This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0472
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Tackling unfair trading practices in the business-to-business food supply chain
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Negodīgas tirdzniecības prakses novēršana uzņēmumu savstarpējā pārtikas apgādes ķēdē
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Negodīgas tirdzniecības prakses novēršana uzņēmumu savstarpējā pārtikas apgādes ķēdē
/* COM/2014/0472 final */
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Negodīgas tirdzniecības prakses novēršana uzņēmumu savstarpējā pārtikas apgādes ķēdē /* COM/2014/0472 final */
Negodīgas tirdzniecības
prakses (NTP) novēršana uzņēmumu savstarpējā
pārtikas apgādes ķēdē
1.
Ievads
Pārtikas
apgādes ķēde nodrošina pārtikas produktus un dzērienus
sabiedrībai personas vai mājsaimniecības patēriņam.
Pārtikas apgādes ķēde katru dienu ietekmē visus
patērētājus ES un veido ievērojamu daļu no
vidējā mājsaimniecības budžeta[1].
Pirms produkts nonāk pie patērētāja, vairāki tirgus
dalībnieki (ražotāji, pārstrādātāji,
mazumtirgotāji utt.) pievieno savu vērtības daļu un
ietekmē galīgo cenu, kuru maksā patērētājs.
Šajā saistībā vienotais tirgus radījis lielas
priekšrocības pārtikas apgādes ķēdes
dalībniekiem. Gan lieliem, gan maziem piegādes un
mazumtirdzniecības uzņēmumiem tagad ir vairāk tirgus
iespēju un plašāka klientu bāze. Patlaban pārrobežu tirdzniecība
starp ES dalībvalstīm veido apmēram 20 % no
kopējās pārtikas un dzērienu produkcijas ES un vismaz 70 %
no ES dalībvalstu kopējā lauksaimniecības
produktu/pārtikas produktu eksporta veido eksports uz citām ES
dalībvalstīm[2].
Tāpēc labi funkcionējoša un efektīva pārtikas
apgādes ķēde visā ES var ievērojami veicināt
vienoto tirgu. Tomēr
pēdējās desmitgadēs norises, piemēram, tirgus
dalībnieku pieaugoša koncentrācija un vertikālā
integrācija visā ES, ir izraisījušas pārtikas apgādes
ķēdes strukturālas pārmaiņas. Šāda notikumu
attīstība ir veicinājusi situāciju, kurā būtiski
atšķiras tirgus dalībnieku spējas panākt izdevīgus
nosacījumus un ir vērojama ekonomiskā nelīdzsvarotība
atsevišķās tirdzniecības attiecībās starp
ķēdes dalībniekiem. Tas, ka atšķiras spēja panākt
izdevīgus nosacījumus, ir parasta un leģitīma
parādība komerciālajās attiecībās, taču
ļaunprātīga šādu atšķirību izmantošana
dažkārt var radīt negodīgu tirdzniecības praksi (NTP)[3]. Vispārīgi
NTP var definēt kā praksi, kas ievērojami atšķiras no labas
komerciālas rīcības, ir pretrunā darījumu
labticīgai un godīgai veikšanai un to vienpusēji ir noteicis
viens tirdzniecības partneris attiecībā pret otru partneri. Šajā
paziņojumā nav paredzēti reglamentējoši pasākumi ES
līmenī un viens vienīgs risinājums, kas būtu
izmantojams, lai novērstu NTP problēmu; drīzāk tas rosina
ieinteresētās personas un dalībvalstis risināt NTP
problēmu atbilstoši un samērīgi, ņemot vērā valstu
apstākļus un labāko praksi. Paziņojumā Eiropas
pārtikas apgādes ķēdes dalībnieki tiek mudināti
piedalīties brīvprātīgās sistēmās, kas
paredzētas, lai veicinātu labāko praksi un samazinātu NTP.
Tajā arī uzvērts, cik svarīga ir efektīva tiesiskā
aizsardzība. Komisija ir apņēmusies turpināt
strādāt ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un attiecīgajām
ieinteresētajām personām; visiem iesaistītajiem būs
jāpiedalās, lai palīdzētu novērst NTP.
2.
Priekšvēsture
Lai gan ir
grūti pilnībā novērtēt NTP apmēru un
piemērošanas biežumu, visas
ieinteresētās personas ir atzinušas NTP problēmas esību
pārtikas apgādes ķēdē. Virkne apsekojumu liecina, ka
vismaz dažos apgādes ķēdes posmos NTP sastopama diezgan bieži.
Piemēram, ES mēroga apsekojumā, aptaujājot pārtikas
apgādes ķēdes dalībniekus, 96 % respondentu atzina, ka
tiem jau piemērots vismaz viens NTP veids[4]. Arī valstu līmenī ir
veikti apsekojumi. Spānijas konkurences iestādes ziņojumā
par ražotāju un mazumtirgotāju attiecībām pārtikas
nozarē 56 % no atbildes sniegušajiem piegādātājiem
atzinuši, ka samērā bieži vai dažkārt ar atpakaļejošu
spēku tikuši mainīti līguma noteikumi[5].
Itālijas konkurences iestādes apsekojums liecina, ka 57 %
ražotāju bieži vai vienmēr piekrīt atpakaļejošiem
vienpusējiem grozījumiem, jo baidās, ka, nepiekrītot
grozījumiem, sekos komerciālas represijas[6]. Pārtikas
apgādes ķēdē NTP var būt kaitīga, jo īpaši
attiecībā uz MVU.[7]
Tā var ietekmēt MVU spēju pastāvēt tirgū, veikt
jaunus finanšu ieguldījumus produktos un tehnoloģijā, kā
arī īstenot pārrobežu darbību vienotajā tirgū.
Lai gan NTP ietekmi tirgū ir grūti pilnībā
novērtēt kvantitatīvā izteiksmē, nav apšaubāma
tiešā negatīvā ietekme uz minētajām personām,
kurām piemēro šādu praksi. Iepriekš minētajā ES
mēroga apsekojumā 83 % respondentu,
kuri atzina, ka viņiem piemērota NTP, paziņoja, ka NTP
palielināja viņu izmaksas, savukārt 77 % pauda, ka NTP
samazināja viņu ieņēmumus. Turklāt
var izpausties arī netieša ietekme visā apgādes
ķēdē, jo var gadīties, ka MVU atturas no darījumu
attiecībām galvenokārt riska dēļ, baidoties, ka tiem
varētu piemērot NTP. Jaunajā
kopējā lauksaimniecības politikā
(KLP)[8]
un jaunajā kopīgajā zivsaimniecības
politikā (KZP)[9]
ir nostiprināts ražotāju stāvoklis apgādes
ķēdē attiecībā pret pakārtotajiem tirgus
dalībniekiem, galvenokārt atbalstot ražotāju oganizāciju
izveidi un attīstību. Jaunajā kopīgajā tirgus organizācijā
ir arī iekļauti elementi, kuru mērķis ir novērst
spējas panākt izdevīgus nosacījumus atšķirības
starp lauksaimniekiem un citiem pārtikas apgādes ķēdes
dalībniekiem dažās izraudzītās nozarēs (piena nozare,
olīveļas nozare, liellopu un teļu nozare, laukaugu nozare). Ar
jaunajiem noteikumiem dalībvalstīm arī nodrošināta
iespēja pieprasīt obligātus rakstiskus līgumus citās
lauksaimniecības nozarēs, uz ko attiecas drošības pasākumi,
lai nodrošinātu, ka šādi noteikumi netraucē pareizu
iekšējā tirgus darbību. KLP reformā, jo īpaši
izmantojot jauno vienoto kopīgā tirgus organizāciju, ietverti
elementi, kuru mērķis ir samazināt spējas panākt
izdevīgus nosacījumus atšķirības starp lauksaimniekiem un
citiem pārtikas apgādes ķēdes dalībniekiem. Vairākas
dalībvalstis ir risinājušas NTP problēmu valsts
līmenī, izmantojot dažādas pieejas; dažas izmantoja
regulējumu, savukārt citas — pašregulācijas forumus tirgus
dalībniekiem. Ja noteikumi ir ieviesti, tie atšķiras pēc
būtības, līmeņa un pret NTP nodrošinātās aizsardzības
juridiskās formas. NTP esību
un kaitīgumu pārtikas apgādes ķēdē ir atzinušas
arī ieinteresētās personas Augsta līmeņa forumā
pārtikas apgādes ķēdes darbības uzlabošanai, ko
Komisija izveidoja 2010. gadā[10].
Atzīstot nepieciešamību pievērsties problēmai Eiropas
līmenī, ieinteresētās personas izveidoja
pašregulācijas sistēmu (apgādes ķēdes
iniciatīva), kuru Komisija ir atzinīgi novērtējusi un kuru,
kā liecina deviņu mēnešu laikā gūtā pieredze,
labprāt izmanto mazumtirdzniecības, vairumtirdzniecības un apstrādes
rūpniecības uzņēmumi un daži MVU. Tomēr dažas
ieinteresētās personas, proti, lauksaimnieki un gaļas
pārstrādes nozare, vēl nav pievienojušās šai sistēmai
ES līmenī. Lai gan dažās dalībvalstīs lauksaimnieki ir
pārstāvēti valstu platformās[11],
līdz šim tikai četras lauksaimniecības darbības ir
reģistrētas ES līmeņa sistēmā. Turklāt
sistēmā ir iesaistīti tikai tie uzņēmumi, kas ir
nolēmuši ievērot noteikumus. No tā
izriet, ka patlaban NTP problēmas pārtikas apgādes
ķēdēs ES joprojām tiek risinātas ļoti atšķirīgi. Iespējamās
priekšrocības, samazinot NTP, varētu būt ievērojamas,
īpaši MVU un mikrouzņēmumiem, jo tie visticamāk vairāk
saskaras ar NTP un tās ietekmi, nekā lieli uzņēmumi. Jāatgādina
arī, ka NTP piemērošanai ES varētu būt tieša vai netieša
ietekme arī uz ražotājiem un uzņēmumiem, kas atrodas
ārpus ES, tostarp jaunattīstības valstīs. Šajā
kontekstā šā paziņojuma mērķis ir veicināt
godīgas un ilgtspējīgas tirdzniecības attiecības un
līdzvērtīgus konkurences apstākļus tirgus
dalībniekiem pārtikas apgādes ķēdē, palīdzot
samazināt NTP radīto kaitīgo ietekmi un iespējamos
pārrobežu šķēršļus, īpaši attiecībā uz MVU.
3.
NTP izraisītās problēmas
NTP
iespējamā ietekme ES līmenī radījusi bažas ne tikai
Eiropas Komisijā, bet arī Eiropas Parlamentā. Eiropas Parlaments
2012. gada janvārī pieņēma rezolūciju[12],
kurā uzsvēra Eiropas dimensiju attiecībā uz pārtikas
apgādes ķēdes nelīdzsvarotību, kas var izraisīt
negodīgu praksi. Šajā rezolūcijā tika iekļauts
saraksts, kurā bija noteikti konkrēti NTP veidi, un tika aicināts
tiem piemērot īpašu regulējumu, uzraudzību un sankcijas. Lai labāk
izprastu šo jautājumu, Komisija 2013. gada janvārī
publicēja zaļo grāmatu par NTP, kas bija paredzēta, lai
apkopotu ieinteresēto personu viedokļus par NTP pārtikas un
nepārtikas preču apgādes ķēdē[13]
un noteiktu iespējamos risinājumus tās novēršanai.
Sekojošās sabiedriskās apspriešanas rezultāti nodrošināja
šādu svarīgu informāciju. 1.
Lai gan NTP principā var
pastāvēt jebkurā nozarē, ieinteresēto personu
atsauksmes par zaļo grāmatu liecina, ka NTP īpaši
problemātiska ir pārtikas apgādes ķēdē. 2.
Galvenās NTP kategorijas, kas tika
noteiktas zaļajā grāmatā un kuras apstiprināja
vairākas ieinteresētās personas, var aprakstīt šādi: - tirdzniecības
partneris ar atpakaļejošu spēku ļaunprātīgi izmanto
neprecīzus, neskaidrus vai nepilnīgus līguma noteikumus; - tirdzniecības
partneris pārmērīgi un neprognozējami uzliek izmaksas vai
riskus darījuma partnerim; - tirdzniecības
partneris izmanto konfidenciālu informāciju; - negodīga
komerciālo attiecību izbeigšana vai pārtraukšana. 3.
Par problemātisku praksi tika
atzīti arī teritoriāli apgādes ierobežojumi. Dažkārt
šos ierobežojumus starptautiski piegādātāji nosaka
mazumtirgotājiem un liedz tiem iegādāties identiskas preces citās
valstīs vai centralizēti. Tomēr teritoriālo ierobežojumu
būtība atšķiras no iepriekš minētajām NTP
kategorijām, tāpēc Komisija tos izvērtēs
atsevišķi. 4.
Iepriekš minētās NTP
tiešā ietekmē, īpaši, ja prakse tiek piemērota
neprognozējami, tirdzniecības partnerim, kuram piemīt
mazāka spēja panākt izdevīgus nosacījumus, var rasties
nevajadzīgi izdevumi un mazāki ieņēmumi par
plānotajiem. Neprognozējamu līguma noteikumu grozījumu
rezultātā var rasties pārprodukcija un nevajadzīgi
pārtikas atkritumi. Fakts, ka kādam tiek piemērota NTP, vai iespējamība,
ka tādu varētu piemērot nākotnē, var ietekmēt
vājākā tirdzniecības partnera spēju vai vēlmi
ieguldīt līdzekļus. Turklāt patlaban Komisija veic pētījumu
par izvēli un inovāciju mazumtirdzniecībā. Ar to būtu
jāiegūst informācija par izvēles un inovācijas
attīstību un virzītājspēkiem kopējā tirgus
līmenī. Turklāt atšķirīgais tiesiskais
regulējums, kas NTP tiek piemērots valstu līmenī,
nozīmē to, ka MVU — ar to ierobežotajiem juridiskajiem resursiem —
nonāk sarežģītā situācijā attiecībā uz
NTP un iespējamu tiesiskās aizsardzības līdzekļu
izmantošanu. Radītās neskaidrības var atturēt dažus
uzņēmumus, īpaši MVU, no darbības uzsākšanas jaunos
ģeogrāfiskos tirgos vai pat no pārrobežu tirdzniecības.
To ilustrēja ES mēroga apsekojums lauksaimnieku un primāro ražotāju
vidū lauksaimniecības pārtikas tirgū. 46 % apsekojuma
respondentu atzina, ka NTP negatīvi ietekmē piekļuvi jauniem
tirgiem vai pārrobežu darbību[14].
4.
Pret NTP vērstie atšķirīgie
pasākumi ES
4.1.
Dažādas metodes NTP novēršanā
Zināmā
mērā pašreizējā tiesiskajā regulējumā ES
līmenī ir iekļauti daži noteikumi par negodīgas prakses
problēmas risināšanu pārtikas apgādes ķēdē
vai ārpus tās. Spēkā esošie instrumenti, piemēram,
iepriekš minētā KLP reforma, konkurences tiesību akti,
regulējums par tirgvedības praksi[15],
negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos[16],
ierosinātā direktīva par komercnoslēpumiem[17] un
citi starpnozaru tiesību akti, var būt noderīgi NTP
novēršanā dažās situācijās, taču lielākoties
neattiecas uz konkrētajiem iepriekš minētajiem NTP veidiem. Priekšlikumā
regulai par Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem[18] ir
aizliegti konkrēti negodīgi noteikumi uzņēmumu
savstarpējos līgumos, un tas varētu nodrošināt
vajadzīgo skaidrību ilgtspējīgās ilgtermiņa
attiecībās. Tomēr tas, kā tiks piemēroti šie noteikumi,
par ko būs vienojušies abi likumdevēji, būs atkarīgs no
divpusējiem nolīgumiem starp attiecīgajām
tirdzniecībā iesaistītajām personām. Valstu
līmenī NTP problēma tiek risināta ļoti
atšķirīgi. Dažas dalībvalstis ir pieņēmušas
reglamentējošus pasākumus, savukārt vairākas
dalībvalstis ir izvēlējušās pašregulācijas pieeju vai
nav veikušas konkrētas darbības pret NTP apgādes
ķēdēs, tā vietā paļaujoties uz vispārējiem
principiem. Dalībvalstis ir centušās novērst NTP ar
konkrētu regulējumu, ieviesušas konkrētus noteikumus par
uzņēmumu savstarpējām attiecībām,
papildinājušas tiesību aktus par konkurenci vai attiecinājušas
Negodīgas komercprakses direktīvas[19]
piemērošanu
uz uzņēmumu savstarpējām attiecībām.
Dažas dalībvalstis, kuras sākotnēji risināja NTP problēmu,
izmantojot brīvprātīgus pasākumus, vēlāk
nolēma šo problēmu risināt ar likumdošanas palīdzību. Šī pieeju
dažādība nozīmē to, ka pret NTP vērstās
aizsardzības apmērs un veids, ka arī iespējamie ieviestie
izpildes nodrošināšanas mehānismi ir atkarīgi no tā, kur
atrodas uzņēmums, kam piemīt spēja panākt
izdevīgus nosacījumus un kas piemēro NTP. Tas varētu
radīt problēmas, jo pieaug tādu iepirkumu procedūru skaits,
kurās piedalās daudzas valstis. Turklāt, apspriežoties par
zaļo grāmatu, valstu iestādes savās atbildēs
ziņoja par atsevišķiem t. s. “forum shopping” gadījumiem
(izdevīgākas jurisdikcijas izvēle), t. i., praksi,
saskaņā ar kuru stiprākā līgumslēdzēja puse
vienpusēji nosaka, kurā dalībvalstī un līdz ar to —
saskaņā ar kuru tiesisko regulējumu līgums ir
piemērojams, lai izvairītos no tādu valstu regulējumiem,
kuros ir noteikti stingrāki pasākumi pret NTP.
Par šo problēmu nepārprotami informēja piecas dalībvalstis
sabiedriskajā apspriešanā un diskusijās dažādos
ieinteresēto personu forumos, kurus organizēja Komisija.
4.2.
Izpildes nodrošināšana
Visas puses,
kurām tiek piemērota NTP, principā savu tiesību
aizsardzībai var uzsākt tiesvedību, pamatojoties uz
vispārējo civiltiesību noteikumiem, kas vērsti pret
ļaunprātīgu līguma noteikumu izmantošanu. Tomēr dažas
ieinteresētās personas, īpaši MVU, ir uzsvērušas, ka
tiesvedība tiesā bieži nav efektīvs veids, kā praksē
novērst NTP. Pirmkārt, tiesvedība parasti ir dārga un
laikietilpīga. Otrkārt, un, iespējams, vēl
svarīgāk ir tas, ka komerciālo attiecību vājākā
puse (galvenokārt MVU) pārtikas apgādes ķēdē
bieži baidās, ka līdz ar tiesvedības uzsākšanu
spēcīgākā puse var izbeigt komerciālās
attiecības (“baiļu faktors”). Tas var atturēt puses, kurām
piemēro NTP, no tiesisku pasākumu veikšanas, kas savukārt var mazināt
preventīvās iedarbības faktoru tai tirdzniecības pusei,
kura piemēro NTP. Ņemot to
vērā, dažas dalībvalstis ir ieviesušas citus tiesiskās
aizsardzības mehānismus, kas paredzēti, lai novērstu NTP
vertikālajās apgādes ķēdēs. Vairākas
dalībvalstis ir izraudzījušās par izpildi atbildīgu
iestādi, kas ir neatkarīga no attiecīgajiem tirgus
dalībniekiem, savukārt dažas citas dalībvalstis patlaban
apspriež iespējamās reformas šajā virzienā. Dažos
gadījumos valsts konkurences iestāde ir izraudzīta tādu
noteikumu izpildes nodrošināšanai, kas paredzēti, lai novērstu
ļaunprātīgu rīcību pret ekonomiski atkarīgiem
uzņēmumiem un/vai lai novērstu to, ka ļaunprātīgi
tiek izmantota pārāka spēja panākt izdevīgus
nosacījumus. Tomēr ir arī piemēri tam, ka dalībvalstis
ir izraudzījušās citas esošas iestādes (piemēram,
iestādes, kas ir atbildīgas par jautājumiem, kuri saistīti
ar pārtiku vai patērētāju aizsardzību) vai
izveidojušas jaunas administratīvas iestādes, kuru uzdevums ir
panākt noteikumu izpildi par NTP. Vairākumā gadījumu
iestādes ir pilnvarotas veikt izmeklēšanu, un parasti tās
pieņem konfidenciālas sūdzības. Dažās
citās dalībvalstīs ieinteresētās personas ir
izveidojušas brīvprātīgu strīdu izšķiršanas
mehānismu, kas paredzēts, lai mēģinātu risināt
strīdus ārpus tiesas. Citos gadījumos saglabāta jaukta
pieeja, kurā ietilpst brīvprātīgas sistēmas, kas
papildinātas ar publisku izpildi. Lauksaimnieki un
piegādātāji, kas ir MVU, uzsver, ka tādas
administratīvas iestādes esība, kura ir pilnvarota sākt
izmeklēšanu un pieņemt konfidenciālas sūdzības par
iespējamu NTP, būtu izšķiroša iepriekš aprakstītā
baiļu faktora novēršanā. Lielākā daļa šo
ieinteresēto personu aicina izveidot neatkarīgu izpildes
struktūru valsts līmenī, jo efektīva izpilde ir
nozīmīgs faktors, lai samazinātu NTP. Citas
ieinteresētās personas uzskatīja, ka vispirms būtu
jāapsver brīvprātīgās sistēmas un
pašregulācijas risinājumi. Ja izrādītos, ka šādi
modeļi efektīvi nenovērš NTP, varētu plānot
neatkarīgas iestādes izveidi.
4.3.
Apgādes ķēdes iniciatīva
Apgādes
ķēdes iniciatīva tika izstrādāta saistībā ar
Komisijas Augsta līmeņa forumu pārtikas apgādes
ķēdes darbības uzlabošanai, kurā ietilpst valstu
iestāžu un galveno ieinteresēto personu pārstāvji ES
līmenī no pārtikas nozares apgādes un
mazumtirdzniecības puses. 2011. gada novembrī visi tirgus
pārstāvji, kuri piedalās foruma darba grupā, kas nodarbojas
ar NTP problēmu, kopīgi vienojās par labas prakses principiem,
kas piemērojami pārtikas apgādes ķēdes
vertikālajās attiecībās[20].
Šie principi ir šādi: līguma noteikuma pārmaiņu
prognozējamība; atbildība par pašu
uzņēmējdarbības risku; un pieprasījumu un maksu
attaisnojamība. Kā otrais
pasākums 2013. gada septembrī tika ierosināta
brīvprātīga sistēma, kas bija paredzēta, lai
īstenotu labas prakses principus (apgādes ķēdes
iniciatīva)[21].
Atsevišķie uzņēmumi var pievienoties apgādes
ķēdes iniciatīvai pēc tam, kad ir novērtējuši
savu atbilstību labas prakses principiem. Saskaņā ar
regulējumu un atkarībā no konkrētiem nosacījumiem
atsevišķos strīdus var risināt, izmantojot strīdu
izšķiršanas mehānismus, mediāciju un arbitrāžu. Lai
novērstu NTP, īstenošanas regulējums ir vērsts uz
organizatoriskajām prasībām uzņēmuma līmenī,
tostarp personāla apmācību un spēju piedalīties
strīdu izšķiršanas mehānismos, kuri definēti regulējumā.
Šo organizatorisko prasību pārkāpumu dēļ
attiecīgo uzņēmumu var izslēgt no iniciatīvas. Ar
sistēmu tiek nodrošināts, ka tās locekļi apņemas
garantēt, ka pret vājākām pusēm, kuras izmanto
strīdu izšķiršanas mehānismus, netiks izmantoti komerciāli
pretpasākumi. Šo
iniciatīvu pārvalda vadības grupa, kuras sastāvā ir
dažādu ieinteresēto personu apvienības, kas pārstāv
pārtikas apgādes ķēdes dalībniekus. Līdz šim,
deviņus mēnešus pēc ierosināšanas, ir
reģistrējušās 98 vairumtirdzniecības un ražošanas grupas
un uzņēmumi, kas pārstāv 736 darbojošos
uzņēmumus visās ES dalībvalstīs. Reģistrējas
arvien vairāk MVU. Tomēr ne visas attiecīgās
ieinteresēto personu apvienības ir pievienojušās sistēmai.
Galvenokārt primāro ražotāju (proti, lauksaimnieku) un
gaļas pārstrādes nozares pārstāvji ir
atturējušies no dalības sistēmas vadības grupā ES
līmenī. Lai gan viņi atbalsta principus, šīs
ieinteresētās personas ir nobažījušās par to, ka apgādes
ķēdes iniciatīvā principi netiek neatkarīgi un
efektīvi īstenoti. Tomēr dažas no tām piedalās valsts
līmenī. Attiecīgās
ieinteresētās personas neuzskata, ka ar apgādes ķēdes
iniciatīvu tiek pietiekami risināta iepriekš minētā
ekonomiski atkarīgo tirdzniecības partneru baiļu faktora problēma,
jo īpaši tāpēc, ka uzņēmums, kam piemēro NTP,
nevar iesniegt konfidenciālu sūdzību. Ar
brīvprātīgo iniciatīvu konfidencialitāte
paredzēta vienīgi kopīgu sūdzību gadījumā,
izmantojot iespēju, ka ieinteresēto personu apvienības pieprasa
vadības grupai izskaidrot principus, un piekļuve strīdu
izšķiršanas mehānismiem nosaka, ka ir nepieciešama abu
līgumslēdzēju pušu vienošanās. Iniciatīvā nav
paredzēta izmeklēšana vai sankcijas, ja uzņēmums
neievēro labas prakses principus. Būtu
jāatzīst, ka ir zināmi ierobežojumi, ciktāl ar pašregulācijas
iniciatīvu var reglamentēt strīdu izšķiršanas
mehānismu. Ja apgādes ķēdes iniciatīva tiktu
papildināta ar neatkarīgiem izpildes pasākumiem, tiktu
palielināta iniciatīvas efektivitāte, un, šķiet,
likvidēts galvenais iemesls, kāpēc dažu ieinteresēto
personu grupas vēl nav pievienojušās sistēmai tajās
dalībvalstīs, kurās patlaban nav šādu pasākumu. Šajā
sakarībā jāatgādina, ka Eiropas Parlamenta
ziņojumā par mazumtirdzniecības jautājumiem, kas sagatavots
pēc Parlamenta iniciatīvas un pieņemts 2013. gada
decembrī, atbalstīti apgādes ķēdes iniciatīvas
principi un sistēma, vienlaikus aicinot Komisiju izvērtēt, vai
ir nepieciešama un iespējama neatkarīga izpilde, kas izmantojama, lai
novērstu iepriekš minēto baiļu faktoru, ko izjūt mazie
apgādes ķēdes dalībnieki[22].
5.
Efektīva stratēģija cīņai
pret NTP
5.1.
Visaptveroša apgādes ķēdes
iniciatīvas ieviešana tirgū
Brīvprātīgi
rīcības kodeksi ir svarīgs stūrakmens, radot tādu
vidi, kurā uzņēmumi viens pret otru attiecas godīgi un
ilgtspējīgi. Ar kodeksiem var efektīvi palīdzēt
izveidot pareizo attieksmi, sarunu pieeju un strīdu izšķiršanas
mehānismus organizācijās, tādējādi samazinot vai,
vislabāk, novēršot negodīgu tirdzniecības praksi.
Turklāt brīvprātīgajos kodeksos var paredzēt
tādas strīdu izšķiršanas procedūras starp divām
pusēm vertikālās attiecībās, kas bieži var
palīdzēt izvairīties no ilgstošām un sarežģītam
juridiskām darbībām. Tādēļ apgādes
ķēdes iniciatīva ir ļoti svarīgs solis, risinot NTP
problēmu. Izveidojot valstu platformas saskaņā ar apgādes
ķēdes iniciatīvu, var vēl vairāk nostiprināt
tās pozitīvo ietekmi. Ierosinātie
turpmākie pasākumi 1) Komisija mudina visus uzņēmumus un
attiecīgās organizācijas pārtikas apgādes
ķēdē pievienoties brīvprātīgai iniciatīvai,
kas paredzēta, lai novērstu NTP, proti, apgādes ķēdes
iniciatīvai, lai parādītu apņemšanos, palielinātu
uzticēšanos pārtikas apgādes ķēdē un sasniegtu
kritisko masu un plašu tvērumu, kas nepieciešams, lai šādas sistēmas
būtu efektīvas. 2) Komisija mudina uzņēmumus pārtikas
apgādes ķēdē aktīvi popularizēt apgādes
ķēdes iniciatīvu uzņēmējdarbības partneru
vidū un informēt viņus par tiesībām un
pienākumiem. Tiklīdz tie ir pievienojušies apgādes
ķēdes iniciatīvai, tiem būtu automātiski
jāinformē visi savi tirdzniecības partneri un jāveicina, ka
to dara arī tirdzniecības partneri. 3) Apgādes ķēdes iniciatīvas vadības
grupai vajadzētu turpināt pielikt pūles un veidot lielāku
izpratni MVU, kā arī atrast efektīvus veidus, lai tie
varētu pievienoties iniciatīvai. MVU ir galvenie ieguvēji no
šādām sistēmām, tāpēc ir ļoti svarīgi,
lai tie iespējami lielā mērā piedalītos. 4) Apgādes ķēdes iniciatīvas vadības
grupai vajadzētu turpināt vadīt un veicināt valsts
platformu izveidi katrā ES dalībvalstī. 5) Komisija turpinās veicināt informācijas
apmaiņu un diskusijas starp galveno ieinteresēto personu grupām
un cieši sadarboties ar iniciatīvas vadības grupu, lai vairotu
tās darba ietekmi, jo īpaši attiecībā uz MVU,
rūpīgi uzraudzīs iniciatīvas attīstību un
mudinās pārtikas apgādes ķēdes iniciatīvu
strādāt pie strīdu izšķiršanas mehānisma un sankciju
sistēmas nostiprināšanas.
5.2.
Labas prakses principi
Tās
dalībvalstis, kuras jau risina NTP problēmu valsts līmenī,
ir izvēlējušās atšķirīgas pieejas, tostarp
dažādas negodīgas prakses definīcijas. Šādas valstu
definīcijas ir gan vispārīgi apraksti, gan detalizēti
saraksti, kuros iekļauta informācija par aizliegto praksi. No otras
puses, dažas dalībvalstis vispār nav veikušas nekādus
konkrētus pasākumus pret NTP. Lai efektīvi risinātu NTP
problēmu visā ES, jo īpaši pāri robežām, būtu
lietderīgi panākt, lai tiktu izveidota kopīga izpratne par
noteikumiem, ar ko novērš NTP. Apgādes
ķēdes iniciatīvā nav iekļauta precīza NTP
definīcija, taču tajā nodrošināti labas prakses principi un
godīgas un negodīgas prakses piemēri. Par šiem principiem augsta
līmeņa forumā ir kopīgi vienojušās visas
attiecīgās ES ieinteresēto personu apvienības
vertikālajā pārtikas apgādes ķēdē. Tāpēc
principi ir pamats, kas noder, lai noteiktu negodīgu praksi, ko
varētu novērst, izmantojot iespējamas iniciatīvas par NTP.
Savukārt NTP noteikšana ļauj definēt principus, kas
vajadzīgi, lai to novērstu. Jāatgādina,
ka, izmantojot šādus principus, ekonomikas dalībniekiem
jānodrošina arī visu piemērojamo noteikumu izpilde, tostarp
attiecīgā gadījumā valsts un/vai konkurences tiesību
aktu ievērošana. Augsta
līmeņa forumā definētie un apgādes ķēdes
iniciatīvā atbalstītie principi ir šādi: (a)
Rakstiski līgumi. Līgumi
jānoslēdz rakstiski, izņemot, ja tas nav iespējams vai ja
mutiskas vienošanās ir savstarpēji pieņemamas un izdevīgas.
Līgumiem jābūt skaidri formulētiem un saprotamiem, un tajos
jāparedz pēc iespējas vairāk atbilstīgo un paredzamo
elementu, tostarp līguma laušanas tiesības un kārtība. (b)
Paredzamība. Līgumu noteikumi netiek
vienpusēji mainīti, ja vien iepriekš nav panākta vienošanās
par šo iespēju un tās īstenošanas apstākļiem un
nosacījumiem. Līgumos jāizklāsta process, kādā
puses savstarpēji apspriež visas pārmaiņas, kas nepieciešamas
līguma īstenošanai vai ir veicamas līgumā atrunātu
neparedzētu apstākļu dēļ. (c)
Izpilde. Līgumi ir jāizpilda. (d)
Informācija. Ja notiek apmaiņa ar
informāciju, to veic, stingri ievērojot tiesību aktus
konkurences jomā un citus piemērojamos tiesību aktus, un
pusēm jāvelta pamatotas pūles, lai sniegtā informācija
būtu precīza un nebūtu maldinoša. (e)
Konfidencialitāte. Jāievēro
informācijas konfidencialitāte, ja vien attiecīgā
informācija jau nav publiski pieejama vai ja vien saņēmēja
puse to nav neatkarīgi ieguvusi likumīgā veidā un
godprātīgi. Saņēmēja puse konfidenciālo
informāciju izmanto tikai mērķim, kādam tā izpausta. (f)
Atbildība par risku. Visām
līgumslēdzējām pusēm pārtikas apgādes
ķēdē jāuzņemas savs attiecīgais
uzņēmējdarbības risks. (g)
Pamatojams pieprasījums.
Līgumslēdzēja puse neizsaka draudus, lai iegūtu nepamatotas
priekšrocības vai nodotu nepamatotas izmaksas. Ierosinātie
turpmākie pasākumi 6) Komisija mudina dalībvalstis izvērtēt, vai,
ņemot vērā citu dalībvalstu labāko praksi,
spēkā esošais valsts tiesiskais regulējums ir piemērots,
lai novērstu NTP. Dalībvalstīm būtu jāņem
vērā arī NTP cita veida iespējamā ietekme,
piemēram, lielāks pārtikas atkritumu daudzums.
Tādēļ dalībvalstis tiek aicinātas izvērtēt,
vai to sistēmās par pamatu varētu ņemt sarakstu, kurā
iekļauti prakses veidi, vai vispārējus noteikumus, kas ļauj
novērst iespējamu iepriekš minēto principu neievērošanu. 7) Turklāt dalībvalstīm savā
teritorijā uzņēmumi būtu jāmudina pievienoties
brīvprātīgiem rīcības kodeksiem gan valstu, gan ES
līmenī. 8) Komisija turpinās atbalstīt labākās
prakses apmaiņu starp dalībvalstīm, piemēram,
organizējot darbseminārus ar ekspertiem no dalībvalstu
iestādēm.
5.3.
Efektīvas izpildes nodrošināšana valsts
līmenī
Lai
nodrošinātu uzticamu preventīvo mehānismu pret NTP, ir
nepieciešama pienācīga izpildes nodrošināšana. Ja
komerciālās attiecībās vājākā puse ir
ekonomiski atkarīga no spēcīgākā tirdzniecības
partnera, tā var atturēties izmantot tiesvedību tiesā pret
NTP vai brīvprātīgus strīdu izšķiršanas
mehānismus. Var rasties ekonomiskās atkarības situācijas.
Piemēram, Spānijas konkurences iestādes veikts
pētījums[23]
liecina, ka tikai trīs mazumtirgotāji 2010. gadā veidoja
vidēji gandrīz 40 % no piegādātāju
ieņēmumiem pārtikas apgādes ķēdē.
Ārkārtējos gadījumos ekonomiskā atkarība
nozīmē, ka no konkrētajām komerciālajām attiecībām
ir atkarīga tās puses darbība, kura pērk vai pārdod. Izmantojot
iespēju, ka vājākā puse var vērsties pie
neatkarīgas iestādes vai struktūras ar izpildes pilnvarām,
un iespēju aizsargāt sūdzības iesniedzēja
konfidencialitāti, var ievērojami nostiprināt pret NTP
vērstās sistēma gadījumos,
ja par NTP neziņo baiļu faktora dēļ, proti,
tāpēc, ka baidās zaudēt līgumattiecības. Ierosinātie
turpmākie pasākumi 9) Komisija aicina dalībvalstis novērtēt to
mehānismu efektivitāti un uzticamību, kuri tām pieejami,
lai panāktu, ka tiek izpildīti noteikumi par NTP novēršanu.
Dalībvalstis tiek aicinātas apsvērt, vai, pamatojoties uz citu
dalībvalstu labāko praksi, būtu lietderīgi turpmāki
procesuāli vai organizatoriski pasākumi. Īpaša uzmanība
būtu jāvelta spējai ievērot konfidencialitāti
attiecībā uz atsevišķajiem uzņēmumiem, kas iesniedz
sūdzības, un iespēju veikt izmeklēšanu. 10) Valsts tiesībaizsardzības mehānismiem, kuros
varētu iekļaut īpašas izveidotas iestādes, būtu
jāspēj efektīvi sadarboties ES līmenī, lai
novērstu NTP, kas tiek piemērota pāri robežām, un
izvairītos no iespējamas regulējuma arbitrāžas. 11) Komisija turpinās atbalstīt koordināciju
starp dalībvalstīm, veicinot informācijas apmaiņu starp
valstu izpildes nodrošināšanas mehānismiem. 12) Izstrādājot un piemērojot izpildes
nodrošināšanas pasākumus, dalībvalstīm būtu
jārīkojas samērīgi, ņemot vērā visu veidu
ietekmi uz ieinteresēto personu un patērētāju
labklājību. Tām būtu jāpiemēro vieni un tie paši
izpildes kritēriji un prakse pret iekšzemes un ārvalstu tirgus
dalībniekiem.
5.4.
Iespējamie ieguvumi un izmaksas, kas rodas,
samazinot NTP
Iespējamie
ieguvumi, novēršot vai vismaz samazinot NTP, var būt ievērojami.
Mēģinot noteikt šādus ieguvumus un izmaksas, tika noskaidrots,
ka ietekme var izpausties dažādos līmeņos.
Atsevišķajās divpusējās attiecībās ir diezgan
acīmredzami iespējamie ieguvumi, ja NTP tiek novērsta. NTP bieži ir
tieša negatīva finansiāla ietekme uz uzņēmumiem, pret
kuriem to piemēro. Turklāt to tirdzniecības partneru
neprognozējamā rīcība, kuri ļaunprātīgi
izmanto pārākumu, kas rodas, ja tiem piemīt lielāka
spēja panākt izdevīgus noteikumus, varētu izraisīt
ekonomiskās efektivitātes zudumu, piemēram, mazākus
ieguldījumus vai pārmērīgu/nepietiekamu produkciju
neprognozējamības un lielo darījumu izmaksu dēļ, kas
saistītas ar risku, ja vienpusēji un neparedzēti tiks
mainīti tirdzniecības noteikumi. Tāpēc varētu gūt
ievērojamu labumu, padarot komerciālās attiecības
pārtikas apgādes ķēdē ilgtspējīgākas.
Iespējams, ka ieguvumi būtu lielāki par tiešajiem ieguvumiem un
finansiālo atvieglojumu uzņēmumiem, kuriem iepriekš
piemēroja NTP, proti, lielākoties MVU. Turklāt ar šajā
paziņojumā ierosinātajiem mehānismiem varētu
mazināt NTP ietekmi uz vājākām pusēm trešās
valstīs, tostarp jaunattīstības valstīs. Attiecībā
uz tirgu kopumā ir sarežģītāk novērtēt NTP sekas
un to, kā tās iespējamā samazināšana vai novēršana
ietekmētu kopējo labklājību. Attiecībā uz
iespējamo ietekmi uz patērētājiem nav
pierādījumu, kas liecinātu par negatīvu ietekmi uz
patēriņa preču cenām[24]
tajās dalībvalstīs, kurās ir regulējums par NTP un kur
pasākumus pret ļaunprātīgu rīcību
uzņēmumu savstarpējās attiecībās veic valsts
iestādes. Tajos gadījumos, kuros NTP var būt negatīva
ietekme uz produktu izvēli, pieejamību un kvalitāti, paredzams,
ka, samazinot vai novēršot šo praksi, ieguvēji būs
patērētāji. Izmaksu seku
ziņā neradīsies papildu izmaksas uzņēmumiem, kas jau
īsteno vai plāno īstenot apgādes ķēdes
iniciatīvu vai līdzīgas valsts sistēmas.
Ierosinātā pieeja nenozīmētu izmaksas tām
dalībvalstīm, kurās patlaban esošā sistēma atbilst
iepriekš aprakstītajiem kritērijiem. Tajās
dalībvalstīs, kuras vēlas koriģēt savu sistēmu
saskaņā ar iepriekš minēto, noteikumu izpildes izmaksas būs
atkarīgas no tā, vai šiem mērķiem tiks izmantots esošais
mehānisms vai arī tiks ieviestas jaunas procedūras vai
organizatoriski pasākumi.
6.
Secinājumi
Tirgus
dalībnieku prakse pārtikas apgādes ķēdē
vairākumā gadījumu ir taisnīga un ilgtspējīga
abām pusēm. Tomēr ieinteresētās personas visā
apgādes ķēdē ir vienisprātis, ka tiek piemērota
NTP, un īpaši MVU apgalvo, ka tā sastopama salīdzinoši bieži un
tai ir negatīva ietekme uz uzņēmumu finansiālo darbību
un spēju veikt uzņēmējdarbību. Apspriešanās par
zaļo grāmatu, papildu pētījumi un dažas jaunākās
valstu iniciatīvas liecina, ka, risinot NTP problēmu, lietderīga
ir “jaukta pieeja”, t. i., brīvprātīgas sistēmas, kas
papildinātas ar uzticamu un efektīvu izpildi, izmantojot
līdzīgus principus. Uzticama preventīvā mehānisma
esība, brīvprātīgas iniciatīvas, piemēram,
apgādes ķēdes iniciatīva, varētu būt primārais
veids, kā atrisināt konfliktus starp tirdzniecības partneriem,
savukārt publiski izpildes mehānismi vai tiesvedība būtu
jāizmanto vienīgi tad, ja efektīvāka un ātrāka
divpusēju risinājumu alternatīva nav iespējama.
Tādējādi šajā paziņojumā ierosinātie
turpmākie pasākumi ne tikai papildinās, bet arī
nostiprinās apgādes ķēdes iniciatīvu, padarot to
pievilcīgāku to ieinteresēto personu grupām, kas līdz
šim nav pievienojušās, jo bažījušās par to, ka netiks
panākta efektīva izpilde. Lai
risinātu problēmas saistībā ar NTP, šajā
paziņojumā ierosināts apvienot brīvprātīgas
sistēmas un regulējuma sistēmas, nosakot NTP un principus, kas
izmantojami, lai to novērstu, ņemot vērā atšķirīgos
valstu apstākļus un pieejas. Dažas
dalībvalstis ir pieņēmušas konkrētus tiesību aktus,
savukārt citas izmanto vispārējus tiesību principus un/vai
pašregulācijas iniciatīvas. Lemjot par to, vai ir vajadzīgi
turpmāki pasākumi saskaņā ar šo paziņojumu un ņemot
vērā labāko praksi, dalībvalstīm būtu
jārīkojas samērīgi un jāņem vērā visu
veidu ietekme uz ieinteresēto personu un patērētāju
labklājību. Ierosinātajiem pasākumiem Komisijas
līmenī nav citādas ietekmes uz budžetu, kā vien tā,
kas oficiālajā plānošanā jau paredzēta
turpmākajos gados. Komisija
uzraudzīs un novērtēs progresu, izvērtējot i) faktisko
apgādes ķēdes iniciatīvas un tās valstu platformu
ietekmi[25]
un ii) to izpildes mehānismu ietekmi, kurus dalībvalstis izveidoja,
lai veicinātu visu pušu uzticēšanos un pārliecību par
ilgtspējīgas pārtikas apgādes ķēdes pareizu
darbību. Komisija 2015. gada
beigās iesniegs ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam. Ņemot
vērā šo ziņojumu, Komisija izlems, vai ir nepieciešams veikt
papildu pasākumus ES līmenī, lai risinātu aprakstītos jautājumus. [1] Izdevumi par pārtiku veido aptuveni 14 %
no vidējā ES mājsaimniecības budžeta (Eurostat,
mājsaimniecību budžeta apsekojuma dati). [2] Augsta līmeņa foruma
pārtikas apgādes ķēdes darbības uzlabošanai
ziņojums, 2012. gada decembris. [3] Skatīt Komisijas paziņojumu COM(2009) 591 – Labāka pārtikas
apgādes ķēdes darbība Eiropā http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/publication16061_en.pdf [4] Survey on Unfair Commercial Practices in Europe, 2011. gada marts; CIAA (Eiropas pārtikas
un dzērienu rūpniecības konfederācija) and AIM (Eiropas Zīmolu asociācija)
uzdevumā organizēja Dedicated. [5] Report on the relations between manufacturers and
retailers in the food sector, Comisión Nacional de la Competencia, 2011.
gada oktobris. [6] Indagine
conoscitiva sul settore della GDO
– IC43, 2013. gada augusts. [7] Skatīt Komisijas paziņojuma COM(2011) 78 galīgo redakciju: Pārskats par “Eiropas mazās
uzņēmējdarbības aktu”, kurā teikts, ka “.. MVU bieži vien saskaras ar netaisnīgiem
līgumu noteikumiem un praksi, ko piekopj dažādi apgādes
ķēdes dalībnieki.” [8] Saskaņā ar jauno
lauku attīstības
programmu tiek īstenoti
atbalsta pasākumi, kas vajadzīgi, lai izveidotu un attīstītu ražotāju
organizācijas, kas var
palīdzēt ražotājiem nonākt saskarē ar lieliem
pircējiem. [9] Jaunā kopīgā tirgus organizācija
zvejas un akvakultūras produktiem (Regula (ES) Nr. 1379/2013) sniedz
atbalstu ražotāju organizācijai, lai veicinātu ražotāju
produktu laišanu tirgū un nostiprinātu viņu tirgus
stāvokli, izmantojot ražošanas un tirdzniecības plānus. [10] Komisijas 2010. gada 30. jūlija
lēmums, ar ko tiek izveidots Augsta līmeņa forums pārtikas
apgādes ķēdes darbības uzlabošanai (2010/C 210/03). [11] Beļģija, Vācija, Nīderlande un
Somija. [12] Eiropas Parlamenta rezolūcija par nepilnībām pārtikas apgādes
ķēdē, 19.1.2012. [13] “Zaļā grāmata par negodīgu
tirdzniecības praksi uzņēmumu savstarpējās
attiecībās pārtikas un nepārtikas preču apgādes
ķēdē Eiropā”, COM(2013) 37 , 31.1.2013. [14] Impact of Unfair Trading Practices in the European
agri-food sector, 2013. gada aprīlis; COPA COGECA (Eiropas
Lauksaimnieku un lauksaimniecības kooperatīvu asociācija)
uzdevumā organizēja Dedicated. [15] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu. [16] Padomes 1993. gada
5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem
noteikumiem patērētāju līgumos. [17] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes
direktīvai par neizpaužamas zinātības un
uzņēmējdarbības informācijas (komercnoslēpumu)
aizsardzību pret nelikumīgu iegūšanu, izmantošanu un izpaušanu, 2013. gada
28. novembris, COM(2013) 813 final. [18] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par
Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, COM(2011) 635,
galīgā redakcija, 11.10.2011. [19] Eiropas
Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK,
kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi
iekšējā tirgū attiecībā pret
patērētājiem. [20] http://www.supplychaininitiative.eu [21] Turpat. [22] Eiropas Parlamenta 2013. gada 11. decembra
rezolūcija par rīcības plānu Eiropas
mazumtirdzniecības nozarē — ieguvums visām
iesaistītajām pusēm. [23] Report on the relations between manufacturers and
retailers in the food sector, Comision Nacional de la Competencia, 2011.
gada oktobris. [24] Attiecībā uz vispārējām cenu
pārmaiņām noderīgs instruments ir Eiropas Pārtikas
cenu uzraudzības mehānisms:
http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/prices_monitoring_en.htm. [25] Šajā kontekstā Komisija apsvērs, vai
pagarināt Augsta līmeņa foruma pārtikas apgādes ķēdes darbības
uzlabošanai pilnvaru termiņu, lai īstenotu pasākumus, kas
izklāstīti šajā paziņojumā, izmantojot pārredzamu
dialogu ar privātajām ieinteresētajām personām un
valstu iestādēm.