This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0510
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL A Roadmap towards a Banking Union
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ceļvedis virzībā uz banku savienību
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ceļvedis virzībā uz banku savienību
/* COM/2012/0510 final */
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ceļvedis virzībā uz banku savienību /* COM/2012/0510 final */
KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM
UN PADOMEI Ceļvedis virzībā uz banku savienību 1. Ievads Iepriekšējo četru gadu laikā ES ir apņēmīgi
reaģējusi uz ekonomikas un finanšu krīzi. Ir panākti ievērojami uzlabojumi
ekonomiskajā un monetārajā savienībā (EMU), un ir īstenots būtisks
finansiālo reformu plāns, izpildot saistības, ko pieņēmušas G20 valstis,
reaģējot uz finanšu krīzi un nolūkā padarīt finanšu iestādes un tirgus
stabilākus, konkurētspējīgākus un pret satricinājumiem noturīgākus[1]. Pabeigt šo ES tiesiskā regulējuma reformu ir
būtiski, taču ar to nepietiks, lai sekmīgi novērstu ievērojamus apdraudējumus
finanšu stabilitātei visā ekonomiskajā un monetārajā savienībā. Ir nepieciešami
turpmāki pasākumi, lai novērstu īpašus riskus euro zonā, kur kopīga monetārā
atbildība ir pasteidzinājusi ciešu ekonomisko un finansiālo integrāciju un
palielinājusi pārrobežu sistēmas domino efekta iespēju banku krīzes gadījumā,
un lai likvidētu saikni starp valdības parādu un bankas parādu un pārraut
apburto loku, kas novedis pie nodokļu maksātāju naudas izlietojuma vairāk nekā
EUR 4,5 triljonu apmērā banku glābšanai ES. Koordinācija starp
uzraudzības iestādēm ir būtiski nepieciešama, taču krīze apliecināja, ka ar
labāku koordināciju nepietiek, jo īpaši vienotas valūtas apstākļos, un ka ir
nepieciešama kopēja lēmumu pieņemšana. Svarīgi ir arī samazināt ES banku tirgu
sadrumstalotības augošo risku, kas ievērojami iedragā finanšu pakalpojumu
vienotā tirgus pareizu darbību un būtiski traucē monetārās politikas efektīvu pārnesi
uz reālo ekonomiku visā euro zonā. Tāpēc Komisija
aicinājusi[2]
izveidot banku savienību, lai radītu stabilākus pamatus banku nozarei un
atjaunotu uzticēšanos euro – tā būtu daļa no ilgtermiņa redzējuma par
ekonomikas un finanšu integrāciju. Banku uzraudzības pārvietošana Eiropas
līmenī ir būtiska daļa šajā procesā, kas pēc tam jāapvieno ar citiem
pasākumiem, piemēram, noguldījumu aizsardzības kopējo sistēmu un integrētu
banku krīzes pārvarēšanu. Eiropadomes, Komisijas, Eurogrupas un Eiropas Centrālās
bankas (ECB) priekšsēdētāju 2012. gada 26. jūnija ziņojumā[3]
ir atbalstīts šis redzējums. Eiropas Parlaments savukārt ir ierosinājis veikt
līdzīgas ievirzes pasākumus, piemēram, 2010. gada jūlija ziņojumā par
pārrobežu krīzes vadību banku nozarē[4].
Tas tika apstiprināts arī 2012. gada 29. jūnija Euro zonas augstākā
līmeņa sanāksmē[5]. Atbilstības nodrošināšana augstākajiem
standartiem banku uzraudzībā un lēmumu pieņemšanā visā euro zonā atjaunotu
pilsoņu un tirgu uzticēšanos tam, ka kopīgs augsta līmeņa uzraudzības
regulējums tiek konsekventi piemērots visām bankām. Ja turpmāk bankas nonāks
grūtībās, iedzīvotājiem jābūt pārliecībai, ka grūtībās nonākušās bankas tiks
restrukturētas vai slēgtas, samazinot izdevumus nodokļu maksātājiem. Šī
nākotnes sistēma palīdzēs izveidot starp dalībvalstīm nepieciešamo uzticēšanos,
kas ir sākotnējais nosacījums jebkādu kopīgu finanšu mehānismu izveidei ar
mērķi aizsargāt noguldītājus un nodrošināt sakārtotu bankrotējušu banku
noregulējumu. Šis paziņojums papildina divus tiesību aktu
priekšlikumus attiecīgi par vienotā uzraudzības mehānisma izveidi, uzticot ECB
īpašus uzdevumus saistībā ar politikas jomām, kas attiecas uz kredītiestāžu
uzraudzību, un par pielāgojumiem Regulā, ar ko izveido Eiropas Banku iestādi
(EBI)[6].
Šie tiesību aktu priekšlikumi iezīmē pirmo nozīmīgo soli, ar ko tiks veikti
kvalitātes uzlabojumi saistībā ar finanšu stabilitāti un uzticamību konkrēti
euro zonā. Šajā paziņojumā izklāstīts vienotā uzraudzības mehānisma konteksts
un aprakstīts turpmākais darbs virzībā uz banku savienību pēc šo sākotnējo
priekšlikumu pieņemšanas. 2. Banku savienība un vienotais tirgus Finanšu pakalpojumu vienotais tirgus balstās
uz kopīgiem noteikumiem, kas nodrošina, ka uz bankām un citām finanšu iestādēm,
kurām saskaņā ar Līgumu ir tiesības brīvi veikt uzņēmējdarbību un tiesības uz
brīvu pakalpojumu sniegšanu, attiecas līdzvērtīgi noteikumi un pienācīga
uzraudzība visā ES. Banku savienības izveide nedrīkst apdraudēt
vienotā tirgus integritāti, kas joprojām ir viens no lielākajiem Eiropas
integrācijas sasniegumiem. Patiešām, banku savienība ir atkarīga no programmas
izpildes neatkarīga regulējuma reformas gaitā attiecībā uz vienoto tirgu
(“vienotais noteikumu kopums”). Vienotais tirgus un banku savienība tādējādi
savstarpēji stiprina procesu. Darbs vienotā tirgus stiprināšanā jāturpina visās
jomās, uz kurām attiecas Komisijas priekšlikumi. Turklāt trijās jomās, kas konkrēti attiecas uz
banku savienību, šo darbu vajadzētu paātrināt un panākt vienošanos starp abiem
likumdevējiem par attiecīgajiem priekšlikumiem līdz 2012. gada beigām: –
ir ierosinātas stingrākas uzraudzības prasības
attiecībā uz bankām. Komisija ar saviem priekšlikumiem par banku kapitāla
prasībām (“KPD 4”)[7]
ir uzsākusi jaunu visaptverošu standartu īstenošanu attiecībā uz banku kapitālu
un likviditāti. Vienotā uzraudzības mehānisma izveidei nevajadzētu prasīt
būtiskas izmaiņas ierosinātajā regulā un direktīvā, lai gan nedaudzās jomās var
būt nepieciešami daži nelieli pielāgojumi, kas atspoguļotu jauno situāciju.
Sarunu par KPD 4 noslēguma posmā Komisija pievērsīs īpašu uzmanību tam,
lai nodrošinātu, ka pieņemtie teksti tehniski atbilst ierosinātajai regulai, ar
ko izveido vienoto uzraudzības mehānismu, un tādēļ strādās kopīgi ar Eiropas
Parlamentu un Padomi. Jo īpaši tas nozīmē nodrošināt, lai visi ierosinātās
KPD 4 direktīvas noteikumi būtu faktiski piemērojami gan valstu, gan ECB
līmenī. –
Attiecībā uz valstu Inoguldījumu garantiju shēmas
(IGS) nodrošinājuma summu jau ir panākts harmonizēts līmenis
EUR 100 000 apmērā uz vienu noguldītāju vai iestādi, un tas ir spēkā
no 2010. gada 31. decembra. Komisija 2010. gada jūlijā
ierosināja[8]
virzīties tālāk – harmonizēt un vienkāršot aizsargātos noguldījumus,
paātrināt izmaksas un uzlabot finansējumu, īpaši no noguldījumu garantiju
shēmas ex-ante finansējuma, ko izmaksā kā iemaksas no bankām un no
obligātā aizņemšanās mehānisma starp valstu shēmām noteiktos ierobežotos
apjomos. –
Komisijas priekšlikums par sanācijas un
noregulējuma instrumentiem bankām krīzes situācijās, kas pieņemts
2012. gada 6. jūnijā[9], ir pēdējais no ierosinātajiem pasākumiem, ar
kuriem cenšas stiprināt Eiropas banku nozari un novērst nākotnes finanšu krīžu
domino efektu, kam ir negatīva ietekme uz noguldītājiem un nodokļu maksātājiem.
Lai nodrošinātu, ka tiek veicināta finanšu stabilitāte, un lai banku akcionāri
un kreditori pilnībā piedalītos banku zaudējumu segšanā un rekapitalizācijas
izmaksās, Komisija ir ierosinājusi kopēju noteikumu un pilnvaru sistēmu. Tas
pirmām kārtām palīdzēs dalībvalstīm novērst banku krīzes un, ja tādas iestājas,
pārvarēt tās pienācīgāk un efektīvāk. Dalībvalstis tiks aicinātas izveidot ex-ante
noregulējuma fondu, kurā bankas iemaksātu līdzekļus, un ir izveidots noteikums
par obligāto aizņemšanās mehānismu starp valstu shēmām, uz kuru arī attiecas
skaidri ierobežojumi. Tāpēc šie noteikumi veidos kopēju pamatu visā
vienotajā tirgū, un uz tiem var balstīt banku savienības priekšlikumus. Šis
vienotais noteikumu kopums ir vajadzīgs ES finanšu pakalpojumu iekšējā tirgus
stabilitātei un integritātei. Tas sniedz kopēju pamatu, kas dod iespēju
virzībai uz banku savienību bez jebkāda vienotā tirgus sadrumstalotības riska.
Tāpēc ir sevišķi svarīgi, lai abi likumdevēji ātri īstenotu nepabeigtās
reformas attiecībā uz kapitāla prasībām, noguldījumu garantiju shēmām un banku
noregulējumu. Šie noteikumi tādā pašā veidā ir jāpiemēro arī
visā Savienībā ar valstu uzraudzības iestāžu un ECB veiktu saskaņotu un vienotu
kredītiestāžu uzraudzību. Eiropas Banku iestādei (EBI) ir liela nozīme šā mērķa
sasniegšanā, jo īpaši ar instrumentu un pilnvaru kopumu, ko sniedz tās izveides
regula (kurā risināti jautājumi par Savienības tiesību aktu pārkāpumiem,
starpniecību, noteikti saistoši tehniskie standarti, definētas pamatnostādnes
un ieteikumi). Tāpēc ir kritiski nepieciešams, lai EBI pilnībā veiktu savu
uzdevumu kopējas tiesiskās sistēmas un uzraudzības kultūras izveidē visā
Savienībā. Turklāt, lai izvairītos no jebkādām atšķirībām
starp euro zonu un pārējo ES, vienoto noteikumu kopumu vajadzētu balstīt
vienotai uzraudzības praksei. Dalībvalstu, kas ir vienotā uzraudzības mehānisma
dalībnieces, un pārējo dalībvalstu dažādās uzraudzības rokasgrāmatas un
atšķirīga pieeja uzraudzībai rada vienotā tirgus sadrumstalotības risku, tā ka
bankas varētu izmantot šīs regulējuma atšķirības, lai panāktu regulējuma
arbitrāžu. EBI vajadzētu izstrādāt vienotu uzraudzības rokasgrāmatu, kas
papildinātu vienoto noteikumu kopumu. Jebkādiem ECB pieņemtiem pasākumiem –
piemēram, lai izskaidrotu turpmākās detaļas par to, kā tiek veikta uzraudzība
saistībā ar īpašu uzraudzības struktūru, kas izveidota ar vienotās uzraudzības
mehānismu, – jābūt saskaņā ar vienoto noteikumu kopumu, tostarp
tehniskajiem standartiem, kas izklāstīti deleģētajos aktos, ko pieņēmusi
Eiropas Komisija. Visbeidzot, jāatzīmē, ka šāsdienas priekšlikumi saglabā
pašreizējo līdzvaru starp piederības dalībvalsti un uzņēmējdalībvalsti, tostarp
attiecībā uz līdzdalību uzraudzītāju kolēģijās. Vienotā uzraudzības mehānisma reāla ietekme un
sekas EBI operatīvajā darbībā tiks vēl pārbaudīta Eiropas uzraudzības iestāžu
darbības turpmākajā pārskatā, ar kuru Komisija iepazīstinās 2014. gada
2. janvārī[10].
Šajā sakarībā Komisija jo īpaši pārbaudīs, vai EBI nozīmi, ņemot vērā stresa
pārbaudes veikšanu, vajag pastiprināt, lai izvairītos no tā, ka iestāde tiek
padarīta pārāk atkarīga no tās informācijas un ieguldījuma, ko sniedz šīs
iestādes, kas ir atbildīgas par efektīvu banku nozares noturības novērtējumu
Savienības mērogā. Līdztekus tam Komisija turpinās stiprināt
finanšu stabilitāti un nodrošināt vienādus konkurences nosacījumus banku nozarē
ES vienotajā tirgū, kontrolējot tai piešķirto valsts atbalstu un koriģējošā
ekonomikas atbalsta nosacījumus. Galvenās darbības Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi līdz 2012. gada beigām panākt vienošanos par: i) KPD 4 priekšlikumiem, padarot tos piemērojamus gan vienotajā tirgū, gan vienotā uzraudzības mehānisma kontekstā; ii) priekšlikumu direktīvai par noguldījumu garantiju shēmām, ko ierosinājusi Komisija; iii) priekšlikumu direktīvai par banku sanāciju un noregulējumu. 3. pabeigt banku savienības izveidi Kā to vēl pirms Eiropadomes 2012. gada
jūnija sanāksmes norādījusi Komisija[11],
kā arī Eiropadomes, Komisijas, Eurogrupas un Eiropas Centrālās bankas
priekšsēdētāji savā 2012. gada 26. jūnija ziņojumā[12],
– lai pabeigtu banku savienības izveidi, būs jāveic papildu pasākumi, ieviešot
vienotu uzraudzības mehānismu, kopēju noguldījumu garantiju sistēmu un
integrētu krīzes pārvarēšanas sistēmu. Vienotā uzraudzības mehānisma izveide ir
būtiski nozīmīgs pirmais solis. 3.1. Vienots uzraudzības mehānisms Komisija tagad piedāvā vienoto uzraudzības
mehānismu, kura pamatā ir princips, kam atbilstīgi euro zonas dalībvalstīs
izveidotu banku konkrētas būtiskākās uzraudzības funkcijas tiek nodotas Eiropas
līmeņa struktūrām. Joprojām uzņemoties galveno atbildību, ECB veiks savas
funkcijas vienotajā uzraudzības mehānismā, kuru veido ECB un valsts uzraudzības
iestādes. Šāda struktūra nodrošinās stingru un konsekventu uzraudzību visā euro
zonā, vienlaikus ļaujot pilnībā izmantot valsts uzraudzības iestāžu vietējo un
specifisko zinātību. Tādējādi tiks nodrošināta tāda uzraudzība, kurā lielā mērā
ņemti vērā visi valsts un vietēja mēroga apstākļi saistībā ar finanšu
stabilitāti. Turklāt Komisija arī ierosina ieviest tādu mehānismu, kam
atbilstīgi dalībvalstis, kuras nav ieviesušas euro, bet kuras vēlētos izmantot
vienoto uzraudzības mehānismu, varētu cieši sadarboties ar ECB. Ieviešot vienoto uzraudzības mehānismu, ECB
kļūs atbildīga par visu banku uzraudzību banku savienībā, attiecībā uz to
ievērojot vienotu noteikumu kopumu, kas piemērojams vienotajā tirgū. Nesenā
pieredze rāda, ka grūtības var ļoti negatīvi ietekmēt dalībvalstu finanšu
stabilitāti, un tas attiecas arī uz salīdzinoši nelielām bankām. Tādēļ jau no
pirmās dienas ECB būs pilnvarota pārņemt jebkuras bankas uzraudzību euro zonā,
ja tā pieņems šādu lēmumu, it īpaši situācijā, kad bankai piešķirts valsts
atbalsts. Visu pārējo banku uzraudzību ECB sāks automātiski: 2013. gada
1. jūlijā vissvarīgāko Eiropas sistēmiski nozīmīgo banku uzraudzību, bet
2014. gada 1. janvārī visu pārējo banku uzraudzību. Tādējādi līdz
2014. gada 1. janvārim Eiropas līmeņa uzraudzībai būs pakļautas visas
euro zonas bankas. Eiropas Centrālajai bankai tiks piešķirtas
konkrētas būtiskākās funkcijas, kas nepieciešamas tādu risku apzināšanai, kuri
apdraud banku dzīvotspēju. ECB būs pilnvarota pieprasīt, lai bankas veiktu
nepieciešamos pasākumus stāvokļa uzlabošanai. ECB inter alia būs
kompetentā iestāde, kura pilnvarota piešķirt atļaujas kredītiestādēm, novērtēt
būtisku līdzdalību, nodrošināt atbilstību obligātajām kapitāla prasībām,
nodrošināt iekšējā kapitāla pietiekamību saistībā ar kredītiestādes riska
profilu (otrā pīlāra pasākumi), veikt konsolidēto uzraudzību un īstenot
uzraudzības funkcijas saistībā ar finanšu konglomerātiem. ECB arī nodrošinās
to, lai tiktu ievēroti noteikumi par aizņemto līdzekļu īpatsvaru un
likviditāti, noteiks kapitāla rezerves un sadarbībā ar noregulējuma iestādēm
veiks agrīnas iejaukšanās pasākumus gadījumos, kad banka pārkāpj vai gatavojas
pārkāpt pašu kapitāla prasības. Eiropas Centrālajai bankai tiks piešķirtas
nepieciešamās izmeklēšanas un uzraudzības pilnvaras, lai tā varētu veikt savas
funkcijas. Vienotajā uzraudzības mehānismā ir paredzēta valsts uzraudzības
iestāžu aktīva iesaistīšanās, lai nodrošinātu uzraudzības lēmumu netraucētu un
efektīvu izstrādi un īstenošanu, kā arī nepieciešamo koordināciju un
informācijas plūsmu gan vietēja, gan Eiropas mēroga jautājumu risināšanā,
tādējādi nodrošinot finanšu stabilitāti visā Savienībā un tās dalībvalstīs. Visi uzdevumi, kuru īstenošana nav
nepārprotami uzticēta ECB, paliks valsts uzraudzības iestāžu kompetencē.
Piemēram, valsts uzraudzības iestādes arī turpmāk būs atbildīgas par patērētāju
aizsardzību un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas apkarošanu, kā arī to
trešo valstu kredītiestāžu uzraudzību, kuras kādā no dalībvalstīm ir
izveidojušas filiāles vai sniedz pārrobežu pakalpojumus. Savas jaunās
uzraudzības funkcijas ECB jāspēj veikt pilnībā neatkarīgi un pilnībā uzņemoties
atbildību par savu darbību. Komisijas priekšlikumā ir paredzēti stingri
pārskatatbildības pasākumi, it īpaši attiecībā uz Eiropas Parlamentu un Padomi,
lai nodrošinātu demokrātisko leģitimitāti. Turklāt priekšlikumā izklāstīti
vairāki organizatoriskie principi, lai skaidri nodalītu monetāro politiku un
uzraudzību. Tādējādi tiks samazināta pretrunu iespējamība starp dažādiem
politikas mērķiem, vienlaikus ļaujot pilnībā izmantot sinerģijas iespējas.
Tādēļ visus sagatavošanās pasākumus un politikas nostādnes īstenos tādas
struktūras un administratīvās vienības, kas nepilda monetārās politikas
funkcijas Uzraudzības padomē, kura šim konkrētajam mērķim izveidota ECB. Visbeidzot,
ierosinātie EBI regulas grozījumi nodrošinās, ka arī turpmāk EBI varēs efektīvi
īstenot savu uzdevumu attiecībā uz visām dalībvalstīm. Konkrētāk, EBI īstenos
savas pilnvaras un funkcijas arī attiecībā uz ECB. Tiks pielāgota EBI
balsošanas kārtība, lai nodrošinātu, ka arī turpmāk EBI lēmumu pieņemšanas
struktūras savu darbu veic līdzsvaroti un efektīvi, atspoguļojot gan vienotajā
uzraudzības mehānismā iekļauto, gan neiekļauto dalībvalstu kompetento iestāžu
nostāju, tādā veidā pilnībā saglabājot vienotā tirgus integritāti. Izmaiņas
balsošanas kārtībā veiktas attiecībā uz tām jomām, kurās EBI pieņem saistošus
lēmumus par vienotā noteikumu krājuma piemērošanu gadījumos, kad tiek
ierosinātas lietas par likuma pārkāpumiem vai risinātas domstarpības. Citās
jomās pašreizējā procesuālā kārtība tiek uzskatīta par pietiekamu, lai
nodrošinātu līdzsvarotu un efektīvu lēmumu pieņemšanu minētajās jomās.
Piemēram, ja Komisijā pieņemšanai tiek iesniegts tehnisko standartu projekts,
Komisija var nolemt tos neatbalstīt vai veikt tajos grozījumus, it īpaši tad,
ja tie neatbilst finanšu pakalpojumu iekšējā tirgus pamatprincipiem.
Visbeidzot, regulas priekšlikumā, ar kuru groza
Regulu Nr. 1093/2010, ir iekļauta mērķtiecīga pārskatīšanas klauzula,
lai it īpaši ņemtu vērā jebkādas izmaiņas to dalībvalstu skaitā, kuru valūta ir
euro vai kuru kompetentās iestādes īsteno ciešu sadarbību, un izvērtētu, vai
atbilstīgi šādām izmaiņām turpmāk jāgroza minētie noteikumi, lai tādā veidā
nodrošinātu, ka EBI lēmumi tiek pieņemti saskaņā ar uzdevumu saglabāt un stiprināt
finanšu pakalpojumu iekšējo tirgu. Galvenās darbības Komisija aicina: (i) Padomi steidzami izskatīt un pieņemt priekšlikumu Padomes regulai, ar kuru Eiropas Centrālajai bankai piešķir konkrētus uzdevumus attiecībā uz politikas virzieniem saistībā ar kredītiestāžu pienācīgu uzraudzību, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu; (ii) Eiropas Parlamentu un Padomi steidzami izskatīt un pieņemt priekšlikumu, ar kuru groza Regulu Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Banku iestādi. Vienošanās par šiem abiem priekšlikumiem jāpanāk līdz 2012. gada beigām. 3.2. Nākamie pasākumi banku krīžu
pārvarēšanā Pateicoties pasaules mēroga finansiālajai
integrācijai un ES vienotajam tirgum, banku nozarei dažās dalībvalstīs ir
izdevies vairākas reizes palielināt valsts IKP, izveidojot iestādes, kuras ir
„pārāk lielas, lai ciestu neveiksmi” un „pārāk lielas, lai tās glābtu”
atbilstīgi esošajiem valsts mehānismiem. Taču
pieredze rāda, ka pat salīdzinoši nelielas bankas, ciešot neveiksmi, var radīt
sistēmisku kaitējumu pārrobežu līmenī. Turklāt
banka, kas veic pārrobežu darbību, var kritiski novājināt valsts banku
sistēmas, papildus nodarot kaitējumu valdības fiskālajai stabilitātei un
padziļinot finansējuma problēmas abos sektoros. Ciešāka uzraudzība banku savienībā palīdzēs
uzlabot banku stabilitāti. Ja tomēr izveidojas
krīze, jānodrošina, ka iestādes var pienācīgi rast noregulējumu un
noguldītājiem ir garantēta viņu noguldījumu drošība. Ņemot to vērā, Komisija
uzsvēra[13], ka banku savienībā jāparedz
centralizētāka pieeja banku krīžu pārvarēšanā. Arī
Eiropas Parlaments ir aicinājis panākt progresu šajā jomā. Vajadzība izveidot „kopējus mehānismus, ar ko īsteno
banku noregulējumu un sniedz garantijas klientu noguldījumiem” tika minēta arī Eiropadomes, Komisijas, Eurogrupas
un Eiropas Centrālās bankas priekšsēdētāju sagatavotajā 2012. gada
26. jūnija ziņojumā[14]. Tādēļ Komisija it īpaši ir paredzējusi
sagatavot priekšlikumu par vienotu noregulējuma mehānismu, ar kuru tiks
pārvaldīts banku noregulējums un nodrošināta koordinācija, it īpaši bankām
izmantojot noregulējuma instrumentus banku savienībā.
Tā kā banku krīzes jāspēj pārvarēt ātri un droši, šāds mehānisms būtu
efektīvāks par valsts noregulējuma iestāžu tīklu, it īpaši tad, ja runa ir par
neveiksmīgu darbību pārrobežu līmenī. Turklāt
šāds mehānisms nepārprotami papildinātu vienota uzraudzības mehānisma izveidi. Tas arī ļautu panākt ievērojamus apjomradītus
ietaupījumus un izvairīties no negatīvām sekām, kas varētu rasties, ja lēmumus
pieņemtu tikai valsts līmenī. Minētā iestāde
lēmumus pieņemtu saskaņā ar noregulējuma principiem, kuri izklāstīti vienotajā
noteikumu krājumā, kas sagatavots atbilstīgi starptautiskajai paraugpraksei un
pilnībā ievērojot Savienības noteikumus par valsts atbalstu. It īpaši tas nozīmē, ka noregulējuma izmaksas
jāsedz akcionāriem un kreditoriem, pirms piešķirts jebkāds ārējs finansējums,
un jārod privātā sektora piedāvāti risinājumi, nevis jātērē nodokļu maksātāju
nauda. Turklāt, pamatojoties uz
tā darbības novērtējumu, šādam vienotam noregulējuma mehānismam
var noteikt arī papildu funkcijas, proti, koordinēt krīžu pārvarēšanu un
noregulējuma instrumentus banku nozarē, kā tas paredzēts ziņojumā, ar kuru
2012. gada jūnijā iepazīstināja Eiropadomes, Komisijas, Eiropas Centrālās
bankas un Eurogrupas priekšsēdētāji. Galvenās darbības Tiklīdz būs panākta vienošanās par noguldījumu garantiju sistēmu un priekšlikumiem par banku sanāciju un noregulējumu, Komisija ir paredzējusi ierosināt vienotu noregulējuma mehānismu, lai īstenotu banku noregulējumu un koordinētu noregulējuma instrumentu izmantošanu banku savienībā. 4. Turpmākie pasākumi Eiropas Savienībai ir savas metodes, lai
novērstu pašreizējo nestabilitāti un izveidotu banku savienību, kas būtu
nozīmīgs solis ceļā uz patiesu Ekonomisko un monetāro savienību. Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi: –
pilnībā atbalstīt banku savienību un apstiprināt
šajā paziņojumā noteikto virzību un ceļvedi; –
likumdošanas procesā vislielāko nozīmi piešķirt
darbībām, kas vajadzīgas banku savienības izveidošanai; –
iespējami drīzāk un katrā ziņā līdz gada beigām
iesniegt priekšlikumus par: –
noguldījumu garantiju sistēmām; –
piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un
ieguldījumu sabiedrību uzraudzību (Kapitāla prasību direktīva jeb KPD); –
kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību uzraudzības
prasībām (Kapitāla prasību regula jeb KPR); –
kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību sanācijas
un noregulējuma režīmu; –
atsevišķu funkciju piešķiršanu Eiropas Centrālajai
bankai saistībā ar kredītiestāžu uzraudzību; –
atsevišķu EBI regulas noteikumu grozījumiem. Ar šo paziņojumu, ko papildina tiesību aktu
priekšlikumi, Komisija ir rīkojusies ātri un atbildīgi, reaģējot uz jūnija
beigās Eiropadomes un euro zonas valstu un valdību vadītāju piešķirto mandātu.
Lai nodrošinātu vienotā uzraudzības mehānisma ieviešanu 2013. gada
1. janvārī, tagad savs ieguldījums jāsniedz pārējām iestādēm. [1] http://ec.europa.eu/internal_market/finances/policy/map_reform_en.htm
[2] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/archives/2012/06/20120626_speeches_2_en.htm [3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf [4] Eiropas Parlamenta
2010. gada 7. jūlija rezolūcija ar ieteikumiem Komisijai par
pārrobežu krīzes vadību banku nozarē (2010/2006(INI)). [5] “Drīzumā Komisija
iesniegs priekšlikumus par vienotu uzraudzības mehānismu, pamatojoties uz
127. panta 6. punktu. Lūdzam Padomi šos priekšlikumus izskatīt
steidzamības kārtā līdz 2012. gada beigām. Kad būs izveidots efektīvs
vienots euro zonas banku uzraudzības mehānisms, kurā iesaistīta ECB, Eiropas
stabilizācijas mehānismam (ESM) vajadzētu būt iespējai tieši rekapitalizēt
bankas, pieņemot parastu lēmumu. Tas notiktu saskaņā ar pienācīgiem
nosacījumiem, kuri ietver arī atbalsta noteikumu ievērošanu; minētajiem
nosacījumiem vajadzētu būt katrai konkrētai iestādei vai nozarei paredzētiem
vai visu tautsaimniecību aptverošiem, un tie tiktu oficiāli iekļauti saprašanās
memorandā.” http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131359.pdf
[6] Regula (ES)
Nr. 1093/2010. [7] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/new_proposals_en.htm [8] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/guarantee/200914_en.pdf [9] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/index_en.htm [10] Saskaņā
ar 81. pantu regulās, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādes
[Regula (ES) Nr. 1093/2010, Regula (ES) Nr. 1094/2010 un
Regula (ES) Nr. 1095/2010]. [11] http://ec.europa.eu/europe2020/banking-union/index_en.htm.
[12] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf. [13] http://ec.europa.eu/europe2020/banking-union/index_en.htm.
[14] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf.