KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Šaujamieroči un ES iekšējā drošība: pilsoņu aizsardzība un nelegālās tirdzniecības pārtraukšana /* COM/2013/0716 final */
SATURS KOMISIJAS
PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Šaujamieroči un ES
iekšējā drošība: pilsoņu aizsardzība un
nelegālās tirdzniecības pārtraukšana 1........... Ievads............................................................................................................................ 3 2........... Nepieciešamība rīkoties
ES līmenī................................................................................... 6 3........... 1. prioritāte:
aizsargāt civilo šaujamieroču likumīgo tirgu................................................... 9 3.1........ 1. uzdevums: noskaidrot, kuri
šaujamieroči ir aizliegti un kuriem ir nepieciešama atļauja... 10 3.2........ 2. uzdevums: izveidot jaunu ES
standartu marķēšanai..................................................... 11 3.3........ 3. uzdevums: vienkāršot
šaujamieroču licencēšanas noteikumus...................................... 11 4........... 2. prioritāte: No
likumīga par nelikumīgu: samazināt šaujamieroču
nonākšanu noziedzīgās rokās 12 4.1........ 1. uzdevums: atjaunināt
kontroli pār šaujamieroču pārdošanu un nelikumīgo ražošanu...... 13 4.2........ 2. uzdevums: novērst
zādzības un nozaudēšanas gadījumus............................................. 13 4.3........ 3. uzdevums: līdzsvarot
ārējās darbības un paplašināšanās procesus, lai
samazinātu novirzīšanas risku no trešām valstīm.......................................................................................................................... 13 4.4........ 4. uzdevums: veicināt
iznīcināšanu kā ieteicamāko veidu, kā atbrīvoties
no liekajiem šaujamieročiem 14 5........... 3. prioritāte:
palielināt spiedienu uz noziedzīgajiem tirgiem............................................... 14 5.1........ 1. uzdevums: sniegt
norādījumus tiesībaizsardzības iestāžu darbiniekiem.......................... 15 5.2........ 2. uzdevums: īstenot
pārrobežu sadarbību, lai pārtrauktu šaujamieroču
nelikumīgu glabāšanu un apriti 15 5.3........ 3. uzdevums: izveidot
sadarbību noziedznieku izmantoto šaujamieroču izsekošanai.......... 15 5.4........ 4. uzdevums: stiprināt
atturošus faktorus pret šaujamieroču ļaunprātīgu lietošanu............. 16 6........... 4. prioritāte: izveidot
labāku izlūkdatu apkopojumu........................................................ 16 6.1........ 1. uzdevums: apkopot
precīzākus un visaptverošākus datus par noziegumiem
saistībā ar šaujamieročiem ES un pasaulē......................................................................................................................... 17 6.2........ 2. uzdevums: veikt
tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku mērķtiecīgu
apmācību jomās, kurās tas visvairāk nepieciešams................................................................................................................ 18 7........... Secinājumi.................................................................................................................... 18 1. PIELIKUMS: Prioritātes un uzdevumi..................................................................................... 19 2. PIELIKUMS: Statistika.......................................................................................................... 20 KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN
EIROPAS PARLAMENTAM Šaujamieroči un
ES iekšējā drošība: pilsoņu aizsardzība un
nelegālās tirdzniecības pārtraukšana 1. Ievads Šaujamieroči tiek likumīgi un
atbildīgi izmantoti civilām vajadzībām, un to ražošana,
pārdošana un iegāde ir ES iekšējā tirgus daļa[1]. Tomēr, ja
šaujamieroči nonāk nepareizās rokās, tie var radīt
postošas sekas iedzīvotājiem un sabiedrībai. ES joprojām ir
pārāk daudz ar šaujamieročiem saistītas vardarbības
upuru[2].
21. gadsimta pirmajos desmit gados ES 28 dalībvalstīs
slepkavībās vai nonāvēšanās, kas izdarītas,
pielietojot šaujamieročus, ir gājuši bojā vairāk nekā 10 000 cilvēku[3], un katru gadu ar
šaujamieročiem tiek izdarīts vairāk nekā 4000
pašnāvību[4].
Kopumā ES uz 100 000 iedzīvotājiem gadā tiek
izdarītas 0,24 slepkavības un 0,9 pašnāvības,
pielietojot šaujamieročus[5].
Jaudīgu un bieži vien nelegāli glabātu ieroču
klātbūtne, jo īpaši trūcīgajos pilsētu rajonos,
iedzīvotājos var radīt nedrošības sajūtu. Šāvēji, kas pēdējos gados
ir bijuši atbildīgi par šausminošajām apšaudēm skolās
Tūsulā (Tuusula) (2007. gadā) un Kauhajoki (Kauhajoki)
(2008. gadā), kā arī Kambrijā (Cumbria) (2010. gadā)
un Alfenā pie Reinas (Alphen aan den Rijn) (2011. gadā),
bija garīgi nelīdzsvaroti pieaugušie, kuriem tomēr bija
izsniegta šaujamieroča glabāšanas atļauja. Vinendenā (Winnenden)
(2009. gadā) pusaudzis izmantoja pistoli, kas vecāku
guļamistabā netika glabāta drošā vietā. Uzbrukumos
Lježā (Liège) 2011. gadā šāvējs lietoja
ieročus no milzīga privātā arsenāla, kurā ietilpa
militārie ieroči un kolekcionāru priekšmeti, kurus viņš
bija iegādājies un pārveidojis. Šie incidenti vien prasīja 61 cilvēka,
tostarp 19 bērnu, dzīvību[6]. Nelegāli turēti ieroči
turklāt tiek bieži izmantoti organizētās noziedzības upuru
piespiešanai un iebiedēšanai. Šo ieroču nelegālais imports un
pārdošana, kā arī ražošana, ir ienesīga nodarbe ES
noziedzīgajiem grupējumiem, kuru skaits ES tiek lēsts 3600
apmērā[7].
Teroristi un ekstrēmisti ir izmantojuši šaujamieročus, lai iedvestu
bailes un nogalinātu: septiņi cilvēki gājuši bojā
Tulūzas un Montobānas (Montauban) uzbrukumos 2012. gadā,
bet divi – 2011. gada incidentā Frankfurtes lidostā[8]. Ir aplēsts, ka ES ir 80 miljoni
legāli turētu civilo šaujamieroču. Precīza statistika nav
pieejama, tomēr ir daudz ieroču, kas nelegālā apritē
bieži vien nonāk zādzību vai novirzīšanas no to
legālās aprites rezultātā, vai arī tie tiek
nelegāli importēti no trešām valstīm un iegūti, citus
priekšmetus pārveidojot par šaujamieročiem. Saskaņā ar
Šengenas informācijas sistēmas datiem ES ir gandrīz pusmiljons
nozaudētu vai nozagtu šaujamieroču, kuru atrašanās vieta nav
zināma, lielākais vairums no tiem ir civilie šaujamieroči[9]. Vienā
dalībvalstī – Francijā – varasiestādes ir paziņojušas,
ka laikposmā no 2010. līdz 2011. gadam nozagto civilo un
militāro ieroču izņemšana ir pieaugusi par 40 %[10]. Kopš 20. gadsimta 90. gadu
vidus ES ir ievests liels daudzums jaudīgu militārās klases
ieroču no Rietumbalkāniem un agrākajām padomju bloka
valstīm[11],
kurus bieži pārvadā mazos apjomos un paslēptus tādos
transportlīdzekļos kā tālsatiksmes autobusi, lai
izvairītos no to atrašanas[12].
Nesenie nemieri Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos rada risku, ka
militāro ieroču pārpalikums un zagtie ieroči Eiropas
noziedzīgos tirgus sasniegs līdzīgā veidā. Pieaug
arī šaujamieroču, to detaļu un sastāvdaļu
tirdzniecība tiešsaistē un piegāde, izmantojot
pasūtīšanu pa pastu, pasta vai eksprespiegādes pakalpojumus. ES
tiesībaizsardzības iestādes ir nobažījušās, ka tie
ieroči, kas ir dezaktivēti, tiek nelegāli reaktivēti un
pārdoti noziedzīgiem nolūkiem, ka tādi priekšmeti kā
signālraķešu pistoles, pneimatiskie ieroči un salūtpatronu
ieroči tiek pārveidoti par nelegāliem letāliem
šaujamieročiem un ka noziedznieki drīz varētu sākt izmantot
3D drukas tehnoloģijas mājās izgatavotu ieroču salikšanai
vai daļu izgatavošanai, kas būtu izmantojamas šaujamieroču
reaktivēšanai. Turpmāk tiek sniegts to dažu nelikumīgās
tirdzniecības maršrutu pārskats, par kuriem ir ziņojuši
dalībvalstu šaujamieroču eksperti. Nelikumīgās
tirdzniecības maršruti saskaņā ar Eiropas šaujamieroču
ekspertu grupas ziņojumu[13] Ieroču – gan legāli
īpašumā esošu civilo ieroču, gan civilo vai militāro
ieroču, kas ir nelikumīgi izgatavoti vai iegūti –
ļaunprātīga izmantošana[14]
rada būtiskus draudus gan iekšējai, gan ārējai ES
drošībai[15].
Ar šo paziņojumu tiek ierosināta integrēta politika, ar ko
vērsties pret šiem draudiem, izmantojot likumdošanu, operatīvo
darbību, apmācību un ES finansējumu. Pamatojoties uz
pasākumiem, kas jau ir veikti starptautiskā, ES un valstu
līmenī, šajā paziņojumā uzmanība ir vērsta
uz četrām prioritātēm (skatīt 1. pielikumu,
kurā sniegts visu ierosināto darbību saraksts). (1)
aizsargāt civilo šaujamieroču
likumīgo tirgu, ieviešot jaunus ES standartus,
kas regulētu šaujamieroču pārdošanu civilai lietošanai, to,
kā šaujamieroči būtu marķējami, un kā izsniegt
atļaujas personām, kas vēlas glabāt un lietot
šaujamieročus; (2)
samazināt šaujamieroču nonākšanu
noziedzīgās rokās,
izstrādājot efektīvus standartus attiecībā uz civilo
šaujamieroču drošu glabāšanu un to, kā dezaktivēt civilos
un militāros šaujamieročus, un palielinot pūliņus
samazināt šaujamieroču (gan civilo, gan militāro)
nelikumīgo tirdzniecību no ārpussavienības valstīm; (3)
palielināt spiedienu uz noziedzīgajiem
tirgiem, nodrošinot ciešāku policijas, muitas un
robežsardzes pārrobežu sadarbību starp , kā arī
izvērtējot vajadzību pēc kopīgiem ES noteikumiem
attiecībā uz to, kādi noziegumi saistībā ar
šaujamieročiem būtu krimināli sodāmi un kāda
līmeņa kriminālsodi dalībvalstīm būtu
jāpiemēro; (4)
izveidot labāku izlūkdatu
apkopojumu, apkopojot un kopīgojot vairāk
informācijas par noziegumiem saistībā ar šaujamieročiem un
veicot tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku
mērķtiecīgu apmācību. Šajās prioritātēs ir
ņemtas vērā diskusijas ar tiesībaizsardzības
iestādēm, to personu viedokļi, kas ir cietušas no
vardarbības, kurā iesaistīti šaujamieroči, NVO un
likumīgo ražotāju, mazumtirgotāju un lietotāju
viedokļi, kā arī atbildes, kas tika saņemtas sabiedriskajā
apspriešanā, kuru Komisija rīkoja 2013. gadā no marta līdz
jūnijam[16].
Šis paziņojums ir atbilde uz Eiropas
Parlamenta aicinājumu rīkoties aktīvāk, lai apzinātu
šaujamieroču aprites cikla vājos posmus un vērstos pret tiem,
lai sniegtu aizsardzības pasākumus šaujamieroču likumīgai
ražošanai, pārdošanai un glabāšanai, lai pārtrauktu
noziedzīgās piegādes ķēdes un atturētu no
nelikumīgas lietošanas[17].
Tas papildina ES rīcību citās svarīgākajās
drošības jomās, tostarp cīņu pret organizēto
noziedzību un terorismu, un ES 2005. gada Nelikumīgas vieglo
ieroču un kājnieku ieroču, kā arī to munīcijas
uzkrāšanas un tirdzniecības apkarošanas stratēģiju[18]. Komisija turpmāk veiks sīkāku
analīzi, lai labāk izprastu šajā paziņojumā
izklāstītās problēmas un to cēloņus. Tā
apspriedīsies ar ieinteresētajām personām, tostarp Eiropas
Parlamentu, dalībvalstīm, likumīgajiem ražotājiem un civilo
šaujamieroču lietotāju federācijām, lai 2015. gadā
sniegtu jaunus, samērīgus un, ja nepieciešams, tiesību aktu
priekšlikumus, pamatojoties uz ietekmes novērtējumu[19]. 2. Nepieciešamība
rīkoties ES līmenī Pēdējo desmit gadu laikā ES ir
veikusi vairākus pasākumus, lai vērstos pret drošības
apdraudējumu, ko šaujamieroči rada ES iekšējai drošībai. Šajā gadā ES (savas kompetences
ietvaros) noslēdza ANO šaujamieroču protokolu[20], kas stiprinās
pistoļu un citu kājnieku ieroču plūsmas kontroli uz ES, no
tās un ES iekšienē. Pasaules līmenī ir cerības, ka
nesen pieņemtais Līgums par ieroču tirdzniecību[21] kļūs par pagrieziena
punktu ieroču tirdzniecības kontrolē. Parakstot šo līgumu,
valstis apņemas novērtēt visus eksporta gadījumus
nolūkā izskaust ieroču nelegālo tirdzniecību, lai
tādējādi veicinātu mieru un drošību un novērstu
smagus starptautisko humanitāro vai cilvēktiesību normu
pārkāpumus. Kaut arī šie starptautiskie nolīgumi
ir ļoti nozīmīgi, tie ir tikai pirmais solis ceļā uz
pilnībā efektīvu rīcību. Tāpēc ES ir
centusies panākt līdzsvarotu pieeju civilo (t. i.,
nemilitāro) šaujamieroču likumīgas aprites regulēšanai
starptautiskajā tirgū, šaujamieroču nelikumīgas aprites un
lietošanas pārtraukšanai un standartiem attiecībā uz parasto
militāro ieroču pārvietošanu un tirdzniecības
starpniecību. Tiesību aktu jomā Šaujamieroču
direktīvā (Padomes Direktīva Nr. 91/477/EEK, kurā
grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 2008/51/EK) ir ietverti
noteikumi par nemilitāro ieroču iegādi un glabāšanu un ir
izveidota “Eiropas šaujamieroču apliecība” medniekiem, sporta
šāvējiem, kolekcionāriem un tirgotājiem ceļošanai ES
teritorijā. Ar Regulu Nr. 258/2012 (“Šaujamieroču regula”) ES
saskaņā ar ANO Šaujamieroču protokolu pieprasa atļauju
saņemšanu nemilitāro ieroču eksportam uz valstīm ārpus
ES. Kopš 1998. gada kopējās ārpolitikas un drošības
politikas ietvaros ES ir bijis Rīcības kodekss par ieroču
eksportu, ko 2008. gadā aizstāja ar kopējo nostāju,
kurā ir ietverts vienots militāro ieroču saraksts un minimuma
standarti, uz kuriem balstīt valstu atļauju izsniegšanas politiku[22]. Direktīvas Nr. 2009/43/EK
mērķis ir vienkāršot atļauju izsniegšanas procedūras
šādu ieroču pārvietošanai ES teritorijā[23]. Minimuma standarti ir
spēkā arī attiecībā uz parasto ieroču
tirdzniecības starpniecību starp trešām valstīm, kas notiek
dalībvalsts teritorijā[24].
Kā muitas savienība ES
pēdējos gados ir izstrādājusi kopīgu sistēmu, kas
ietver risku kritērijus un IT sistēmas riska pārvaldībai
saistībā ar preču pārvietošanu pār ES ārējo
robežu kā daļu no tirdzniecības piegādes ķēdes.
Komisija nesen ir norādījusi uz grūtībām
saistībā ar riska pārvaldību, ar kādām saskaras
ES muitas iestādes, un ir iesniegusi vairākus priekšlikumus muitas
spēju uzlabošanai, tostarp labākai informācijas, datu avotu un
citu instrumentu un procedūru izmantošanai riska precīzai noteikšanai
un tirdzniecības piegādes ķēdes pārvadājumu
analīzei[25]. Operatīvajā līmenī ES ir
izveidojusi Eiropas šaujamieroču ekspertu grupu, lai veicinātu
informācijas apmaiņu un sadarbību[26], un 2010. gadā tika
pieņemts rīcības plāns, lai sekmētu šaujamieroču
izsekošanu un sadarbību, vēršoties pret to tirdzniecību[27]. Dalībvalstis un
Komisija, pamatojoties uz Eiropola ES smagās un organizētās
noziedzības draudu novērtējumu 2013. gadā, ir
izvirzījušas šaujamieroču nelikumīgas ražošanas un
tirdzniecības pārtraukšanu par vienu no deviņām
tiesībaizsardzības prioritātēm laikposmā no 2014.
līdz 2017. gadam[28].
Saistībā ar ārējo
darbību ES 2005. gadā pieņēma nelikumīgas VIKI,
kā arī to munīcijas uzkrāšanas un tirdzniecības
apkarošanas stratēģiju. Šajā stratēģijā ir
noteikti trīs galvenie principi, kas ir ES rīcības pamatā
kājnieku ieroču un vieglo ieroču jomā – novēršana,
sadarbība ar partneriem un daudzpusējas iesaistes atbalsts. Tā
papildina un palīdz īstenot ANO rīcības programmu pret
kājnieku un vieglo ieroču nelikumīgu tirdzniecību un
Starptautisko izsekošanas instrumentu[29],
apvienojot visus instrumentus un politiku, kas ir Eiropas Savienības
rīcībā, lai risinātu visus ar šaujamieročiem
saistīto jautājumu aspektus. Kopumā laikposmā no 2011.
līdz 2013. gadam atbruņošanās, demobilizācijas un
reintegrācijas atbalstam un šaujamieroču, kājnieku ieroču
un vieglo ieroču nelikumīgas tirdzniecības apkarošanai visā
pasaulē tika izlietots aptuveni 21 miljons euro no dažādām
ES budžeta pozīcijām. Piemēram, ES atbalsta fiziskās
drošības un krājumu pārvaldības pasākumus
Lībijā un plašākā reģionā[30], Dienvidaustrumu un
Austrumeiropas informācijas apstrādes centru kājnieku
ieroču un vieglo ieroču kontrolei, reģionālos centrus
šaujamieroču kontrolei Centrālamerikā (CASAC) un
Āfrikā (RECSA), EDSO sekretariātu, Apvienoto Nāciju
Organizācijas Atbruņošanās lietu biroju, vairākas
pilsoniskās sabiedrības organizācijas[31] un Interpola šaujamieroču
izsekošanas sistēmu (skat. turpmāk). Komisija kopā ar Eiropas
ārējās darbības dienestu ir izstrādājusi
priekšlikumu[32]
Stabilitātes instrumentam, kas aptver laikposmu no 2014. līdz 2020. gadam,
kura ietvaros papildu finansējums cīņai pret šaujamieroču
tirdzniecību varētu tikt novirzīts partnervalstīm, papildus
sniedzot dalībvalstu palīdzību tiesībaizsardzības
jomā. Savukārt ES kandidātvalstīm tiek prasīts
saskaņot savus valsts tiesību aktus ar esošajiem instrumentiem[33] attiecībā uz
ieroču eksportu, starpniecību, iegādi, glabāšanu un
tirdzniecību. Tomēr, kā liecina iepriekš
minētie piemēri un statistika, ir nepieciešama papildu
rīcība. Kā norāda šaujamieroču eksperti, noziedznieki
izmanto atšķirības valstu tiesību aktos par šaujamieročiem,
un tas palielina risku, ka notiek nelikumīga aprite pāri robežām[34]. Tas nozīmē, ka ir
jātuvina valstu tiesību akti šaujamieroču jomā. ES
mēroga statistikas un izlūkdatu trūkums kavē efektīvu
politiku un operatīvo darbību, un ir veicinājis to, ka noziegumi
saistībā ar šaujamieročiem tiek novērtēti kā
mazāk smagi salīdzinājumā ar citiem smagiem noziegumiem,
kaut arī šaujamieroči ir atzīti par būtisku noziegumu,
piemēram, narkotiku tirdzniecības, veicinošo faktoru. Pēdējā
kopīgās muitas operācija, kas bija galvenokārt vērsta
uz šaujamieročiem, notika 2006. gadā[35], bet tās ietvaros
nevarēja veikt izņemšanas, jo trūka izmeklēšanas
uzvedinošas informācijas un precīzu datu par šaujamieroču
izplatīšanas maršrutiem. Rīcība ES līmenī var
palīdzēt izveidot izlūkdatu un statistikas bāzi, lai
aizpildītu zināšanu trūkumu un sniegtu informāciju dialogam
starp dalībvalstīm par labāko praksi. ES ir arī jādomā, kas būtu
darāms, lai tiešāk pārtrauktu šaujamieroču nelikumīgo
tirdzniecību. Ieroča aprites cikls sākas ar tā izgatavošanu
un beidzas ar iznīcināšanu. Jebkurā tā pārdošanas,
glabāšanas un dezaktivēšanas starpposmā ierocis var tikt
novirzīts un nonākt noziedzīgās rokās. Stingrāka
rīcība, pievēršot uzmanību šaujamieroča
visneaizsargātākajiem aprites cikla posmiem, no izgatavošanas
līdz iznīcināšanai, atvieglotu gan likumīgo
tirdzniecību iekšējā tirgū, gan
tiesībaizsardzības iestāžu sadarbību, atklājot un
izjaucot organizētās noziedzības grupas, kas ir ES
iekšējās drošības jautājumu stratēģijas
prioritāte un “politikas cikls” cīņai pret smago un
organizēto noziedzību[36]. 3. 1. prioritāte:
aizsargāt civilo šaujamieroču likumīgo tirgu Šaujamieroču iekšējā tirgus
konsekventa kontrole radītu noteiktību šaujamieroču
likumīgajiem ražotājiem un īpašniekiem, kā arī
atvieglotu policijas pārrobežu sadarbību centienos izjaukt
noziedzīgas darbības. Tomēr vēl arvien pastāv
ievērojamas atšķirības valsts noteikumu piemērošanā
par to, kuri šaujamieroči tiek atļauti, par procedūrām
skaidri identificējamam marķējumam un par ieroča
tirdzniecības un glabāšanas atļauju izsniegšanu. 3.1. 1. uzdevums:
noskaidrot, kuri šaujamieroči ir aizliegti un kuriem ir nepieciešama
atļauja Šaujamieroču direktīvā ir
atzīts, ka daži šaujamieroči, piemēram automātiskie
ieroči (kas uzskaitīti A kategorijā), ir tik bīstami un
tiem ir tik nebūtisks likumīgais civilais pielietojums, ka tie
nebūtu jāatļauj civilai lietošanai[37]. ES nosaka, ka cita veida
ieročus (B kategorija), kas tiek uzskatīti par mazāk
bīstamiem, piemēram, pusautomātiskos ieročus un viena
šāviena šautenes, var izmantot sporta šāvēji un mednieki, ja
tiem ir vajadzīgā atļauja. Uz citiem mazāka riska
šaujamieročiem (C kategorija), piemēram, uz garstobra
šaujamieročiem ar viena šāviena vītņstobru attiecas
mazāk stingras prasības, piemēram, deklarēšana
iestādēs tajā vietā, kur ierocis tiek glabāts, vai
tiem nav noteikti ierobežojumi (D kategorija), piemēram, viena
šāviena garstobra šaujamieročiem ar gludu stobru. Šīs ir
minimuma prasības, bet dalībvalstis var izlemt piemērot
stingrākus standartus. Pamatojoties uz nesen veikto šo noteikumu vienkāršošanas
darbības jomas novērtējumu[38],
kurā tika secināts, ka nav nepieciešams ierosināt samazināt
kategoriju skaitu, Komisija ir sākusi pārskatīt šo
jautājumu plašākā kontekstā, tostarp iespējas
samazināt nelikumīgo tirdzniecību starp dalībvalstīm,
kas piemēro atšķirīgus noteikumus, un atvieglot pārrobežu
sadarbību tiesībaizsardzības jomā. Nākamais pasākums, ko veiks
Komisija, būs tehniskā līmenī izvērtēt
atsevišķu pašlaik civilai izmantošanai atļautu šaujamieroču
veidu, piemēram, pusautomātisko ieroču, lietderīgumu
salīdzinājumā ar to radītajiem drošības riskiem, un
apsvērt, vai būtu lietderīgāk aizliegt šos ieročus. Treškārt, Komisija izvērtēs
nepieciešamību paplašināt pašreizējo Šaujamieroču
direktīvas darbības jomu un, ņemot vērā
dalībvalstu pieredzi, noteikt nepieciešamību regulēt tādu
priekšmetu pārdošanu un glabāšanu kā, piemēram,
pneimatiskās pistoles, kopijas, antīkie ieroči un
dezaktivēti ieroči, kurus var viegli pārveidot vai izmantot
kā šaujamieročus[39].
Paralēli Komisija ierosinās kopīgas pamatnostādnes
dezaktivācijas standartiem, lai nodrošinātu, ka dezaktivētie
šaujamieroči tiek neatgriezeniski padarīti neizmantojami. Ņemot vērā, ka šaujamierocis
var nodarīt kaitējumu tikai kopā ar munīciju, Komisija
izskatīs veidus, kā novērst noziedznieku iespējas
munīciju iegādāties un ļaunprātīgi izmantot,
piemēram, šajā nolūkā izmantojot marķējumu un,
nosakot maksimālo izmēru likumīgo civilo ieroču
munīcijas aptverēm. Visbeidzot, Komisija izskatīs veidus,
kā nodrošināt lielāku juridisko noteiktību uzņēmējiem
un tiesībaizsardzības iestādēm, ES tiesību aktos
nosakot un precizējot dažādus tehniskos ar šaujamieročiem
saistītus terminus, kas ir iekļauti esošajā glosārijā,
ko ir izstrādājusi Eiropas Šaujamieroču ekspertu grupa,
piemēram, attiecībā uz dezaktivāciju un
marķēšanas sistēmām. 3.2. 2. uzdevums:
izveidot jaunu ES standartu marķēšanai Šaujamieročiem, kas atrodas ES
tirgū, ir atšķirīgi marķējumi, kas sastāv no
simboliem un/vai cipariem, kuri ir iespiesti vai iegravēti izgatavošanas,
importa vai pārdošanas brīdī[40].
Marķējumi ir paredzēti, pirmkārt, lai nodrošinātu
produkta atbilstību esošajām kvalitātes un drošības
prasībām, un, otrkārt, lai šaujamieroci varētu atpazīt
un izsekot, ja tas ir nozaudēts, nozagts vai ļaunprātīgi
izmantots, vai nelikumīgi pārvietots. Šaujamieroču direktīvā ir
ietverti pamatnoteikumi, lai nodrošinātu atpazīstamību un
izsekojamību. Dalībvalstīm ir jānodrošina visu būtisko
šaujamieroča sastāvdaļu marķējums, bet tās var
valsts līmenī noteikt marķēšanas procedūras, tostarp
kvalitātes un drošības jautājumus. Ir konstatētas daudzas
problēmas saistībā ar nelikumīgiem ieročiem un
marķēšanas prasībām. Marķējumus var izdzēst,
vai ar tiem var veikt manipulācijas. Ir arī pierādījumi, ka
dezaktivētie ieroči var tikt sakomplektēti, izmantojot
nemarķētas daļas un tādējādi kļūst
grūti vai neiespējami tos izsekot. Tiesībaizsardzības
iestādes ziņo, ka nozieguma vietā izmeklētāji
visbiežāk atrod izlietoto munīciju un patronas, kurām parasti
nav marķējuma, nevis pašus ieročus. Tādēļ Komisija, apspriežoties
ar nozares speciālistiem un Pastāvīgo starptautisko
šaujamieroču pārbaudes komisiju (C.I.P.)[41] meklēs iespējas
izveidot ES marķējuma standartu visiem ieročiem, gan civilajiem,
gan militārajiem, to būtiskajām sastāvdaļām,
munīcijai un munīcijas iepakojumam, lai samazinātu
marķējumu viltošanas risku. Tās mērķis ir kopā ar
starptautiskajiem partneriem izstrādāt globālu
marķēšanas standartu, pamatojoties uz Starptautisko izsekošanas
instrumentu, par kuru visas ANO dalībvalstis vienojās 2005. gada
decembrī[42].
3.3. 3. uzdevums:
vienkāršot šaujamieroču licencēšanas noteikumus Gan pilsoņu drošības, gan
iekšējā tirgus netraucētas darbības interesēs ir, lai
visā ES būtu vienota pieeja atļauju izsniegšanai
šaujamieroču tirgotājiem[43],
to tirdzniecības starpniekiem un īpašniekiem. Šaujamieroču
direktīvā ir atsauces uz nedefinētajiem terminiem – “licences”
un “atļauja” (attiecībā uz B kategorijas
šaujamieročiem), “atļaujas” (attiecībā uz C un D kategoriju),
kā arī ir minēta “deklarācijas” (attiecībā uz
C kategoriju) vai “reģistrācijas” (attiecībā uz
tirdzniecības starpniekiem) nepieciešamība. Noziedznieki var censties
iegūt šaujamieročus tur, kur valsts noteiktās procedūras
tiek uzskatītas par viselastīgākajām. Komisija apsvērs iespējas
novērst iespējamos definīcijas trūkumus. Tā arī
ciešā sadarbībā ar Eiropas ieroču ražotāju un
īpašnieku asociācijām novērtēs, cik noderīgas ir
medicīniskās pārbaudes, kā arī pārbaudes
sodāmības reģistrā kā nosacījums jebkāda
šaujamieroča likumīgai iegādei un glabāšanai un laika
ziņā ierobežotas atļaujas, kuras ir jāatjauno, kas jau
pašlaik ir ierasta prakse daudzās dalībvalstīs,
līdzīgi kā autovadītāja apliecības. Varētu
būt vērtīgi arī pieņemt vairāk kopīgu ES
standartu par šaujamieroča glabāšanas vai lietošanas likumīgiem
iemesliem, un gadījumiem, kad atļauja būtu jāatsaka. Šaujamieroču direktīvā jau ir
paredzēti noteikumi īpašnieku un tirgotāju
reģistrācijai un atļauju izsniegšanai, bet tirdzniecības
starpnieku reģistrācija ir atstāta valstu ziņā, un
iepriekšēja atļauja tirdzniecības starpniecības
darījumiem ir nepieciešama tikai darījumiem starp trešām
valstīm. Tas var novest pie nelikumīgām darbībām
dalībvalstīs, kurās tiesiskais regulējums paredz
mazāku iejaukšanos[44].
Nelikumīga tirdzniecības starpniecība, kas ir ļoti
ienesīga un pasaulē netiek bieži regulēta, potenciāli ir
būtisks ieroču tirdzniecības veicinātājs ES[45]. vienā
dalībvalstī (Apvienotajā Karalistē) kopš 2007. gadā 15 gadījumos
vainīgās personas ir sekmīgi sauktas pie atbildības par
nelikumīgu ieroču tirdzniecības starpniecību[46]. Tādēļ Komisija
apsvērs tirdzniecības starpnieku obligātās
reģistrācijas un pārbaudes nepieciešamību. Šaujamieroču direktīvā ir
noteikts pārdevēju pienākums ziņot policijai par
šaujamieroča, tā sastāvdaļu vai munīcijas
nozaudēšanu vai zādzību un uzturēt aktuālu
dokumentāciju par šaujamieroču veidu, daudzumu, izcelsmi un
atrašanās vietu. Lai vēl vairāk veicinātu nozaudēto,
nozagto vai ļaunprātīgi izmantoto šaujamieroču izsekošanu,
Komisija apsvērs, vai līdzīga prasība būtu
jāpiemēro jebkurai personai, kas vēlas saņemt atļauju
šaujamieroču pārdošanai, pirkšanai vai nodošanai citu
rīcībā. 4. 2. prioritāte:
No likumīga par nelikumīgu: samazināt šaujamieroču
nonākšanu noziedzīgās rokās Noziedznieki meklēs veidus, kā apiet
pat visstingrāko likumīgā tirgus kontroli, un nesen veiktais
draudu novērtējums (skatīt karti iepriekš 1. nodaļā)
vērš uzmanību uz nelikumīgo ieroču plūsmu no konflikta
zonām Eiropas kaimiņvalstīs un ieroču gadatirgu,
tiešsaistes pārdošanas un 3D ieroču drukas tehnoloģiju
iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu. ES ir jāspēj
identificēt iespējamie vājie posmi tirgū, kur
šaujamieroči tiek ražoti noziedzīgos nolūkos vai kur
šaujamieroči, kas ražoti civilai vai militārai lietošanai,
pārdošanas, lietošanas vai dezaktivācijas brīdī ir
novirzīti uz noziedzīgiem tirgiem. Pret šiem vājajiem posmiem,
kas tiks aplūkoti Šaujamieroču direktīvas novērtējuma
ziņojumā, kuru plānots izstrādāt 2015. gadā,
būtu jācīnās, pareizi īstenojot un ja nepieciešams,
atjauninot Šaujamieroču direktīvu, piedaloties spēju veidošanas
un palīdzības projektos trešās valstīs tādās
jomās kā lieko krājumu iznīcināšana, krājumu
apsaimniekošana un drošība, kā arī atbildīgas
pārvietošanas kontrole. 4.1. 1. uzdevums:
atjaunināt kontroli pār šaujamieroču pārdošanu un
nelikumīgo ražošanu Bieži daudzās ES dalībvalstīs
un kaimiņvalstīs notiek ieroču gadatirgi, kur ir iespēja
iegūt dezaktivētus šaujamieročus, salūtpatronu
ieročus, imitācijas un antīkos šaujamieročus, tostarp
neantikvāros stobra ieročus, kas dažās dalībvalstīs ir
aizliegti. Komisija nodrošinās ES standartu pastiprināšanu
attiecībā uz ieroču pārvietošanu un sadarbosies ar
dalībvalstīm, lai izstrādātu norādījumus, kā
samazināt šaujamieroču novirzīšanu, izmantojot ieroču
gadatirgus, un šo standartu pārkāpuma gadījumā uzsāks
pārkāpuma procedūras. Strauji paplašinās e-tirdzniecība,
un dažas dalībvalstis ir norādījušas uz grūtībām
īstenot efektīvus tiesībaizsardzības pasākumus pret
ieroču pārdošanu tiešsaistē. Plašāka draudu
novērtējuma ietvaros Eiropolam vajadzētu izpētīt
tiešsaistes tirgus raksturu un izplatību, kā arī problēmas,
ko rada potenciāla ieroču un munīcijas 3D druka.
Saskaņā ar Padomes 2010. gada rīcības plānu
Eiropols izstrādās rokasgrāmatu šaujamieroču
tirdzniecības internetā apkarošanai[47].
Komisija atbalstīs kibernoziegumu patruļu izveidošanu
dalībvalstīs, līdzīgi tām, kas tiek izmantotas,
apkarojot narkotiku tirdzniecību. Tā arī no drošības
viedokļa apsvērs, cik lietderīgi un samērīgi būtu
ES aizliegt pārdot un iegādāties internetā visus vai
noteiktus šaujamieročus, detaļas un munīciju[48]. Ņemot vērā vairāku
dalībvalstu izteiktās bažas, Komisija, pamatojoties uz esošo
sadarbību sprāgstvielu atklāšanā, apspriedīsies ar
valstu iestādēm un pārvadājumu uzņēmumiem par to,
kā samazināt risku attiecībā uz nelikumīgu
šaujamieroču piegādi, izmantojot pasta pakalpojumus. 4.2. 2. uzdevums:
novērst zādzības un nozaudēšanas gadījumus Stingrāka tirgus kontrole var
veicināt to, ka noziedznieki vairāk mēģinās zagt
šaujamieročus. Komisija novērtēs ES minimuma standartu
darbības jomu attiecībā uz šaujamieroču drošu
glabāšanu, ko īsteno šaujamieroču īpašnieki, tostarp
iespēju noteikt par obligātu seifu izmantošanu, kā tas jau
dažās dalībvalstīs ir noteikts ar likumu. Komisija sadarbosies
ar šaujamieroču nozari, lai izpētītu tehniskos risinājumus,
piemēram, biometriskos sensorus, kad personas dati tiek glabāti
šaujamierocī, nodrošinot, ka iegādāto ieroci var izmantot tikai
tā likumīgais īpašnieks. Tā arī veiks detalizētu
izmaksu un ieguvumu analīzi attiecībā uz šādu „viedo
ieroču” drošības elementu noteikšanu par obligātiem tiem
šaujamieročiem, kas tiek likumīgi pārdoti ES. 4.3. 3. uzdevums:
līdzsvarot ārējās darbības un paplašināšanās
procesus, lai samazinātu novirzīšanas risku no trešām
valstīm Ņemot vērā jaunākos draudu
novērtējumus ES būtu jāturpina sniegt palīdzību
kaimiņvalstīm un konfliktu un pēckonfliktu zonām visā
pasaulē, lai novērstu kājnieku ieroču un vieglo ieroču
novirzīšanu, zādzības un tirdzniecību, šajā
nolūkā izveidojot spēcīgākas valstu ieroču
eksporta kontroles sistēmas[49].
Saskaņā ar jaunākajiem ESĪP/UNDP konferences par
ieroču kontroli ieteikumiem[50],
kandidātvalstīm tiks lūgts izstrādāt un īstenot
stratēģiju par kājnieku ieročiem un vieglajiem
ieročiem, tostarp to iznīcināšanu vai ieroču veikalu
drošības uzlabošanu, un ES standartu pieņemšanu šaujamieroču
riska mazināšanai. Komisija iekļaus drošības jautājumus
citos attiecīgajos dialogos, piemēram, par nolīgumiem par
vīzu režīmu, un novērtēs valstu tiesiskā regulējuma
stingrību un policijas un muitas sadarbības kārtību
ieroču nelikumīgas tirdzniecības apkarošanas jomā. ES
turpinās iekļaut noteikumus attiecībā uz kājnieku
ieroču un vieglo ieroču jomas regulējumu visos attiecīgajos
starptautiskajos nolīgumos un turpinās integrēt rīcību
attiecībā uz kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem,
izmantojot ģeogrāfiskos un tematiskos sadarbības instrumentus. Saskaņā ar iedibināto eksporta
kontroles palīdzības programmu ES arī veicinās Ieroču
tirdzniecības līguma vispārēju, pilnīgu un
efektīvu īstenošanu, kā arī sekmēs efektīvu
daudzpusīgu rīcību, lai apkarotu kājnieku ieroču un
vieglo ieroču un to munīcijas piegādes un destabilizējošu
izplatību. Līdzekļus sadarbībai ar trešām valstīm
varēs atvēlēt jo īpaši no kopējās
ārpolitikas un drošības politikas budžeta, no Attīstības un
sadarbības instrumenta, Eiropas kaimiņattiecību instrumenta,
Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta un Stabilitātes
instrumenta[51]. 4.4. 4. uzdevums:
veicināt iznīcināšanu kā ieteicamāko veidu, kā
atbrīvoties no liekajiem šaujamieročiem Komisija apzinās nozīmīgās
atšķirības dalībvalstu standartos attiecībā uz
dezaktivēšanu, un ir bijuši ziņojumi par slepkavībām, kas
izdarītas ar šaujamieročiem, kuri ir nelikumīgi reaktivēti.
Tas var būt Šaujamieroču direktīvas nepareizas īstenošanas
rezultāts[52],
piemēram, ja detaļas, kas tikušas dezaktivētas saskaņā
ar vienas dalībvalsts noteikumiem, tiek pārvietotas uz citu
dalībvalsti, kurā piemēro stingrākus standartus. Komisija,
pārskatot pamatnostādnes par dezaktivāciju saskaņā ar
Šaujamieroču direktīvu, novērtēs valstu standartu efektivitāti
attiecībā uz civilo un militāro ieroču dezaktivāciju
un izvērtēs nepieciešamību ieviest juridiski saistošus
kopīgus standartus visā ES. Komisija uzskata, ka iznīcināšana ir
efektīvākais un lētākais veids, kā novērst
šaujamieroču risku. Tā izskatīs, kā vislabāk
atbalstīt un veicināt iznīcināšanu dezaktivācijas
vietā. Pamatojoties uz iepriekš minēto, ES turpinās
palīdzēt trešām valstīm samazināt to liekos
kājnieku ieroču un vieglo ieroču, kā arī
munīcijas krājumus, iznīcinot tos un veicinot atlikušo krājumu
atbilstošu pārvaldību un drošību. 5. 3. prioritāte:
palielināt spiedienu uz noziedzīgajiem tirgiem Pēdējos gados operatīvā
sadarbība ES līmenī ir veicinājusi nelegāli
turēto šaujamieroču izņemšanu, parasti
mērķtiecīgu narkotiku tirdzniecības apkarošanas
darbību vai ceļu policijas operāciju ietvaros, lai gan šajā
ziņā trūkst visaptverošas statistikas. Lai kontrabandas
ceļā ievestu ieročus ES, tiek izmantota fiktīva, viltota
vai maldinoša dokumentācija, un, lai tos atklātu, iestādēm
ir nepieciešams pārbaudīt ES ienākošo sūtījumu fizisko
saturu gan pie ārējās robežas, gan muitas iestādē
galamērķī, kur preces tiek atmuitotas. Lēmums izvirzīt
šaujamieročus par prioritāti smagu noziegumu un organizētās
noziedzības politikas cikla ietvaros laikposmā no 2014. līdz 2017. gadam
sniedz nebijušu iespēju saskaņotai ES rīcībai vairāku
gadu gaitā. 5.1. 1. uzdevums:
sniegt norādījumus tiesībaizsardzības iestāžu
darbiniekiem Šo jauno ievirzi nepieciešams atbalstīt,
sniedzot skaidrus norādījumus tiesībaizsardzības iestāžu
darbiniekiem. Padome ir centusies standartizēt procedūras
attiecībā uz pārrobežu izmeklēšanu saistībā ar
izņemtajiem vai atgūtajiem šaujamieročiem, kas saistīti ar
noziegumiem[53];
šīs pamatnostādnes būtu jāizvērtē un, ja
nepieciešams, jāatjaunina. 5.2. 2. uzdevums:
īstenot pārrobežu sadarbību, lai pārtrauktu
šaujamieroču nelikumīgu glabāšanu un apriti Politikas cikla ietvaros dalībvalstu
šaujamieroču un muitas eksperti un Eiropols ir izstrādājuši
vispārēju plānu saskaņotai operatīvai
rīcībai[54].
Šajā plānā ietilpst: ·
informācijas par noziedzību
saistībā ar šaujamieročiem koordinēta vākšana un
apmaiņa, iesaistot policiju, robežsardzi un muitas iestādes gan
dalībvalstu iekšienē, gan pāri robežām; ·
policijas kontroles operācijas, lai
vērstos pret nelegālo šaujamieroču galvenajiem avotiem un
maršrutiem, tostarp Rietumbalkānos, un riska izvērtējums
attiecībā uz ieroču tirdzniecību pāri ES austrumu
robežai un no Ziemeļāfrikas (saskaņā ar iepriekš minēto
2. prioritātes 3. uzdevumu); ·
ar šaujamieročiem saistīto brīdinājumu
saskaņotas pēcpārbaudes veicināšana otrās paaudzes
Šengenas informācijas sistēmā, lai nodrošinātu, ka
neatrisinātu brīdinājumu skaits neturpina palielināties, un ·
kopīga policijas un muitas operāciju
programma dalībvalstu un Eiropola vadībā un, piedaloties
Komisijai, lai apzinātu risku, ka šaujamieroči varētu tikt
tirgoti, izmantojot pasažieru pārvietošanos starp dalībvalstīm. Komisija un Padome kopā ar Eiropolu uzraudzīs
šo operatīvo darbību efektivitāti. Lai atbalstītu
darbības īstenošanu saskaņā ar 2014.–2017. gada politikas
ciklu, tiks izmantots ES Iekšējās drošības fonds[55]. 5.3. 3. uzdevums:
izveidot sadarbību noziedznieku izmantoto šaujamieroču izsekošanai Viena no tiesībaizsardzības
iestāžu sadarbības jomām, kam jāpievērš īpaša
uzmanība, ir sadarbība šaujamieroču izsekošanā. Izsekošana
ir svarīga, nosakot, kurš ir atbildīgs par noziegumiem, kas
izdarīti ar šaujamieročiem, un kā viņš šo šaujamieroci ir
ieguvis. Tā var atklāt ieroču tirdzniecības
struktūras, un noteikt pārkāpējus, un tas palīdz
valdībām ieviest efektīvu un mērķtiecīgu
šaujamieroču politiku. Pašlaik nav skaidrs, vai dalībvalstu
iestādes ir aprīkotas, lai sistemātiski izmeklētu visu to
ieroču izcelsmi, kurus tās atgūst vai izņem; ES
vajadzētu palīdzēt tām šajā ziņā,
izvērtējot esošo izsekošanas rokasgrāmatu un
šķēršļus tās īstenošanai. Komisija apsvērs nepieciešamību
pēc saistošiem noteikumiem šajā jomā, pamatojoties uz
Starptautisko izsekošanas instrumentu un starptautisko labāko praksi, kas
ir izstrādāta Apvienoto Nāciju Organizācijas
Starptautiskajos kājnieku ieroču kontroles standartos (ISACS)[56]. Izsekošanas
norādījumos un noteikumos varētu ietvert prasību
būtisku informāciju par izņemtajiem šaujamieročiem
augšupielādēt Interpola nelikumīgo šaujamieroču ierakstu un
izsekošanas pārvaldības sistēmā (iARMS)[57], kas arī
ģenerē ziņojumus par novirzīšanas noziedzīgiem
mērķiem risku un apstrādā starptautiskos izsekošanas
pieprasījumus. Komisija arī centīsies uzlabot
ballistiskās identifikācijas iespējas. Informācijas un
labākās prakses apmaiņas veicināšana starp
dalībvalstīm sekmēs jaunu metožu ātrāku izplatību
visā ES šajā tiesībaizsardzības jomā. Vēl viena
iespēja būtu izveidot centrālo faktu informācijas tiešsaistes
krātuvi par ballistiku un ieroču veidiem, ko uzturētu Eiropols
un kuras pamatā būtu Interpola esošās šaujamieroču
atsauču tabulas un ballistiskās informācijas tīkls, lai
palīdzētu policijai un muitai identificēt munīciju un
ieročus. 5.4. 4. uzdevums:
stiprināt atturošus faktorus pret šaujamieroču
ļaunprātīgu lietošanu Personas, kas plāno izdarīt
noziegumu ar šaujamieroci, var atturēt stingri kriminālsodi, bet
kriminālatbildība par noziedzīgiem nodarījumiem ES
ievērojami atšķiras, piemēram, sešās dalībvalstīs
tas, ka šaujamierocim nav ražošanas vietas marķējuma, netiek
atzīts par noziedzīgu nodarījumu[58]. Lielāka
saskaņotība starp dalībvalstu tiesību aktiem
attiecībā uz to, par kādiem noziedzīgiem nodarījumiem,
kuros izmantoti šaujamieroči, ir paredzēti kriminālsodi, un
attiecībā uz sodu līmeni varētu palīdzēt
samazināt pieprasījumu noziedzīgajos tirgos. Pamatojoties uz
dalībvalstu pieredzi un uz novērtējumu par to, vai pašreizējie
valstīs noteiktie sodi, ir izrādījušies “iedarbīgi,
samērīgi un atturoši”[59],
Komisija izskatīs nepieciešamību izstrādāt ES tiesību
aktu, pamatojoties uz LESD 83. panta 1. punktu, ietverot vienotas
definīcijas noziedzīgiem nodarījumiem, kuros izmantoti
šaujamieroči, un minimuma kriminālsodus. Noziedzīgu
nodarījumu vienotajās definīcijās varētu iekļaut
nelikumīgu izgatavošanu, tirdzniecību, manipulācijas ar
marķējumiem, nelikumīgu šaujamieroča glabāšanu un
nolūku piegādāt šaujamieročus. 6. 4. prioritāte:
izveidot labāku izlūkdatu apkopojumu Izņemts šaujamierocis sniedz pierādījumus
par tā iespējamo izmantošanu iepriekšējos noziegumos, bet,
izsekojot tā vēsturei, izmeklēšanai var atklāt
saistītus noziegumus un noziedzīgas organizācijas[60]. Pašlaik šaujamieroču
reģistrēšana un izsekošana ES notiek tikai daļēji, un
tā ir nepietiekami koordinēta. Piemēram, izņemšana var
būt reģistrēta policijā, bet ne muitas datu
bāzēs, vai otrādi, bet datu formāti un piekļuves
noteikumi dažādām ES sistēmām, piemēram, Muitas riska
pārvaldības sistēmai, Muitas informācijas sistēmai un
Eiropola informācijas sistēmai, nav savietojami[61]. Turpmāk minētie
priekšlikumi kopā ar labākiem norādījumiem vai
apmācību par to, kā tiesībaizsardzības iestāžu
operatīvie darbinieki varētu pilnībā izmantot datu
sistēmas ar to laiku un resursiem, kas tiem ir pieejami, varētu dot
ieguldījumu šo problēmu risināšanā. 6.1. 1. uzdevums:
apkopot precīzākus un visaptverošākus datus par noziegumiem
saistībā ar šaujamieročiem ES un pasaulē Attiecīgajos
kriminālizmeklēšanas posmos operatīvā līmenī
būtu kopīgi un pārdomāti jāizmanto esošie IT
instrumenti un informācijas avoti. Šīs sistēmas var arī
sniegt ES iespēju veidot skaidrāku kopainu šaujamieroču
noziedzības jomā. Komisija apspriedīsies ar Eiropas
šaujamieroču ekspertu grupu, dalībvalstu vienotajiem kontaktpunktiem
šaujamieroču izsekošanai, valsts koordinācijas centriem robežu
uzraudzībai, tiesu iestādēm, muitas iestādēm,
Interpolu, ANO Rīcības programmas kontaktpunktiem
dalībvalstīs un trešās valstīs, un ar Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītāju. ES būtu
jāizstrādā šaujamieroču datu vākšanas plāns un
norādījumi gala lietotājiem, kā izmantot sinerģiju un
uzlabot noziedzības novērtējumus valstīs. Plānam
būs piecas galvenās sastāvdaļas. Pirmkārt, dalībvalstīm ir
jāspēj veikt šaujamieroču riska valsts novērtējumus.
Līdz 2014. gadam ieviešot datorizētas datu uzglabāšanas
sistēmas par likumīgi glabātiem šaujamieročiem
(Šaujamieroču direktīvas prasība[62]) būtu jāpalīdz
dalībvalstīm šajā sakarā, un tām būtu
jāapmainās ar pieredzi par šo sistēmu izveidi, lai
izvairītos no dublēšanās. Otrkārt, visi izņemtie vai
atgūtie šaujamieroči valsts šaujamieroču ekspertiem būtu
jāreģistrē tehniskā ziņā pietiekami
detalizēti, lai nodrošinātu to izsekojamību un varētu
noteikt tendences to sakarā. Šī informācija būtu
augšupjāielādē Eiropola informācijas sistēmā.
Gadījumos, kad muita pirmā izņem šaujamieroci, kas nelegāli
ievests ES, darbiniekiem ir jānorāda pamatinformācija muitas
informācijas sistēmā[63],
pirms nodot ieroci šaujamieroču ekspertiem. Šaujamieroču ekspertiem
visus izņemtos šaujamieročus vajadzētu pārbaudīt nozaudēto
vai nozagto šaujamieroču datubāzēs, tostarp Šengenas
Informācijas sistēmā (SIS II), un iARMS. Valsts
tiesībaizsardzības lietojumprogrammatūra būtu
jāatjaunina, lai darbinieks varētu izveidot, atjaunināt vai
dzēst ierakstus vienā transakcijā (t. i, “vienas pieturas
aģentūra”), kas nodrošina, ka ieraksti ir pareizi valstu
reģistros, SIS II un iARMS. Eiropolam, kam ir piekļuve
visām pārrobežu sistēmām (Muitas, SIS II un iARMS,
kā arī Eiropola informācijas sistēmai), būtu
jāsalīdzina ikgadējā statistika, pamatojoties uz
anonimizētiem datiem par kopējo izņemšanu skaitu un
jāziņo par jebkuru neatbilstību vai datu kvalitātes
jautājumu. Treškārt, par ikvienu ziņojumu par
nozaudētu vai nozagtu šaujamieroci būtu jāizveido
brīdinājums SIS II un iARMS sistēmā.
Visām dalībvalstīm būtu jānodrošina visiem gala
lietotājiem piekļuve pašlaik pieejamiem meklēšanas rīkiem,
kas ļautu viņiem veikt vienu meklējumu gan valsts
reģistros, gan SIS II un iARMS, un visi rezultāti
parādītos uz gala lietotāja ekrāna. Ceturtkārt, vispārīgākai
informācijas apmaiņai par nelikumīgiem šaujamieročiem
dalībvalstīm vajadzētu izmantot pieejamos drošos tīklus,
piemēram, Eiropola SIENA rīku, kas ļauj Eiropola valstu
sadarbības koordinatoriem palīdzēt izmeklēt citas
noziedzīgas darbības, piemēram, narkotiku tirdzniecību,
kurās ir iesaistīti šaujamieroči[64]. Piektkārt, globālā
mērogā Komisija sadarbosies ar Apvienoto Nāciju
Organizācijas Narkotiku un noziedzības apkarošanas biroju (UNODC),
lai noteiktu šaujamieroču tirdzniecības maršrutus pasaulē un
noteiktu galvenos noziedzīgās darbības centrus, pret kuriem
jāvēršas turpmākajās ES un pasaules mēroga
operācijās, pilnībā izmantojot ES esošos rīkus,
tostarp muitas riska pārvaldības sistēmu. ES atbalstīs
papildu pūles, lai uzlabotu sistemātisku uzraudzību pār
ieroču plūsmām uz bruņoto konfliktu zonām un no
tām un tādējādi veicinātu starptautisko mieru un
drošību. 6.2. 2. uzdevums:
veikt tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku
mērķtiecīgu apmācību jomās, kurās tas
visvairāk nepieciešams Pamatojoties uz operatīvajām
prasībām, CEPOL patlaban tiesībaizsardzības
mācību shēmas ietvaros[65]
veic “trūkumu analīzi”, lai noteiktu apmācību
vajadzības attiecībā uz risku mazināšanu saistībā
ar šaujamieročiem. Sākot ar 2014. gadu, šīs vajadzības
jārisina ar valsts un ES līmeņa apmācībām. CEPOL
būtu arī jāsadarbojas ar partneriem trešās valstīs to
tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku apmācības
jomā, kuri nodarbojas ar šaujamieroču jautājumiem. 7. Secinājumi Šajā paziņojumā ir noteikti
vairāki veidi, kā ES var palīdzēt dalībvalstīm
stiprināt centienus mazināt draudus, ko rada šaujamieroču
nelikumīga lietošana. Tajā tiek ierosināts veidot integrētu
politiku gan nolūkā uzlabot šaujamieroču iekšējo tirgu par
labu likumīgiem lietotājiem, gan arī ierobežot noziedzīgas lietošanas
radīto negatīvo ietekmi uz ES iekšējo drošību. Politika
būtu jāīsteno, iesaistot vairākus sektorus, tostarp
vietējās iestādes, šaujamieroču nozari, Pastāvīgo
starptautisko šaujamieroču pārbaudes komisiju, šaujamieroču
likumīgo lietotāju federācijas, mediķus, Eiropas standartu
organizāciju un Eiropas Aizsardzības aģentūru, kā
arī tiesībaizsardzības iestādes, pilnveidojot labāko
praksi, kas izstrādāta saskaņā ar
„administratīvās pieejas” iniciatīvu[66]. Šie uzdevumi tiks veikti,
pilnībā ievērojot pamattiesības un pamatbrīvības,
kas nostiprinātas ES Pamattiesību hartā, tostarp tiesības
uz privātumu un personas datu aizsardzību. Komisija apspriedīsies ar
ieinteresētajām personām, tostarp Eiropas Parlamentu un
dalībvalstīm, ar mērķi novērtēt dažādas
iespējas, lai risinātu konstatētās problēmas. Ja
būs nepieciešams, un pamatojoties uz detalizētu priekšizpēti un
ietekmes novērtējumu uz drošību, nozari un šaujamieroču likumīgajiem
lietotājiem, Komisija 2015. gadā iesniegs attiecīgus
priekšlikumus, tostarp tiesību aktu priekšlikumus[67]. 1. PIELIKUMS:
Prioritātes un uzdevumi Prioritāte || Uzdevums || Vada (sadarbībā ar) || Laiks 1. Aizsargāt civilo šaujamieroču likumīgo tirgu. || 1. Noskaidrot, kuri šaujamieroči ir aizliegti un kuriem ir nepieciešama atļauja. || KOM (EFE, šaujamieroču nozare) || 2015. || 2. Izveidot jaunu ES standartu marķēšanai. || KOM (šaujamieroču nozare, C.I.P., Eiropas standartizācijas organizācija) || 2015. || 3. Vienkāršot šaujamieroču licencēšanas noteikumus. || KOM (dalībvalstis, nozare, īpašnieki) || 2015. 2. No likumīgā par nelikumīgo: samazināt šaujamieroču nonākšanu noziedzīgās rokās. || 1. Atjaunināt kontroli pār ieroču pārdošanu un nelikumīgu ražošanu. || KOM (dalībvalstis, Eiropols, Eiropas Aizsardzības aģentūra) || 2015. || 2. Novērst zādzības un nozaudēšanas gadījumus. || KOM (dalībvalstis, C.I.P., šaujamieroču nozare) || 2015. || 3. Līdzsvarot ārējās darbības un paplašināšanās procesus, lai samazinātu novirzīšanas risku no trešām valstīm. || EĀDD (KOM, ANO) || 2013.-2015. || 4. Veicināt iznīcināšanu kā ieteicamāko veidu, kā atbrīvoties no liekajiem šaujamieročiem. || KOM un EĀDD (Eiropas Aizsardzības aģentūra) || 2013.-2015. 3. Palielināt spiedienu uz noziedzīgajiem tirgiem. || 1. Sniegt norādījumus tiesībaizsardzības iestāžu darbiniekiem. || KOM (dalībvalstis, Eiropols) || 2014.-2015. || 2. Īstenot pārrobežu sadarbību, lai apturētu šaujamieroču nelegālo glabāšanu un apriti. || KOM, EĀDD, dalībvalstis un Eiropols || 2013.-2017. || 3. Izveidot sadarbību noziedznieku izmantoto šaujamieroču izsekošanai. || KOM (dalībvalstis, Eiropols) || 2015. || 4. Stiprināt atturošus faktorus pret šaujamieroču ļaunprātīgu lietošanu. || KOM || 2015. 4. Izveidot labāku izlūkdatu apkopojumu. || 1. Apkopot precīzākus un visaptverošākus datus par noziegumiem saistībā ar šaujamieročiem ES un citur pasaulē. || KOM (dalībvalstis, Eiropols) || 2014.-2017. || 2. Veikt tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku mērķtiecīgu apmācību jomās, kurās tas visvairāk nepieciešams. || CEPOL (KOM) || 2014. 2. PIELIKUMS:
Statistika 2011. gadā saražoto civilo
šaujamieroču apjoms ES-27 (vienības) (pasaulē – kursīvā)[68]: Kopā: 1 974 156 (10 255 580) Īsstobra ieroči: 806 645 (1 219 000) Garstobra ieroči 1 167 511 (5 074 395) 2011. gadā eksportēto civilo
šaujamieroču apjoms ES-27 (vienības)[69]:
Kopā 1 200 941 Īsstobra ieroči 566 345 Garstobra ieroči 634 596 2011. gadā importēto civilo
šaujamieroču apjoms ES-27 (vienības)[70]:
Kopā: 195 382 Īsstobra ieroči: 25 958 Garstobra ieroči: 169 424 2011. gadā eksportētie
civilie un militārie šaujamieroči ES-28 (vērtība EUR)[71]: Kopā: 931 633 044 Valstu statistika par šaujamieroču likumīgu
glabāšanu un slepkavībām, kas izdarītas ar
šaujamieročiem[72]
|| Likumīgi turēti šaujamieroči uz 100 iedzīvotājiem || Slepkavības ar šaujamieročiem uz 100 000 iedzīvotājiem || Pašnāvības ar šaujamieročiem uz 100 000 iedzīvotājiem Beļģija || 17,2 || 0,68 || 1,96 Bulgārija || 6,2 || 0,67 || 0,87 Čehijas Republika || 16,3 || 0,19 || 1,39 Vācija || 30,3 || 0,19 || 0,94 Dānija || 12 || 0,27 || 1,16 Igaunija || 9,2 || 0,24 || 1,57 Īrija || 8,6 || 0,48 || 0,56 Grieķija || 22,5 || 0,26 || 0,97 Spānija || 10,4 || 0,2 || 0,42 Francija || 31,2 || 0,06 || 2,33 Horvātija || 21,7 || 0,39 || 2,35 Itālija || 11,9 || 0,71 || 0,81 Kipra || 36,4 || 0,46 || 0,48 Latvija || 19 || 0,22 || 0,94 Lietuva || 0,7 || 0,18 || 1 Luksemburga || 15,3 || 0,62 || 1 Ungārija || 5,5 || 0,07 || 0,72 Malta || 11,9 || 0 || 1,68 Nīderlande || 3,9 || 0,33 || 0,24 Austrija || 21,9 || 0,28 || 2,68 Polija || 1,3 || 0,09 || 0,12 Portugāle || 8,5 || 0,41 || 1,09 Rumānija || 0,7 || 0,02 || 0,06 Slovēnija || 13,5 || 0,1 || 2,34 Slovākija || 8,3 || 0,18 || 0,94 Somija || 45,3 || 0,45 || 3,34 Zviedrija || 31,6 || 0,41 || 1,2 Apvienotā Karaliste || 6,5 || 0,07 || 0,18 [1] 2011. gadā ES ražotāji izgatavoja
gandrīz 2 miljonus civilo šaujamieroču, kas atbilst 20 % no
pasaules kopējā ražošanas apjoma, skatīt The Global Regime
for Transnational Crime, Council on Foreign Relations, Issue Brief, 2.7.2012.)
un papildu skaitļus 2. pielikumā. [2] Eurostat, Trends in crime and criminal justice,
18/2013. [3] Laikposms no 2000. līdz 2009. gadam.
Avots: UNODC Global Study on Homicide 2011. Tā ir tikai
daļēja informācija, jo lielākajā daļā
dalībvalstu statistika par visu periodu nav pieejama. [4] GunPolicy.org [5] Skatīt 2. pielikumu. Starp
dalībvalstīm ir vērojamas lielas atšķirības –
Maltā ar šaujamieročiem nav izdarīta neviena slepkavība,
bet Itālijā šī attiecība ir 0,71 uz 100 000
iedzīvotāju; savukārt Lietuvā un Rumānijā uz 100 iedzīvotājiem
ir 0,7 šaujamieroči, bet Somijā – 45. Avoti: UNODC, Small Arms
Survey, GunPolicy.org [6] Skaitā ietvertas arī to sešu šāvēju
dzīvības, kuri pēc uzbrukumiem izdarīja
pašnāvību. [7] Eiropols, Smagu un organizēto noziegumu draudu
novērtējums 2013. gadā. "Šaujamieročus bieži vien
tirgo labi strukturētas organizētās noziedzības grupas ...,
kas bieži ir iesaistītas arī narkotiku un citu ienesīgu
preču tirdzniecībā." ANO Narkotiku un noziedzības
novēršanas birojs (UNODC), 'Digest of Organized Crime Cases',
2012., 101. lpp. [8] Eiropols, TE-SAT 2013 – ziņojums par terorisma situāciju
un tendencēm ES. Izmantotie ieroči bija Colt 45 pistole
un Uzi automāts (Tulūzā/Montobānā) un 9 mm
FN P35 pistole (Frankfurtē). [9] Otrās paaudzes Šengenas informācijas
sistēma ir ES datorsistēma, kas ļauj dalībvalstu
iestādēm kopīgot to šaujamieroču datus (piemēram, tipu
un sērijas numuru), par kuriem ir ziņots, ka tie ir nozaudēti,
nozagti vai nelikumīgi piesavināti. [10] Avots: Francijas policija. [11] Precīzas aplēses par šo krājumu apmēru
nav iespējams veikt, savukārt pieejamās aplēses ir
ļoti atšķirīgas, daļēji tāpēc, ka apjomi ir
mainīgi. Kādā nesenā pētījumā tika
aplēsts, ka Bosnijā un Hercegovinā 2011. gadā bija 76 000 kājnieku
ieroču un vieglo ieroču vienību, un 100 000 tonnu
munīcijas, bet Melnkalnē 2011. gadā bija 28 000 ieroču
un 7000 tonnu munīcijas. Pierre Gobinet, 'Significant Surpluses:
Weapons and Ammunition Stockpiles in South-east Europe', Small Arms Survey,
The Regional Approach to Stockpile Reduction and the US Office of Weapons
Removal and Abatement, Dec 2011. [12] Avots: Eiropas Šaujamieroču ekspertu grupa: Convertible
Weapons in the Western Balkans, SEESAC, 2009. Apvienotajā
Karalistē 2010./2011. gadā 63 % no nozagtajiem 2534 šaujamieročiem
tika nozagti dzīvojamajās telpās; Homicides, Firearms
Offences and Intimate Violence 2010/11: Supplementary Volume 2 to Crime
in England and Wales 2010/11, Kevin Smith et al, Home Office Statistical
Bulletin 2012. [13] Pamatojoties uz Austrijas, Beļģijas,
Bulgārijas, Kipras, Čehijas Republikas, Dānijas, Īrijas,
Igaunijas, Vācijas, Grieķijas, Ungārijas, Nīderlandes,
Polijas, Portugāles, Slovākijas, Slovēnijas, Spānijas,
Zviedrijas un Apvienotās Karalistes sniegtajiem datiem. [14] ES līmenī ir divas līdzīgas, bet
skaidri nodalītas ieroču definīcijas. (1) “Šaujamierocis” ir
definēts ES iekšējā tirgus un kopējā tirdzniecības
politikā kā “…pārnēsājams ierocis ar stobru, kurš
šaujampulvera iedarbības rezultātā raida, ir paredzēts vai
var tikt pielāgots, lai raidītu šāviņu, lodi vai
lādiņu...” (Direktīva 2008/51/EK (citēta) un Eiropas
Parlamenta un Padomes 2012. gada 14. marta Regula (ES) Nr. 258/2012,
ar kuru īsteno 10. pantu Apvienoto Nāciju Organizācijas
Protokolā par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un
munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību, kas pievienots
Konvencijai pret transnacionālo organizēto noziedzību (ANO
Šaujamieroču protokols), un ievieš eksporta atļauju, kā arī
importa un tranzīta pasākumus šaujamieročiem, to
detaļām, sastāvdaļām un munīcijai, OV 94/1, 30.3.2012.
Šaujamieroči, kas paredzēti militārai lietošanai, nav
iekļauti to tiesību aktu darbības jomā, uz kuriem attiecas
šī definīcija. (2) Terminu “kājnieku ieroči un vieglie
ieroči” parasti lieto Apvienoto Nāciju Organizācijas forumos un
ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā.
Kaut arī šim terminam nav vienotas starptautiskās definīcijas,
ES uzskata, ka tas aptver automātiskās un pusautomātiskās
šautenes un ložmetējus, kas īpaši paredzēti militārai
lietošanai (Padomes Vienotā rīcība (2002. gada 12. jūlijs)
par Eiropas Savienības ieguldījumu kājnieku ieroču un
vieglo ieroču destabilizējošas uzkrāšanas un izplatīšanas
apkarošanā un par Vienotās rīcības 1999/34/KĀDP
atcelšanu). Šis paziņojums vērš uzmanību uz drošības
riskiem, kas ir saistīti ar visa veida ieročiem, ietverot gan
“šaujamieročus”, gan “kājnieku ieročus”, gan “civilai”, gan
“militārai” lietošanai paredzētos ieročus. [15] Padomes ziņojums par Eiropas drošības
stratēģijas ieviešanu – sniedzot drošību mainīgajā
pasaulē. ES iekšējās drošības stratēģija
darbībā – pieci soļi pretim drošākai Eiropai, COM (2010) 673. [16] Apspriešana par vienoto pieeju par to, ka mazināt
kaitējumu, ko izraisa šaujamieroču noziedzīga lietošana ES; http://ec.europa.eu/yourvoice/index_en.htm
[17] Starpposma ziņojums par organizēto
noziedzību, Eiropas Parlamenta CRIM komiteja jo īpaši uzsver,
ka nepieciešama aktīvāka rīcība marķēšanas un
nelegālās tirdzniecības jomā. [18] ES nelikumīgas VIKI, kā arī to
munīcijas uzkrāšanas un tirdzniecības apkarošanas
stratēģija, Padomes dokuments Nr. 5319/06. [19] Saskaņā ar Direktīvas 2008/51/EK 1. panta
12. punktu Komisijai līdz 2015. gadam jāiesniedz
novērtējums situācijai, kas izriet no šīs direktīvas
piemērošanas, vajadzības gadījumā pievienojot
priekšlikumus. [20] Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret
transnacionālo organizēto noziedzību Protokols par
šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas
nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu. [21] Ieroču tirdzniecības līgumu ANO
Ģenerālā Asambleja pieņēma 2013. gada 2. aprīlī.
Tajā ir noteikti kopīgi starptautiskie standarti, kas pamatā
ietver cilvēktiesības un humanitārās tiesības un
regulē galveno ieroču kategoriju, tostarp kājnieku ieroču
un vieglo ieroču, starptautisko tirdzniecību. Tas ietver visus parastos
ieročus, tostarp, šaujamieročus, to sastāvdaļas un munīciju,
neatkarīgi no to galīgā lietojuma. Valstīm, kas ir šā
līguma dalībnieces, ir jāņem vērā šie
kopīgie standarti attiecībā uz ieroču pārvietošanas
atļauju izsniegšanu. Līgums stāsies spēkā tad, kad to
būs ratificējušas 50 valstis. Komisija 2013. gada maijā
iesniedza priekšlikumu Padomes lēmumam, ar kuru ES dalībvalstīm
atļauj parakstīt līgumu. [22] ES Rīcības kodekss par ieroču eksportu, ko
Padome pieņēma 1998. gada 8. jūnijā; Eiropas
Savienības Kopējais militāro preču saraksts, kuru Padome
pieņēma 2000. gada 13. jūnijā un kuru
regulāri atjaunina; Rīcības kodeksu aizstāja ar Padomes 2008. gada
8. decembra Kopējo nostāju Nr. 2008/944/KĀDP, ar ko
izveido kopīgus noteikumus, kas reglamentē militāru
tehnoloģiju un ekipējuma eksporta kontroli, OV L335/99. [23] Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/43/EK
(2009. gada 6. maijs), ar ko vienkāršo noteikumus un
nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu
sūtījumiem, OV L146, 10.6.2009. [24] Kopējā nostāja 2003/468/KĀDP par
ieroču tirdzniecības starpniecības kontroli, OV L156/79, 25.5.2003. [25] Komisijas paziņojums par muitas riska
pārvaldību un piegādes ķēdes drošību, COM(2012) 793. [26] Eiropas Šaujamieroču ekspertu grupa tika izveidota 2004. gadā,
lai sekmētu informācijas apmaiņu un veicinātu
sadarbību ieroču nelikumīgas tirdzniecības un
glabāšanas apkarošanai. Tā atbalsta Padomes
Tiesībaizsardzības jautājumu darba grupu, un tajā ir
šaujamieroču eksperti no visām ES dalībvalstīm, Eiropola un
asociētajām dalībniecēm Lihtenšteinas,
Norvēģijas, Šveices un Turcijas. [27] Padomes ieteikums par standarta procedūru, ko
dalībvalstīs ievēro policijas iestādes pārrobežu
pārbaudēs, veicot izmeklēšanu par tādu konfiscētu vai
atgūtu šaujamieroču piegādes kanāliem, kas saistīti ar
likumpārkāpumiem, 2007. gada 12. un 13. jūnijā;
Padomes secinājumi par Eiropas rīcības plānu, lai apkarotu
nelikumīgu tirdzniecību ar tā dēvētiem lielkalibra
šaujamieročiem, ko var lietot vai lieto noziedzīgās
darbībās, 2010. decembrī. [28] 2010. gadā ES izveidoja daudzgadu politikas
ciklu cīņai pret smago starptautisko un organizēto
noziedzību, lai nodrošinātu efektīvu sadarbību starp
dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm, ES
iestādēm, ES aģentūrām un attiecīgajām
trešām personām, un, lai nodrošinātu saskaņotu un stabilu
darbības rīcību, kas vērsta pret visaktuālākajiem
noziedzības draudiem ES. Pirmais pilnais politikas cikls ilgst no 2014. gada
līdz 2017. gadam, ievērojot 2013. gada smagās un
organizētās noziedzības draudu novērtējumu un
izveidoto daudzgadu stratēģisko plānu (2013. gada
jūlijā), un pieņemto rīcības plānu (2013. gada
oktobrī); Padomes secinājumi par ES politikas cikla izveidi un
īstenošanu organizētas un smagas starptautiskas noziedzības
jomā, 3043. tieslietu un iekšlietu padomes sanāksmē,
Briselē, 2010. gada 8. un 9. novembrī. [29] 2001. gada ANO Rīcības programma par
kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgas
tirdzniecības novēršanu, apkarošanu un izskaušanu ir politiski
saistošs dokuments, kuru visas ANO dalībvalstis pieņēma
vienprātīgi un kurš apliecina globālu apņemšanos
īstenot visaptverošu pieeju, veicinot kājnieku ieroču un vieglo
ieroču nelikumīgas tirdzniecības novēršanu,
samazināšanu un izskaušanu visos tās aspektos vietējā,
nacionālā, apakšreģionālā, reģionālā un
globālā līmenī kā ieguldījumu starptautiskā
miera un drošības jomā. Tā ietver plašu darbību
klāstu, tostarp krājumu pārvaldību un drošību,
pārvietošanas kontroli, lietvedību, iznīcināšanu,
informācijas apmaiņas mehānismus un ADR. Tās
mērķis nav kontrolēt pārvietošanu nevalstiskajiem
dalībniekiem vai civilo kājnieku ieroču glabāšanu.
Īstenošana tiek pārskatīta valstu divgadu sanāksmēs un
regulārās pārskata konferencēs (pēdējā
pārskatīšanas konference notika 2012. gada augustā un
septembrī Ņujorkā). Starptautiskais instruments, ar kura
palīdzību valstis varētu laikus un droši noteikt un izsekot
nelikumīgus kājnieku un vieglos ieročus, kuru Apvienoto
Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja
pieņēma 2005. gada 8. decembrī. [30] Padomes Lēmums 2013/320/KĀDP; tā ir
daļa no ES visaptverošās pieejas nolūkā atbalstīt
pāreju uz demokrātiju, ilgtspējīgu mieru un drošību
Lībijā; ES robežu pārvaldības palīdzības misija
Lībijā. [31] Organizācijas, ko atbalsta ES, ir, piemēram,
Stokholmas Starptautiskā miera pētījumu institūts un Saferworld.
[32] Regulu plānots pieņemt 2013. gada
rudenī. [33] Šaujamieroču direktīvas (1991. un 2008. gadā),
Padomes 2011. gada 18. jūlija Lēmums 2011/428/KĀDP par
to, lai atbalstītu Apvienoto Nāciju Organizācijas
Atbruņošanās lietu biroja veiktās darbības, īstenojot
Apvienoto Nāciju Organizācijas rīcības programmu, lai
novērstu, apkarotu un izskaustu kājnieku ieroču un vieglo
ieroču nelikumīgu tirdzniecību visos tās aspektos. [34] Avots: Eiropas Šaujamieroču ekspertu grupa. [35] Operācijas Fireball mērķis bija
kravas automobiļi, kas devās no Rietumbalkāniem uz ES,
šķērsojot tās austrumu robežu. [36] Skatīt iepriekš 29. zemsvītras
piezīmi. [37] Skatīt Direktīvas Nr. 2008/51/EK pielikumu.
[38] COM(2012) 415. Par iespējamām
priekšrocībām un trūkumiem, veicot vienkāršošanu un iedalot
šaujamieročus tikai divās kategorijās (aizliegti vai
atļauti) ar mērķi nodrošināt labāku iekšējā
tirgus darbību attiecībā uz šiem ražojumiem, ziņojumā
tika secināts, ka “šaujamieroču kategoriju skaita samazinājumam
līdz divām kategorijām ES līmenī pašam par sevi
nebūtu acīmredzamu priekšrocību; šāda iespēja
jebkurā gadījumā nebūtu jāizskata atsevišķi”. [39] Piemēram, Apvienotā Karaliste 1997. gadā
ieviesa vispārīgu pistoļu aizliegumu, bet 2006. gadā
noteica ierobežojumus pneimatiskajiem ieročiem un aizliegumu importēt
un pārdot “reālas” ieroču imitācijas; Lietuva 2012. gadā
ieviesa gāzes pistoļu aizliegumu. [40] Atkarībā no ražotāja izvēles un valsts
tiesību aktu prasībām, marķējumā var tikt
ietverts ražotājs, modelis, kalibrs vai patronas apzīmējums,
pārbaudes iestāde un pārbaudes gads, un sērijas numurs.
Pārbaudes iestāde ir tehniska iestāde, kurā pārbauda
šaujamieročus tajās valstīs, kurās pārbaudes un citi
tehniskie pasākumi ir obligāti. Valstī var būt viena vai
vairākas pārbaudes iestādes, kas var atrasties ražotāja
telpās. Pārbaudes iestāde veic kontroles šāvienu un
pārbauda sastāvdaļu drošības elementus, pēc tam
ierīcēs, iespiež vai iegravē marķējumu, kas
norāda pārbaudes veidu un laiku. [41] Pastāvīgā starptautiskā
šaujamieroču pārbaudes komisija (La Commission internationale
permanente pour l'épreuve des armes à feu portatives) jeb C.I.P. ir
starptautiska organizācija, kas akreditē pārbaudes iestādes
un piemēro standartizētas marķēšanas prasības, kas ir
obligātas 14 organizācijas dalībvalstīs, tostarp 11 ES
dalībvalstīs (Austrijā, Beļģijā, Čehijas
Republikā, Somijā, Francijā, Vācijā,
Ungārijā, Itālijā, Slovākijā, Spānijā,
Apvienotajā Karalistē). [42] Skatīt iepriekš 30. zemsvītras
piezīmi. Šis politiski saistošais instruments, kurā līdzīgi
kā Šaujamieroču direktīvā ir noteikts, ka ir nepieciešams
vai nu īpašs marķējums, kas ietver izgatavotāja nosaukumu,
izgatavošanas valsti un sērijas numuru, vai arī ir
jāsaglabā jebkāds cits īpašs un viegli lietojams
marķējums, kas visām valstīm ļauj viegli
identificēt izgatavošanas valsti. [43] Tirgotājs ir jebkura fiziska vai juridiska persona,
"kuras arods vai nodarbošanās pilnīgi vai daļēji ir
šaujamieroču, detaļu un munīcijas ražošana, tirdzniecība,
maiņa, izīrēšana, labošana vai pārveidošana”.
(Direktīvas Nr. 1991/477/EK 1. panta 2. punkts, kurā
grozījumi izdarīti ar Direktīvas Nr. 2008/51/EK 1. panta
1. punkta c) apakšpunktu). [44] Direktīvas Nr. 2008/51/EK 1. pants 3. punkts.
Tirdzniecības starpnieks ir definēts kā “jebkura fiziska vai
juridiska persona, kura nav tirgotājs un kuras arods vai nodarbošanās
pilnīgi vai daļēji ir ieroču pirkšana, pārdošana vai
ar ieroču pārvietošanu saistītu formalitāšu
kārtošana”. (Direktīvas 91/477/EK 1. panta 1. punkta
e) apakšpunkts, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvas
Nr. 2008/51/EK 1. panta 1. punkta b) apakšpunktu). [45] Skatīt, piemēram, Small Arms Survey, UNIDIR
and United Nations Department for Disarmament Affairs, 'Developing a Mechanism
to Prevent Illicit Brokering in Small Arms and Light Weapons—Scope and
Implications', 2007. [46] Avots: Stokholmas Starptautiskais miera
pētniecības institūts. [47] Pamatojoties uz 2010. gada rīcības
plānu, lai apkarotu nelikumīgu tirdzniecību ar tā
dēvētiem lielkalibra šaujamieročiem (skatīt iepriekš 28. zemsvītras
piezīmi). [48] Neviens šāds pasākums nedrīkstētu
apdraudēt likumīgus pētniecības un izstrādes
pasākumus, kuru mērķis ir izmantot 3D druku un ar to
saistītās tehnoloģijas, ja tas nepārprotami ir
sabiedrības interesēs. [49] 2009/1012/KĀDP; 2012/711/KĀDP. [50] Ministru konference “Ieroču kontrole ES
paplašināšanās kontekstā”, iesaistot Īpašā Eiropas
Savienības pārstāvja biroju, Apvienoto Nāciju
Organizācijas Attīstības programmu (UNDP) Bosnijā un
Hercegovinā notika 2013. gada 18. un 19. jūnijā. [51] COM(2011) 840 galīgā redakcija, 2011/0406 (COD),
Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai, ar ko izveido finanšu
instrumentu sadarbībai attīstības jomā; COM(2011) 839
galīgā redakcija, 2011/0405 (COD), Priekšlikums Eiropas
Parlamenta un Padomes Regulai ar ko izveido Eiropas kaimiņattiecību
instrumentu; TAIEX IPA (starptautiskā pirmspievienošanās)
Regula (EK) Nr. 1085/2006 (2006. gada 17. jūlijs), ar
ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu,
OV L 210/82. Informāciju par Stabilitātes instrumentu
skatīt iepriekš 33. zemsvītras piezīmē. [52] Dalībvalstīm tiek prasīts “veikt
pasākumus dezaktivācijai..., lai nodrošinātu to, ka
šaujamierocim veiktās izmaiņas padara to neatgriezeniski
neizmantojamu”; Direktīvas 91/477/EK I pielikuma
III daļa. [53] Eiropas šaujamieroču ekspertu grupas (EFE)
rokasgrāmata Šaujamieroču piederības izsekojamība – Tādu
šaujamieroču aprites sistemātiskas izsekošanas rokasgrāmata, kas
konfiscēti nelegālas piederības vai noziedzīgu
nodarījumu gadījumos http://register.consilium.europa.eu/pdf/lv/07/st10/st10000.lv07.pdf
[54] Tas arī veidos daļu no plašākas
sadarbības ES 7. muitas un policijas sadarbības
rīcības plāna ietvaros. [55] COM(2011) 753 galīgā redakcija,
Priekšlikums Regulai, ar ko Iekšējās drošības fonda ietvaros
izveido finansiālā atbalsta instrumentu policijas sadarbībai,
noziedzības novēršanai un apkarošanai un krīžu
pārvarēšanai. [56] http://www.smallarmsstandards.org/;
iARMS ir Interpola sistēma nelikumīgu šaujamieroču
reģistrēšanai un izsekošanai – skatīt 3. uzdevumu. [57] iARMS pastāvīgo attīstību un
izvēršanu atbalsta no ES Stabilitātes instrumenta; līdz šim
tajā piedalās 12 ES dalībvalstis: Beļģija,
Čehijas Republika, Spānija, Īrija, Horvātija,
Ungārija, Lietuva, Polija, Portugāle, Rumānija Slovēnija un
Apvienotā Karaliste; Padome, Četrpadsmitais progresa ziņojums
par to, kā tiek īstenota ES Stratēģija VIKI un to
munīcijas nelikumīgas uzkrāšanas un tirdzniecības
apkarošanai (2012/II) (2013/C 138/03). [58] Francija, Grieķija, Īrija, Nīderlande,
Austrija un Somija. [59] 16. pants Padomes Direktīvā Nr. 91/477/EK,
kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 2008/51/EK. [60] UNODC, Digest of Organized Crime Cases, 103. lpp. [61] COM(2004) 376, Policijas un muitas sadarbības
pastiprināšana Eiropas Savienībā [62] Direktīvas 2008/51/EK 1. panta 2. punkts. [63] Padomes Lēmums 2009/917/TI. Šie pamatdati par
izņemšanas vietu un šaujamieroča izcelsmi muitas informācijas
sistēmā tiek glabāti muitas vajadzībām, proti, lai,
balstoties uz riska analīzi, labāk noteiktu potenciālos kontrabandas
ieroču pārvadājumus. Tāpēc tie dati, kas neattiecas uz
muitas mērķiem, (piemēram, kalibrs) nav muitas informācijas
sistēmā. [64] COM(2012) 735, Tiesībaizsardzības
iestāžu sadarbības stiprināšana ES: Eiropas informācijas
apmaiņas modelis (EIXM). [65] COM(2013) 172 Eiropas Tiesībaizsardzības
apmācības shēmas izveide. [66] Stokholmas programma – atvērta un droša Eiropa
tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā (2010/C 115/01),
uzsvēra, ka nepieciešama šāda pieeja: “Labākais veids, kā
samazināt noziedzības līmeni, ir veikt efektīvus pasākumus,
lai novērstu to, ka noziegumi vispār notiek, [...], izmantojot
daudznozaru pieeju, kas ietver arī administratīvu pasākumu
veikšanu un sadarbības veicināšanu starp administratīvajām
iestādēm.”. [67] Tas balstīsies uz esošajiem resursiem, un tiks izstrādāts
tā, lai nebūtu nepieciešams papildu personāls vai finanšu
resursi Komisijā vai kādā no decentralizētajām
aģentūrām. [68] Avots: World Forum of Shooting Activities, 2013. gada
marts, izmantojot pārbaudes iestāžu sniegto informāciju; kas
ietver oficiālos rādītājus par Beļģiju, Somiju,
Franciju, Vāciju, Itāliju, Spāniju un Apvienoto Karalisti, un
aplēses par pārējām dalībvalstīm. [69] Eurostat. [70] Eurostat. Vairākas dalībvalstis
neziņoja ne par vienu pistoļu un revolveru (Austrija,
Beļģija, Bulgārija, Francija, Rumānija) un militāro
šaujamieroču (Austrija, Beļģija, Bulgārija, Somija,
Francija, Vācija, Itālija, Rumānija) eksporta gadījumu. [71] Avots: Miera izpētes institūts Oslo. [72] Avots: UNODC, Small Arms Survey, www.gunpolicy.org;
šos rādītājus var salīdzināt ar atbildēm, kuras
sniegtas Eurobarometer 383 un kurās vidēji 5 % deklarēja,
ka viņu īpašumā ir šaujamierocis, un šis rādītājs
pa dalībvalstīm bija robežās no 1 % Nīderlandē
līdz 18 % Kiprā.