un pārrobežu tīklu paplašināšanu.
Pastiprināt enerģētikas politikas ciešu saskaņošanu ar
kaimiņvalstīm. 4. Veikt
vērienīgākus pasākumus, lai vēl vairāk
veicinātu konkurenci pakalpojumu nozarē, tostarp konkrētu
profesionālo pakalpojumu jomā, tostarp pārskatot esošās
regulatīvās pieejas un tiecoties uz paraugprakses izmantošanu
visās federālajās zemēs. Noskaidrot iemeslus,
kāpēc to publisko iepirkumu līgumu, kas ir atvērti
iepirkumam saskaņā ar ES tiesību aktiem, vērtība ir
zema. Palielināt centienus, lai atceltu esošo plānošanas
regulējumu, kas ierobežo jaunu dalībnieku ienākšanu
mazumtirdzniecības nozarē. Rīkoties, lai novērstu atlikušos
šķēršļus konkurencei dzelzceļa tirgos. Īstenot
centienus, lai konsolidētu federālo zemju banku nozari, tostarp
uzlabojot pārvaldības satvaru. Briselē, Padomes
vārdā – priekšsēdētājs [1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. [2] OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp. [3] COM(2014) 406 final. [4] P7_TA(2014)0128 un
P7_TA(2014)0129. [5] OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp. [6] C(2013) 8001 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 78 final. [10] Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 2. punktu.