ISSN 1977-0960 doi:10.3000/19770960.C_2012.023.lit |
||
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23 |
|
![]() |
||
Leidimas lietuvių kalba |
Informacija ir prane_imai |
55 tomas |
Prane_imo Nr. |
Turinys |
Puslapis |
|
II Komunikatai |
|
|
EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRIIMTI KOMUNIKATAI |
|
|
Europos Komisija |
|
2012/C 023/01 |
Leidimas teikti valstybės pagalbą, remiantis SESV 107 ir 108 straipsnių nuostatomis – Atvejai, kuriems Komisija neprieštarauja ( 1 ) |
|
2012/C 023/02 |
Leidimas teikti valstybės pagalbą, remiantis SESV 107 ir 108 straipsnių nuostatomis – Atvejai, kuriems Komisija neprieštarauja ( 1 ) |
|
2012/C 023/03 |
Neprieštaravimas praneštai koncentracijai (Byla COMP/M.6350 – Siemens/Nem Holding) ( 1 ) |
|
2012/C 023/04 |
Neprieštaravimas praneštai koncentracijai (Byla COMP/M.6403 – Volkswagen/KPI Polska/Skoda Auto Polska/VW Bank Polska/VW Leasing Polska) ( 1 ) |
|
2012/C 023/05 |
||
|
IV Pranešimai |
|
|
EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRANEŠIMAI |
|
|
Europos Komisija |
|
2012/C 023/06 |
||
2012/C 023/07 |
||
2012/C 023/08 |
||
2012/C 023/09 |
Galutinė bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaita – COMP/M.5658 – Unilever/Sara Lee Body Care |
|
2012/C 023/10 |
2010 m. lapkričio 17 d. Komisijos sprendimo santrauka dėl koncentracijos paskelbimo suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.5658 – Unilever/Sara Lee Body Care) (pranešta dokumentu Nr. C(2010) 7934) ( 1 ) |
|
|
V Nuomonės |
|
|
PROCEDŪROS, SUSIJUSIOS SU KONKURENCIJOS POLITIKOS ĮGYVENDINIMU |
|
|
Europos Komisija |
|
2012/C 023/11 |
Išankstinis pranešimas apie koncentraciją (Byla COMP/M.6445 – Eurochem/BASF Antwerp Assets) – Bylą numatoma nagrinėti supaprastinta tvarka ( 1 ) |
|
2012/C 023/12 |
Išankstinis pranešimas apie koncentraciją (Byla COMP/M.6451 – Schneider Electric France/Bouygues Immobilier/JV) – Bylą numatoma nagrinėti supaprastinta tvarka ( 1 ) |
|
2012/C 023/13 |
Išankstinis pranešimas apie koncentraciją (Byla COMP/M.6216 – IHC/DEME/OceanflORE JV) – Bylą numatoma nagrinėti supaprastinta tvarka ( 1 ) |
|
|
|
|
(1) Tekstas svarbus EEE |
LT |
|
II Komunikatai
EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRIIMTI KOMUNIKATAI
Europos Komisija
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/1 |
Leidimas teikti valstybės pagalbą, remiantis SESV 107 ir 108 straipsnių nuostatomis
Atvejai, kuriems Komisija neprieštarauja
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/01
Sprendimo priėmimo data |
2011 5 23 |
||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.32051 (10/N) |
||||
Valstybė narė |
Latvija |
||||
Regionas |
— |
||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Temporary Framework — Guarantees for development of enterprise competitiveness — amendment to N 506/09 |
||||
Teisinis pagrindas |
Cabinet Regulations No 269 ‘Regulations on Guarantees for Development of Enterprise and Cooperative Partnerships which provide Agricultural Services Competitiveness’ |
||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
||||
Tikslas |
Pagalba po reikšmingų ekonominių sukrėtimų |
||||
Pagalbos forma |
Garantija |
||||
Biudžetas |
Bendra suteiktos pagalbos suma: 40,6 mln. LVL |
||||
Pagalbos intensyvumas |
— |
||||
Trukmė |
2010 10 30–2010 12 31 |
||||
Ekonomikos sektorius |
Visi sektoriai |
||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2011 12 7 |
||||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33042 (11/N) |
||||||
Valstybė narė |
Lenkija |
||||||
Regionas |
Wielkopolska |
||||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Pomoc na restrukturyzację dla Przedsiębiorstwa Komunikacji Samochodowej w Ostrowie Wielkopolskim Sp. z o.o. |
||||||
Teisinis pagrindas |
|
||||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Individuali pagalba |
||||||
Tikslas |
Ekonominių sunkumų turinčių įmonių restruktūrizavimas |
||||||
Pagalbos forma |
Kita su nuosavu kapitalu susijusi pagalba |
||||||
Biudžetas |
Bendra suteiktos pagalbos suma: 3,65 mln. PLN |
||||||
Pagalbos intensyvumas |
— |
||||||
Trukmė |
2011–2012 |
||||||
Ekonomikos sektorius |
Transportas |
||||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
||||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2011 12 8 |
||||||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33098 (11/N) |
||||||||
Valstybė narė |
Belgija |
||||||||
Regionas |
— |
||||||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Staatssteun ten gunste van producenten van audiovisuele werken (VAF Filmfonds en VAF Mediafonds) |
||||||||
Teisinis pagrindas |
|
||||||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
||||||||
Tikslas |
Kultūra |
||||||||
Pagalbos forma |
Tiesioginė dotacija |
||||||||
Biudžetas |
|
||||||||
Pagalbos intensyvumas |
50 % |
||||||||
Trukmė |
2011 1 1–2013 12 31 |
||||||||
Ekonomikos sektorius |
Žiniasklaida |
||||||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
||||||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2011 8 8 |
||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33238 (11/N) |
||||
Valstybė narė |
Italija |
||||
Regionas |
Friuli Venezia Giulia |
||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Aiuto al salvattagio di FADALTI SpA |
||||
Teisinis pagrindas |
Nuova disciplina dell'amministrazione straordinaria delle grandi imprese in stato di insolvenza, a norma dell'art. 1 della legge 30 luglio 1998 n. 274. D.lgs. 8 luglio 1999 n. 270; decreto legge 23 dicembre 2003 n. 347, conertito nella legge 18 febbraio 2004 n. 39 e ss.mm.; decreto del Ministero dell'Economia e delle Finanze 23 dicembre 2004, n. 319, Regolamento recante le condizioni e le modalità di prestazione della garanzia statale sui finanziamenti a favore delle grandi mprese in stato di insolvenza, asi sensi dell'art. 101 del D.lvo 270/1999 |
||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Individuali pagalba |
||||
Tikslas |
Ekonominių sunkumų turinčių įmonių sanavimas |
||||
Pagalbos forma |
Garantija |
||||
Biudžetas |
|
||||
Pagalbos intensyvumas |
100 % |
||||
Trukmė |
2011 8–2012 2 |
||||
Ekonomikos sektorius |
Statyba |
||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2012 1 11 |
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33844 (11/N) |
Valstybė narė |
Danija |
Regionas |
— |
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Prolongation of the Danish export credit financing scheme |
Teisinis pagrindas |
Danish Act on Eksport Kredit Fonden |
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
Tikslas |
Pagalba po reikšmingų ekonominių sukrėtimų |
Pagalbos forma |
Ad hoc sutartys |
Biudžetas |
Bendra suteiktos pagalbos suma: 20 000 mln. DKK |
Pagalbos intensyvumas |
— |
Trukmė |
2012 1 11–2015 12 31 |
Ekonomikos sektorius |
Finansinis tarpininkavimas |
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
Kingdom of Denmark |
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/6 |
Leidimas teikti valstybės pagalbą, remiantis SESV 107 ir 108 straipsnių nuostatomis
Atvejai, kuriems Komisija neprieštarauja
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/02
Sprendimo priėmimo data |
2011 12 7 |
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.32834 (11/N) |
Valstybė narė |
Švedija |
Regionas |
— |
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Nedsättning av egenavgifter |
Teisinis pagrindas |
Lagen (2001:1170) om särskilda avdrag i vissa fall vid avgiftsberäkningen enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift och socialavgiftslagen (2000:980). |
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
Tikslas |
Mažos ir vidutinės įmonės |
Pagalbos forma |
Socialinio draudimo įmokų mažinimas |
Biudžetas |
Planuojamos metinės išlaidos: 1 500 mln. SEK |
Pagalbos intensyvumas |
— |
Trukmė |
Neribotas |
Ekonomikos sektorius |
Visi sektoriai |
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
Skatteverket |
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2011 12 20 |
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33180 (11/N) |
Valstybė narė |
Lenkija |
Regionas |
— |
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Program pomocy na usuwanie skutków przyszłych powodzi |
Teisinis pagrindas |
Ustawa o szczególnych rozwiązaniach związanych z usuwaniem skutków powodzi |
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
Tikslas |
Gamtos stichijos arba dėl ypatingų aplinkybių padarytos žalos atlyginimas |
Pagalbos forma |
Tiesioginė dotacija, lengvatinė paskola, mokesčių lengvata |
Biudžetas |
Planuojamos metinės išlaidos: 600 mln. PLN |
Pagalbos intensyvumas |
100 % |
Trukmė |
Iki 2017 12 20 |
Ekonomikos sektorius |
Visi sektoriai |
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
Fundusz Gwarantowanych Świadczeń Pracowniczych, Fundusz Pracy, Państwowy Fundusz Rehabilitacji Osób Niepełnosprawnych, Zakład Ubezpieczeń Społecznych, starosta, fundusze pożyczkowe |
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2011 12 22 |
||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33433 (11/N) |
||||
Valstybė narė |
Čekija |
||||
Regionas |
Vysočina |
||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Město Bystřice nad Pernštejnem (Centrum zelených vědomostí) |
||||
Teisinis pagrindas |
Smlouva o poskytnutí dotace z Regionálního operačního programu NUTS 2 Jihovýchod (XR 4/2008); Usnesení zastupitelstva č. 11/2009 ze dne 8. dubna 2009 o schválení projektového záměru |
||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Individuali pagalba |
||||
Tikslas |
Paveldo išsaugojimas, kultūra, mokymas |
||||
Pagalbos forma |
Tiesioginė dotacija |
||||
Biudžetas |
Bendra suteiktos pagalbos suma: 128 616 026 CZK |
||||
Pagalbos intensyvumas |
100 % |
||||
Trukmė |
Iki 2015 12 31 |
||||
Ekonomikos sektorius |
Poilsio organizavimo, kultūrinė ir sportinė veikla, švietimas |
||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2011 12 16 |
||||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33606 (11/N) |
||||||
Valstybė narė |
Airija |
||||||
Regionas |
— |
||||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Refund of Social Security Contributions of Seafarers |
||||||
Teisinis pagrindas |
S.I No. 204/2006 — Social Welfare (Consolidated Contributions and Insurability) (Refunds) Regulations |
||||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
||||||
Tikslas |
Sektorių plėtra, užimtumas |
||||||
Pagalbos forma |
Socialinio draudimo įmokų mažinimas, mokesčių nuolaida |
||||||
Biudžetas |
|
||||||
Pagalbos intensyvumas |
100 % |
||||||
Trukmė |
2011 1 1–2016 12 31 |
||||||
Ekonomikos sektorius |
Transportas |
||||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
||||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
Sprendimo priėmimo data |
2012 12 8 |
|||||
Valstybės pagalbos nuorodos numeris |
SA.33740 (11/N) |
|||||
Valstybė narė |
Airija |
|||||
Regionas |
— |
|||||
Pagalbos (ir (arba) gavėjo) pavadinimas |
Prolongation of the ELG Scheme until 30 June 2012 |
|||||
Teisinis pagrindas |
The Credit Institutions (Financial Support) Act 2008 The Credit Institutions (Eligible Liabilities Guarantee) Scheme 2009 as amended |
|||||
Pagalbos priemonės rūšis |
Pagalbos schema |
|||||
Tikslas |
Pagalba po reikšmingų ekonominių sukrėtimų |
|||||
Pagalbos forma |
Garantija |
|||||
Biudžetas |
[…] (1) |
|||||
Pagalbos intensyvumas |
— |
|||||
Trukmė |
2012 1 1–2012 6 30 |
|||||
Ekonomikos sektorius |
Finansinis tarpininkavimas |
|||||
Pagalbą teikiančios institucijos pavadinimas ir adresas |
|
|||||
Kita informacija |
— |
Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) galima rasti tinklalapyje:
http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/state_aids_texts_lt.htm
(1) Konfidenciali informacija.
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/10 |
Neprieštaravimas praneštai koncentracijai
(Byla COMP/M.6350 – Siemens/Nem Holding)
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/03
2011 m. spalio 28 d. Komisija nusprendė neprieštarauti pirmiau nurodytai koncentracijai, apie kurią pranešta, ir pripažinti ją suderinama su bendrąja rinka. Šis sprendimas priimtas remiantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 6 straipsnio 1 dalies b punktu. Visas sprendimo tekstas pateikiamas tik anglų kalba ir bus viešai paskelbtas iš jo pašalinus visą konfidencialią su verslu susijusią informaciją. Sprendimo tekstą bus galima rasti:
— |
Komisijos konkurencijos svetainės susijungimų skiltyje (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Šioje svetainėje konkrečius sprendimus dėl susijungimo galima rasti įvairiais būdais, pavyzdžiui, pagal įmonės pavadinimą, bylos numerį, sprendimo priėmimo datą ir sektorių, |
— |
elektroniniu formatu EUR-Lex svetainėje (http://eur-lex.europa.eu/en/index.htm). Dokumento numeris 32011M6350. EUR-Lex svetainėje galima rasti įvairių Bendrijos teisės aktų. |
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/10 |
Neprieštaravimas praneštai koncentracijai
(Byla COMP/M.6403 – Volkswagen/KPI Polska/Skoda Auto Polska/VW Bank Polska/VW Leasing Polska)
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/04
2011 m. gruodžio 19 d. Komisija nusprendė neprieštarauti pirmiau nurodytai koncentracijai, apie kurią pranešta, ir pripažinti ją suderinama su bendrąja rinka. Šis sprendimas priimtas remiantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 6 straipsnio 1 dalies b punktu. Visas sprendimo tekstas pateikiamas tik anglų kalba ir bus viešai paskelbtas iš jo pašalinus visą konfidencialią su verslu susijusią informaciją. Sprendimo tekstą bus galima rasti:
— |
Komisijos konkurencijos svetainės susijungimų skiltyje (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Šioje svetainėje konkrečius sprendimus dėl susijungimo galima rasti įvairiais būdais, pavyzdžiui, pagal įmonės pavadinimą, bylos numerį, sprendimo priėmimo datą ir sektorių, |
— |
elektroniniu formatu EUR-Lex svetainėje (http://eur-lex.europa.eu/en/index.htm). Dokumento numeris 32011M6403. EUR-Lex svetainėje galima rasti įvairių Bendrijos teisės aktų. |
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/11 |
Komisijos komunikatas dėl 2012 m. gegužės mėn. laikotarpio daliai nustatyto kiekio pagal tam tikras ryžių sektoriaus produktų kvotas, kurias leidžia naudoti Europos Sąjunga
2012/C 23/05
Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1274/2009 leista naudoti užjūrio šalių ir teritorijų (UŠT) kilmės ryžių importo tarifines kvotas (1). Per 2012 m. sausio mėn. laikotarpių dalių pirmąsias septynias dienas importo pagal kvotas, kurių eilės numeris 09.4189 ir 09.4190, licencijų paraiškų nepateikta.
Vadovaujantis Komisijos reglamento (EB) Nr. 1301/2006 (2) 7 straipsnio 4 dalies antru sakiniu, kiekiai, kuriems paraiškos nepateiktos, įrašomi į artimiausią laikotarpio dalį.
Vadovaujantis Komisijos reglamento (ES) Nr. 1274/2009 1 straipsnio 5 dalies antra pastraipa, apie kitai laikotarpio daliai nustatytus kiekius Komisija praneša iki atitinkamos laikotarpio dalies paskutinio mėnesio 25-tos dienos.
Todėl visas Reglamente (ES) Nr. 1274/2009 nurodytų kvotų, kurių eilės numeriai yra 09.4189 ir 09.4190, 2012 m. gegužės mėn. laikotarpio daliai nustatytas kiekis nurodytas šio pranešimo priede.
(1) OL L 344, 2009 12 23, p. 3.
(2) OL L 238, 2006 9 1, p. 13.
PRIEDAS
Pagal Reglamentą (ES) Nr. 1274/2009 kitai laikotarpio daliai nustatyti kiekiai
Kilmė |
Eilės Nr. |
Importo licencijų paraiškos, pateiktos 2012 m. sausio mėn. laikotarpio daliai |
Visas 2012 m. gegužės mėn. laikotarpio daliai nustatytas kiekis (kg) |
Olandijos Antilai ir Aruba |
09.4189 |
16 667 000 |
|
Mažiausiai išsivysčiusios UŠT |
09.4190 |
6 667 000 |
(1) Šiai laikotarpio daliai paskirstymo koeficientas netaikomas – Komisijai licencijų paraiškų pateikta nebuvo.
IV Pranešimai
EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRANEŠIMAI
Europos Komisija
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/12 |
Euro kursas (1)
2012 m. sausio 27 d.
2012/C 23/06
1 euro =
|
Valiuta |
Valiutos kursas |
USD |
JAV doleris |
1,3145 |
JPY |
Japonijos jena |
101,18 |
DKK |
Danijos krona |
7,4335 |
GBP |
Svaras sterlingas |
0,83685 |
SEK |
Švedijos krona |
8,8966 |
CHF |
Šveicarijos frankas |
1,2078 |
ISK |
Islandijos krona |
|
NOK |
Norvegijos krona |
7,6450 |
BGN |
Bulgarijos levas |
1,9558 |
CZK |
Čekijos krona |
25,156 |
HUF |
Vengrijos forintas |
293,95 |
LTL |
Lietuvos litas |
3,4528 |
LVL |
Latvijos latas |
0,6991 |
PLN |
Lenkijos zlotas |
4,2207 |
RON |
Rumunijos lėja |
4,3457 |
TRY |
Turkijos lira |
2,3389 |
AUD |
Australijos doleris |
1,2326 |
CAD |
Kanados doleris |
1,3129 |
HKD |
Honkongo doleris |
10,1947 |
NZD |
Naujosios Zelandijos doleris |
1,5949 |
SGD |
Singapūro doleris |
1,6485 |
KRW |
Pietų Korėjos vonas |
1 475,64 |
ZAR |
Pietų Afrikos randas |
10,2035 |
CNY |
Kinijos ženminbi juanis |
8,2995 |
HRK |
Kroatijos kuna |
7,5698 |
IDR |
Indonezijos rupija |
11 809,33 |
MYR |
Malaizijos ringitas |
3,9941 |
PHP |
Filipinų pesas |
56,313 |
RUB |
Rusijos rublis |
39,7400 |
THB |
Tailando batas |
40,920 |
BRL |
Brazilijos realas |
2,2903 |
MXN |
Meksikos pesas |
17,0004 |
INR |
Indijos rupija |
64,9300 |
(1) Šaltinis: valiutų perskaičiavimo kursai paskelbti ECB.
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/13 |
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. lapkričio 28 d.
dėl Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės susitarimo dėl pinigų sudarymo Europos Sąjungos vardu
2012/C 23/07
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2011 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimą dėl Europos bendrijos vardu veikiančios Prancūzijos Respublikos Vyriausybės ir Jo Šviesybės Monako Kunigaikščio Vyriausybės susitarimo dėl pinigų persvarstymo tvarkos (1), ypač į jo 4 straipsnį,
kadangi:
(1) |
2001 m. gruodžio 26 d. sudarytas Europos bendrijos vardu veikiančios Prancūzijos Respublikos Vyriausybės ir Jo Šviesybės Monako Kunigaikščio Vyriausybės susitarimas dėl pinigų (2) (toliau – susitarimas); |
(2) |
2009 m. vasario 10 d. išvadoje Taryba paprašė Komisiją peržiūrėti, kaip veikia galiojantys susitarimai dėl pinigų, ir apsvarstyti galimybę padidinti viršutines išleidžiamų monetų skaičiaus ribas; |
(3) |
Komunikate dėl piniginių susitarimų su Monako Kunigaikštyste (toliau – Monakas), San Marinu ir Vatikanu veikimo Komisija priėjo prie išvados, kad reikia iš dalies pakeisti dabartinį susitarimą tam, kad būtų užtikrinti nuoseklesni Sąjungos ir susitarimą dėl pinigų pasirašiusių šalių santykiai; |
(4) |
vadovaudamosi 2011 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimu, ypač jo 4 straipsniu, Prancūzija ir Komisija sėkmingai Sąjungos vardu vedė derybas dėl naujo susitarimo su Monaku. Europos centrinis bankas (ECB) dalyvavo derybose kaip visateisis dalyvis, ir jo kompetencijai priskirtais klausimais buvo gautas jo pritarimas; |
(5) |
Komisija pateikė naujo susitarimo projektą Ekonomikos ir finansų komitetui (EFK), kad šis pareikštų savo nuomonę; |
(6) |
nei ECB, nei EFK nemano, kad susitarimas turėtų būti pateiktas Tarybai, |
NUSPRENDĖ:
1 straipsnis
Patvirtinamas Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės susitarimas.
Susitarimo tekstas pateikiamas I priede.
2 straipsnis
Komisijos pirmininko pavaduotojas, atsakingas už ekonomikos ir pinigų reikalus ir eurą, įgaliojamas pasirašyti Europos Sąjungą įpareigojantį susitarimą.
3 straipsnis
Susitarimas įsigalioja 2011 m. gruodžio 1 d. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
4 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja 2011 m. lapkričio 28 d.
Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 28 d.
Komisijos vardu
Olli REHN
Pirmininko pavaduotojas
(2) OL L 142, 2002 5 31, p. 59.
PRIEDAS
Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės
SUSITARIMAS DĖL PINIGŲ
EUROPOS SĄJUNGA, atstovaujama Prancūzijos Respublikos ir Europos Komisijos,
ir
MONAKO KUNIGAIKŠTYSTĖ,
kadangi:
(1) |
pagal 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 974/98 1999 m. sausio 1 d. euro pakeitė kiekvienos trečiajame Ekonominės ir pinigų sąjungos etape dalyvaujančios valstybės narės, tarp jų ir Prancūzijos, valiutą; |
(2) |
Prancūzija ir Monako Kunigaikštystė dar prieš įvedant eurą buvo sudariusios dvišalius susitarimus dėl pinigų ir bankų, visų pirma 1945 m. balandžio 14 d. Prancūzijos ir Monako konvenciją dėl prekybos kontrolės ir 1963 m. gegužės 18 d. Kaimynystės konvenciją; |
(3) |
nuo 1999 m. sausio 1 d. Monako Kunigaikštystei buvo leista naudoti eurą kaip oficialią valiutą remiantis 1998 m. gruodžio 31 d. Tarybos sprendimu (1); |
(4) |
Europos Sąjunga, atstovaujama Prancūzijos Respublikos kartu su Komisija ir Europos Centriniu Banku, 2001 m. gruodžio 24 d. su Monako Kunigaikštyste sudarė susitarimą dėl pinigų. Todėl buvo atnaujintas Prancūzijos Respublikos ir Monako Kunigaikštystės Kaimynystės susitarimas; |
(5) |
remiantis šiuo susitarimu, Monako Kunigaikštystė turi teisę ir toliau naudoti eurą kaip oficialią valiutą ir suteikti eurų banknotams ir monetoms teisėtos atsiskaitymo priemonės statusą. Šio susitarimo priede išvardytos Europos Sąjungos taisyklės Kunigaikštystės teritorijoje taikomos šiame susitarime nustatytomis sąlygomis; |
(6) |
Monako Kunigaikštystė turi užtikrinti, kad eurų banknotams ir monetoms taikomos Sąjungos nuostatos būtų taikomos jos teritorijoje; banknotai ir monetos turi būti deramai apsaugoti nuo padirbinėjimo; svarbu, kad Monako Kunigaikštystė imtųsi visų priemonių, būtinų kovai su padirbinėjimu ir šioje srityje bendradarbiautų su Komisija, Europos Centriniu Banku, Prancūzija ir Europos policijos biuru (Europolu). |
(7) |
šiuo susitarimu dėl pinigų Monako Kunigaikštystės teritorijoje įsisteigusioms kredito įstaigoms ir, reikalui esant, kitoms finansinėms įstaigoms nesuteikiama įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisvės teisė Europos Sąjungoje. Įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisvės teisė Monako Kunigaikštystėje taip pat nesuteikiama kredito įstaigoms ir, reikalui esant, kitoms finansinėms įstaigoms, įsisteigusioms Europos Sąjungos teritorijoje; |
(8) |
šiuo susitarimu dėl pinigų Europos Centrinis Bankas ir nacionaliniai centriniai bankai neįpareigojami įtraukti Monako Kunigaikštystės finansinių priemonių į vertybinių popierių, tinkamų centrinių bankų eurosistemos pinigų politikos operacijoms, sąrašą (-us); |
(9) |
nepažeidžiant 11 straipsnio 6 dalyje nustatytų prievolių, Monako Kunigaikštystės teritorijoje veikia lėšų valdymo įstaigų, kurios reglamentuojamos tik Monako teisės ir valdo lėšas arba perduoda pavedimus trečiųjų asmenų vardu. Tokioms įstaigoms neturėtų būti suteikiama prieiga prie mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų; |
(10) |
tęsiant Prancūzijos ir Monako Kunigaikštystės istorinius ryšius bei laikantis 2001 m. gruodžio 24 d. susitarimo dėl pinigų principų Europos Sąjunga ir Monako Kunigaikštystė įsipareigoja sąžiningai bendradarbiauti, kad būtų užtikrintas veiksmingas viso šio susitarimo įgyvendinimas; |
(11) |
iš Monako Kunigaikštystės, Prancūzijos Respublikos, Europos Komisijos ir Europos Centrinio Banko atstovų sudaromas jungtinis komitetas, kuris stebi šio susitarimo taikymą, 3 straipsnyje nustatytomis sąlygomis nustato metinį maksimalų išleidžiamų monetų kiekį, nagrinėja minimalios išleidžiamų nominalios vertės monetų proporcijos adekvatumą ir vertina Monako Kunigaikštystės priemones, priimtas atitinkamiems Europos Sąjungos teisės aktams įgyvendinti; |
(12) |
ginčus, kurie kiltų dėl šiame susitarime numatytos kokios nors prievolės nevykdymo ar nuostatos nepripažinimo, kurių šalims nepasisektų išspręsti, turėtų spręsti Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, |
SUSITARĖ:
1 straipsnis
Laikantis iš dalies pakeistų reglamentų (EB) Nr. 1103/97 ir (EB) Nr. 974/98 Monako Kunigaikštystei suteikiama teisė naudoti euro kaip oficialią valiutą. Monako Kunigaikštystė suteikia eurų banknotams ir monetoms teisėtos atsiskaitymo priemonės statusą.
2 straipsnis
Monako Kunigaikštystė nei banknotų, nei monetų į apyvartą neleidžia, nebent kartu su Europos Sąjunga nustatomos tokio išleidimo sąlygos. Euro monetų išleidimo į apyvartą nuo 2011 m. sausio 1 d. sąlygos išdėstytos tolesniuose straipsniuose.
3 straipsnis
1. Didžiausią metinį verte išreikštą Monako Kunigaikštystės išleidžiamų euro monetų kiekį sudaro:
|
fiksuota dalis, kurios pradinė 2011 metams nustatyta suma yra 2 340 000 EUR; |
|
kintama dalis, atitinkanti vienam Prancūzijos gyventojui tenkančių per n-1 metus išleistų monetų kiekį (išreikštą verte), padaugintą iš Monako Kunigaikštystės gyventojų skaičiaus. |
Atsižvelgdamas į infliaciją (pagal Prancūzijos suderintą vartotojų kainų indeksą per n-1 metus) ir į galimus reikšmingus pokyčius, turinčius įtakos kolekcinių euro monetų rinkai, jungtinis komitetas gali fiksuotą dalį kasmet persvarstyti.
2. Kunigaikštystei svarbių įvykių proga Monako Kunigaikštystė taip pat gali išleisti specialias progines ir (arba) kolekcines monetas. Jei dėl specialios emisijos būtų viršyta 1 dalyje nustatyta bendros emisijos riba, į tos emisijos vertę atsižvelgiama naudojant praėjusių metų dalies likutį ir (arba) išskaičiuojant iš ateinančių metų dalies.
4 straipsnis
1. Monako Kunigaikštystės išleistos euro monetos yra identiškos euro įvedusių Europos Sąjungos valstybių narių išleistoms monetoms nominalios vertės, teisėtos atsiskaitymo priemonės statuso, techninių charakteristikų, bendrosios pusės meninių savybių ir bendrų nacionalinės pusės meninių savybių aspektais.
2. Monako Kunigaikštystė iš anksto pateikia savo euro monetų nacionalinių pusių projektus Komisijai, kuri patikrina, ar jie atitinka Europos Sąjungos taisykles.
5 straipsnis
Pagal Prancūzijos ir Monako Kunigaikštystės 1963 m. gegužės 18 d. Kaimynystės konvencijos 18 straipsnį Prancūzija Monako Kunigaikštystei savo monetoms kaldinti leidžia naudotis Paryžiaus monetų kalykla.
6 straipsnis
1. Kad Europos Centrinis Bankas patvirtintų emisijos apimtį, kaip numatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 128 straipsnio 2 dalyje, Monako Kunigaikštystės išleidžiamų euro monetų kiekis pridedamas prie Prancūzijos išleidžiamų monetų kiekio.
2. Ne vėliau kaip kiekvienų metų rugsėjo 1 d. Monako Kunigaikštystė Prancūzijos Respublikai praneša, kokia bus euro monetų, kurias ji numato išleisti kitais metais, nominali vertė ir kiekis. Ji taip pat Komisijai praneša apie planuojamas savo monetų emisijos sąlygas.
3. 2 dalyje minimą informaciją 2011 m. Monako Kunigaikštystė pateikia pasirašydama šį susitarimą.
4. Nepažeidžiant teisės į kolekcinių monetų emisiją, ne mažiau kaip 80 proc. Monako Kunigaikštystės išleidžiamų monetų yra nominalios vertės monetos. Jungtinis komitetas kas 5 metus išnagrinėja minimalią išleidžiamų nominalios vertės monetų proporcijos adekvatumą ir gali nuspręsti ją pakeisti.
7 straipsnis
1. Monako Kunigaikštystė gali išleisti kolekcines eurų monetas. Jos įtraukiamos į 3 straipsnyje nurodytą kiekį. Monako Kunigaikštystė leidžia kolekcines euro monetas laikydamasi ES kolekcinių euro monetų gairių, pagal kurias, visų pirma, kolekcinių euro monetų techninės charakteristikos, meninės savybės ir nominalai turėtų leistų tas monetas atskirti nuo apyvartinių monetų.
2. Monako Kunigaikštystės išleistos kolekcinės monetos Europos Sąjungoje nėra teisėta atsiskaitymo priemonė.
8 straipsnis
Monako Kunigaikštystė imasi visų priemonių, būtinų kovai su padirbinėjimu ir šioje srityje bendradarbiauti su Komisija, Europos Centriniu Banku, Prancūzija ir Europos policijos biuru (Europolu).
9 straipsnis
Monako Kunigaikštystė įsipareigoja:
a) |
taikyti A priede išvardytus Europos Sąjungos teisės aktus ir taisykles, kurie patenka į 11 straipsnio 2 dalies taikymo sritį ir kuriuos Prancūzija taiko tiesiogiai, ir nuostatas, kurias Prancūzija priėmė, kad tie teisės aktai ir taisyklės būtų perkelti į jos teisę, kaip nustatyta 11 straipsnio 2 ir 3 dalyse; |
b) |
patvirtinti priemones, prilygstančias B priede išvardytiems Europos Sąjungos teisės aktams ir taisyklėms, kurios tiesiogiai taikomos valstybėse narėse arba perkeltos į nacionalinę jų teisę, kaip nustatyta 11 straipsnio 4, 5 ir 6 dalyse, toliau išvardytose srityse:
|
c) |
savo teritorijoje tiesiogiai taikyti su euro banknotais ir monetomis susijusius Europos Sąjungos teisės aktus ir taisykles bei priemones, reikalingas naudoti eurą kaip bendrą valiutą ir priimtas remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 133 straipsniu, nebent šiame susitarime aiškiai numatytos kitokios nuostatos. Komisija per jungtinį komitetą Monako valdžios atstovams pateikia atitinkamų aktų ir taisyklių sąrašą. |
10 straipsnis
1. Kredito įstaigos ir prireikus kitos finansų įstaigos, kurioms leista vykdyti veiklą Monako Kunigaikštystėje, gali 11 straipsnyje nustatytomis sąlygomis naudotis Europos Sąjungos tarpbankinio atsiskaitymo, mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemomis laikydamosi tų pačių taisyklių, kaip ir Prancūzijos teritorijoje esančios kredito įstaigos ir prireikus kitos finansų įstaigos, jei jos tenkina nustatytas prieigos prie tokių sistemų sąlygas.
2. Monako Kunigaikštystėje įsisteigusioms kredito įstaigoms ir prireikus kitoms finansų įstaigoms 11 straipsnyje nurodytomis sąlygomis taikomos tokios pačios ECB priimtos pinigų politikos priemonių ir tvarkos nuostatų, kurias įgyvendina Prancūzijos Bankas, įgyvendinimo taisyklės, kaip ir Prancūzijos teritorijoje įsisteigusioms kredito įstaigoms ir prireikus kitoms finansų įstaigoms.
11 straipsnis
1. Monako Kunigaikštystės teritorijoje taikomi Tarybos taikant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 129 straipsnio ketvirtą pastraipą kartu su Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto (toliau – statuto) 5 straipsnio 4 dalimi arba 19 straipsnio 1 dalimi arba 34 straipsnio 3 dalimi priimti teisės aktai; taikant minėtus Tarybos priimtus teisės aktus arba taikant statuto 5, 16, 18, 19, 20, 22 straipsnius arba 34 straipsnio 3 dalį Europos Centrinio Banko priimti teisės aktai; arba Prancūzijos Banko priimti teisės aktai Europos Centrinio Banko priimtiems teisės aktams įgyvendinti. Lygiai taip pat galioja tų teisės aktų daliniai pakeitimai, jeigu jie būtų priimti.
2. Monako Kunigaikštystė taiko Prancūzijos priimtas nuostatas, skirtas A priede išvardytiems su kredito įstaigų veikla ir riziką ribojančia priežiūra bei mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų sisteminės rizikos prevencija susijusiems Sąjungos teisės aktams į nacionalinę teisę perkelti. Tuo tikslu Monako Kunigaikštystė visų pirma taiko su kredito įstaigų veikla ir kontrole susijusias Prancūzijos piniginio ir finansinio kodekso nuostatas bei teisės aktus, priimtus toms nuostatoms įgyvendinti, kaip numatyta 1945 m. balandžio 14 d. Prancūzijos ir Monako konvencijoje dėl valiutų naudojimo kontrolės ir vėlesniu 1963 m. gegužės 18 d., 2001 m. gegužės 10 d., 2005 m. lapkričio 8 d. ir 2010 m. spalio 20 d. Prancūzijos Vyriausybės ir Jo Šviesybės Monako Kunigaikščio pasikeitimu aiškinamaisiais raštais; antra, su riziką ribojančia priežiūra bei mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų sisteminės rizikos prevencija susijusias Prancūzijos piniginio ir finansinio kodekso nuostatas.
3. A priede esantį sąrašą Komisija pakoreguos kiekvieną kartą, kai bus iš dalies keičiami atitinkami teisės aktai, ir kiekvieną kartą, kai Europos Sąjunga priims naują teisės aktą, atsižvelgdama į teisės aktų įsigaliojimo ir į perkėlimo į nacionalinę teisę datas. A priede išvardyti teisės aktai ir taisyklės Monako Kunigaikštystėje taikomi nuo tada, kai yra įtraukiami į Prancūzijos teisę pagal 2 dalies nuostatas. Po kiekvieno pakeitimo atnaujintas sąrašas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
4. Monako Kunigaikštystė patvirtina valstybių narių taikant Sąjungos teisės aktus priimtoms ir B priede išvardytoms priemonėms prilygstančias priemones, būtinas šiam susitarimui įgyvendinti. 13 straipsnyje numatytas jungtinis komitetas pagal savo paties nustatytą tvarką svarsto Monako patvirtintų priemonių ir valstybių narių priemonių, kurias jos priėmė taikydamos minėtus Sąjungos teisės aktus, atitikimą.
5. Nepažeidžiant šio straipsnio 9 dalyje numatytos tvarkos B priede esantis sąrašas iš dalies keičiamas jungtinio komiteto sprendimu. Tuo tikslu Komisija, parengusi naują su šio susitarimo sritimi susijusį teisės aktą ir manydama, kad toks teisės aktas turi būti įtrauktas į B priedo sąrašą, apie tai praneša Monako Kunigaikštystei. Monako Kunigaikštystė įvairiais teisėkūros etapais gauna Europos Sąjungos institucijų ir organų parengtas dokumentų kopijas. Iš dalies pakeistą B priedą Komisija skelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (ESOL).
Jungtinis komitetas taip pat nustato tinkamus ir pagrįstus terminus, iki kada Monako Kunigaikštystė turi įgyvendinti į B priedą įtrauktus naujuosius teisės aktus ir taisykles.
6. Monako Kunigaikštystė imasi priemonių, kurių poveikis lygiavertis B priede išvardytoms Europos Sąjungos direktyvoms dėl kovos su pinigų plovimu remiantis tarptautinės Finansinių veiksmų darbo grupės (FATF) rekomendacijomis dėl pinigų plovimo. Dėl Europos Sąjungos reglamentų, susijusių su kova su pinigu plovimu, įtraukimo į B priedą jungtinis komitetas sprendžia kiekvienu konkrečiu atveju atskirai. Monako Kunigaikštystės ir Europos Sąjungos valstybių narių finansinės žvalgybos padaliniai aktyviai bendradarbiauja kovodami su pinigų plovimu.
7. Kredito įstaigoms ir, prireikus, kitoms finansų įstaigoms, kitiems atskaitingiesiems ūkio subjektams, įsisteigusiems Monako Kunigaikštystėje minėtų teisės aktų pažeidimo atvejais taikomos sankcijos ir drausminės procedūros. Remdamasi šiuo straipsniu Monako Kunigaikštystė užtikrina, kad kompetentingų institucijų paskirtos sankcijos būtų taikomos.
8. Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyti teisės aktai, skelbiami ESOL, Monako Kunigaikštystėje įsigalioja tą pačią dieną, kaip Europos Sąjungoje, o skelbiami Prancūzijos Respublikos Oficialiajame leidinyje (PROL) – tą pačią dieną, kaip Prancūzijoje. Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyti bendro pobūdžio teisės aktai, kurie nėra skelbiami ESOL ar PROL, įsigalioja juos perdavus Monako valdžios institucijoms. Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyti individualaus pobūdžio teisės aktai taikomi apie juos pranešus jų gavėjui.
9. Prieš suteikdama pripažinimą investicinėms įmonėms, pageidaujančioms įsisteigti Monako Kunigaikštystėje ir norinčioms teikti kitokias investicines paslaugas, nei lėšų valdymas ir pavedimų perdavimas trečiųjų asmenų vardu, ir nepažeisdama šio straipsnio 6 dalies, Monako Kunigaikštystė įsipareigoja imtis priemonių, lygiaverčių galiojantiems Sąjungos teisės aktams, kurie reglamentuoja tokių paslaugų teikimą. Nukrypstant nuo šio straipsnio 5 dalyje numatytos tvarkos, tokius teisės aktus Komisija įtraukia į B priedą.
12 straipsnis
1. Išskirtinė kompetencija spręsti visus šalių ginčus, kurie galėtų kilti dėl kurios nors šiame susitarime numatytos prievolės nevykdymo ar nuostatos nepripažinimo ir kurių nepavyktų išspręsti jungtiniame komitete, priklauso Europos Sąjungos Teisingumo Teismui. Šalys įsipareigoja visokeriopai stengtis išspręsti ginčą draugiškai jungtiniame komitete.
2. Jei ginčo tokiu būdu draugiškai išspręsti nepavyksta, Europos Sąjunga, veikdama pagal Komisijos rekomendaciją, išklausiusi Prancūzijos nuomonę ir Europos Centrinio Banko nuomonę apie sritis, kurios priklauso jo kompetencijai, arba Monakas gali kreiptis į Teisingumo Teismą, jei jungtiniam komitetui atlikus išankstinį tyrimą paaiškėja, kad kita šalis neįvykdė kokio nors susitarime numatyto įsipareigojimo arba nesilaikė kokios nors jo nuostatos. Teismo sprendimas šalims yra privalomas, ir jos imasi būtinų priemonių, kad jį įvykdytų per Teismo sprendime nustatytą laikotarpį.
3. Jeigu per minėtą laikotarpį Europos Sąjunga arba Monakas nesiima sprendimui įvykdyti būtinų priemonių, kita šalis susitarimą gali nedelsdama nutraukti.
4. Visi su Europos Sąjungos institucijų ar organų sprendimų, priimtų taikant šį susitarimą, teisėtumu susiję klausimai priklauso išskirtinei Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kompetencijai. Bet kuris fizinis ar juridinis Monako Kunigaikštystės teritorijoje nuolat gyvenantis ar įsisteigęs asmuo gali pasinaudoti apeliacijos teise, kurią turi bet kuris fizinis ar juridinis Prancūzijos Respublikos teritorijoje nuolat gyvenantis ar įsisteigęs asmuo, ir užginčyti jam skirtus teisės aktus nepriklausomai nuo jų formos ar pobūdžio.
13 straipsnis
1. Jungtinį komitetą sudaro Monako Kunigaikštystės ir Europos Sąjungos atstovai. Jungtinis komitetas keičiasi nuomonėmis ir informacija ir priima 3, 6 ir 11 straipsniuose minėtus sprendimus. Jungtinis komitetas svarsto Monako Kunigaikštystės priimtas priemones ir stengiasi išspręsti ginčus, jeigu jie kiltų įgyvendinant šį susitarimą. Jis priima savo darbo tvarkos taisykles.
2. Europos Sąjungos delegaciją sudaro Prancūzijos Respublikos atstovai (jie delegacijai pirmininkauja), Europos Komisijos atstovai ir Europos Centrinio Banko atstovai. Europos Sąjungos delegacija savo taisykles ir tvarką priima bendru sutarimu.
3. Monako delegaciją sudaro valstybės sekretoriaus paskirti atstovai, jai vadovauja Vyriausybės patarėjas finansų ir ekonomikos klausimais ar jo atstovas.
4. Jungtinis komitetas posėdžiauja ne rečiau kaip kartą per metus, taip pat visada, kai vienas jo narių mano, kad būtina sušaukti posėdį, kad komitetas galėtų vykdyti jam šiuo susitarimu priskirtas užduotis, ypač atsižvelgiant į Europos, Prancūzijos ir Monako teisės aktų pokyčius. Komitetui kasmet paeiliui vadovauja Europos Sąjungos delegacijos ir Monako delegacijos vadovai. Jungtinis komitetas sprendimus priima vieningai.
5. Komiteto sekretoriatą sudaro du paskirti asmenys, kurių vieną paskiria Europos Sąjungos delegacijos vadovas, o kitą – Monako delegacijos vadovas. Sekretoriatas taip pat dalyvauja komiteto posėdžiuose.
14 straipsnis
Kiekviena šalis šį susitarimą gali nuspręsti nutraukti, iš anksto perspėjusi kitą šalį prieš vienerius metus.
15 straipsnis
Šis susitarimas sudarytas prancūzų kalba ir, reikalui esant, galės būti išverstas į kitų Europos Sąjungos valstybių kalbas. Tačiau tekstas autentiškas tik prancūzų kalba.
16 straipsnis
Šis susitarimas įsigalioja 2011 m. gruodžio 1 d.
17 straipsnis
Įsigaliojus šiam susitarimui, panaikinamas 2001 m. gruodžio 24 d. susitarimas dėl pinigų. Nuorodos į 2001 m. gruodžio 24 d. susitarimą suprantamos kaip nuorodos į šį susitarimą.
Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 29 d. trimis originalais prancūzų kalba.
Europos Sąjungos vardu
Olli REHN
Pirmininko pavaduotojas
François BAROIN
Prancūzijos Respublikos ekonomikos, finansų ir pramonės ministras
Monako Kunigaikštystės vardu
Michel ROGER
Valstybės sekretorius
A PRIEDAS
Bankų ir finansų srities teisės aktai
1986 m. gruodžio 8 d. Tarybos direktyva 86/635/EEB dėl bankų ir kitų finansų įstaigų metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės: kredito įstaigoms taikomos nuostatos, OL L 372, 1986 12 31, p. 1,
su pakeitimais, padarytais:
2001 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/65/EB, iš dalies keičiančia direktyvas 78/660/EEB, 83/349/EEB ir 86/635/EEB, dėl vertinimo taisyklių rengiant tam tikrų bendrovių, taip pat bankų ir kitų finansų įstaigų metinę ir konsoliduotą atskaitomybę, OL L 283, 2001 10 27, p. 28,
2003 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/51/EB, iš dalies keičianti direktyvas 78/660/EEB, 83/349/EEB, 86/635/EEB ir 91/674/EEB dėl tam tikrų tipų bendrovių, bankų ir kitų finansų įstaigų bei draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės, OL L 178, 2003 7 17, p. 16,
2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/46/EB, iš dalies keičiančia Tarybos direktyvas 78/660/EEB dėl tam tikrų tipų bendrovių metinių atskaitomybių, 83/349/EEB dėl konsoliduotos atskaitomybės, 86/635/EEB dėl bankų ir kitų finansų įstaigų metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės ir 91/674/EEB dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės, OL L 224, 2006 8 16, p. 1,
1989 m. vasario 13 d. Tarybos direktyva 89/117/EEB dėl valstybėje narėje įsteigtų kredito ir finansų įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra kitoje valstybėje narėje, filialų prievolių, susijusių su metinės finansinės atskaitomybės dokumentų skelbimu, OL L 44, 1989 2 16, p. 40,
2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (nauja redakcija): kredito įstaigoms taikomos nuostatos, OL L 177, 2006 6 30, p. 201,
su pakeitimais, padarytais:
2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/23/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 76, 2008 3 19, p. 54,
2009 m. balandžio 7 d. Komisijos direktyva 2009/27/EB, iš dalies keičiančia tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/49/EB priedų technines nuostatas dėl rizikos valdymo, OL L 94, 2009 4 8, p. 97,
2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/111/EB, iš dalies keičiančia direktyvų 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2007/64/EB nuostatas dėl centrinių įstaigų kontroliuojamų bankų, tam tikrų nuosavų lėšų straipsnių, didelių pozicijų, priežiūros priemonių ir krizių valdymo, OL L 302, 2009 11 17, p. 97,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/76/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatos, susijusios su kapitalo poreikiu prekybos knygai ir pakartotiniam pakeitimui vertybiniais popieriais, taip pat su atlyginimų nustatymo politikos priežiūriniu tikrinimu, OL L 329, 2010 12 14, p. 3,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų, OL L 135, 1994 5 31, p. 5,
su pakeitimais, padarytais:
2005 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/1/EB, iš dalies keičiančia Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 85/611/EEB, 91/675/EEB, 92/49/EEB bei 93/6/EEB, taip pat Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 94/19/EB, 98/78/EB, 2000/12/EB, 2001/34/EB, 2002/83/EB ir 2002/87/EB, siekiant sukurti naują finansinių paslaugų komitetų organizacinę struktūrą, OL L 79, 2005 3 24, p. 9,
2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/14/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų nuostatas dėl kompensacijų lygio ir išmokėjimo termino, OL L 68, 2009 3 13, p. 3,
1998 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose, OL L 166, 1998 6 11, p. 45,
su pakeitimais, padarytais:
2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/44/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų, OL L 146, 2009 6 10, p. 37,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (nauja redakcija): išskyrus III ir IV antraštines dalis, OL L 177, 2006 6 30, p. 1,
su pakeitimais, padarytais:
2007 m. kovo 27 d. Komisijos direktyva 2007/18/EB, iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/48/EB dėl tam tikrų įstaigų išbraukimo iš įstaigų, kurioms ši direktyva netaikoma, sąrašo ar įtraukimo į jį ir dėl daugiašalių plėtros bankų pozicijų vertinimo, OL L 87, 2007 3 28, p. 9,
2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/44/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 92/49/EEB ir direktyvas 2002/83/EB, 2004/39/EB, 2005/68/EB ir 2006/48/EB dėl riziką ribojančio vertinimo tvarkos taisyklių ir vertinimo kriterijų, taikomų akcijų paketų įsigijimui ir didinimui finansų sektoriuje, OL L 247, 2007 9 21, p. 1,
2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB, OL L 319, 2007 12 5, p. 1, Direktyvos 2007/64/EB I ir II antraštinių dalių nuostatos,
2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/24/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 81, 2008 3 20, p. 38,
2009 m. liepos 27 d. Komisijos direktyva 2009/83/B, iš dalies keičiančia tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB priedų technines nuostatas dėl rizikos valdymo, OL L 196, 2009 7 28, p. 14,
2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti direktyvą 2000/46/EB, OL L 267, 2009 10 10, p. 7, išskyrus Direktyvos 2009/110/EB III antraštinės dalies nuostatas,
2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/111/EB, iš dalies keičiančia direktyvų 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2007/64/EB nuostatas dėl centrinių įstaigų kontroliuojamų bankų, tam tikrų nuosavų lėšų straipsnių, didelių pozicijų, priežiūros priemonių ir krizių valdymo, OL L 302, 2009 11 17, p. 97,
2010 m. kovo 9 d. Komisijos direktyva 2010/16/ES, iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/48/EB dėl jos netaikymo konkrečiai įstaigai, OL L 60, 2010 3 10, p. 15,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/76/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatos, susijusios su kapitalo poreikiu prekybos knygai ir pakartotiniam pakeitimui vertybiniais popieriais, taip pat su atlyginimų nustatymo politikos priežiūriniu tikrinimu, OL L 329, 2010 12 14, p. 3,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/24/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo, OL L 125, 2001 5 5, p. 15,
2002 m. birželio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito, OL L 168, 2002 6 27, p. 43,
su pakeitimais, padarytais:
2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/44/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų, OL L 146, 2009 6 10, p. 37,
2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros, ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 79/267/EEB, 92/49/EEB, 92/96/EEB, 93/6/EEB ir 93/22/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 98/78/EB ir 2000/12/EB, OL L 35, 2003 2 11, p. 1,
su pakeitimais, padarytais:
2005 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/1/EB, iš dalies keičiančia Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 85/611/EEB, 91/675/EEB, 92/49/EEB bei 93/6/EEB, taip pat Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 94/19/EB, 98/78/EB, 2000/12/EB, 2001/34/EB, 2002/83/EB ir 2002/87/EB, siekiant sukurti naują finansinių paslaugų komitetų organizacinę struktūrą, OL L 79, 2005 3 24, p. 9,
2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/25/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 81, 2008 3 20, p. 40,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 93/22/EEB: su kredito įstaigomis susijusios nuostatos, išskyrus 15, 31–33 straipsnius ir III antraštinę dalį, OL L 145, 2004 4 30, p. 1,
2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinančios Tarybos direktyvą 93/22/EEB, klaidų ištaisymas, OL L 45, 2005 2 16, p. 18,
su pakeitimais, padarytais:
2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/31/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų dėl tam tikrų galutinių terminų, OL L 114, 2006 4 27, p. 60,
2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/44/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 92/49/EEB ir direktyvas 2002/83/EB, 2004/39/EB, 2005/68/EB ir 2006/48/EB dėl riziką ribojančio vertinimo tvarkos taisyklių ir vertinimo kriterijų, taikomų akcijų paketų įsigijimui ir didinimui finansų sektoriuje, OL L 247, 2007 9 21, p. 1,
2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/10/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 76, 2008 3 19, p. 33,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
ir papildyta:
2006 m. rugpjūčio 10 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1287/2006, įgyvendinantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/39/EB dėl investicinėms įmonėms taikomų apskaitos dokumentų tvarkymo reikalavimų, informacijos apie sandorius pateikimo, rinkos skaidrumo, leidimų prekiauti finansinėmis priemonėmis ir toje direktyvoje apibrėžtų sąlygų, OL L 241, 2006 9 2, p. 1,
2006 m. rugpjūčio 10 d. Komisijos direktyva 2006/73/EB, kuria įgyvendinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl investicinių įmonių organizacinių reikalavimų ir veiklos sąlygų bei toje direktyvoje apibrėžti terminai, OL L 241, 2006 9 2, p. 26,
2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti direktyvą 2000/46/EB, OL L 267, 2009 10 10, p. 7, išskyrus Direktyvos 2009/110/EB III antraštinę dalį,
2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB: direktyvos 2007/64/EB I ir II antraštinių dalių nuostatos, OL L 319, 2007 12 5, p. 1,
2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičiančios direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančios Direktyvą 97/5/EB, klaidų ištaisymas, OL L 187, 2009 7 18, p. 5,
su pakeitimais, padarytais:
2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/111/EB, iš dalies keičiančia direktyvų 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2007/64/EB nuostatas dėl centrinių įstaigų kontroliuojamų bankų, tam tikrų nuosavų lėšų straipsnių, didelių pozicijų, priežiūros priemonių ir krizių valdymo, OL L 302, 2009 11 17, p. 97,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1093/2010, kuriuo įsteigiama Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija) ir iš dalies keičiamas Sprendimas 716/2009/EB bei panaikinamas Komisijos sprendimas 2009/78/EB, OL L 331, 2010 12 15, p. 12.
B PRIEDAS
Pinigų plovimo prevencija
2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui (OL L 309, 2005 11 25, p. 15),
su pakeitimais, padarytais:
2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB, OL L 319, 2007 12 5, p. 1,
2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/20/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 76, 2008 3 19, p. 46,
2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti Direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti direktyvą 2000/46/EB, OL L 267, 2009 10 10, p. 7, išskyrus Direktyvos 2009/110/EB III antraštinės dalies nuostatas,
2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
su papildymais, padarytais:
2006 m. rugpjūčio 1 d. Komisijos direktyva 2006/70/EB, nustatančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/60/EB įgyvendinimo priemones, susijusias su „politikoje dalyvaujančių asmenų“ apibrėžimu, ir supaprastinto deramo klientų tikrinimo procedūroms taikomus techninius kriterijus bei išimtis, suteikiamas dėl to, kad finansine veikla verčiamasi retai arba labai ribotai, OL L 214, 2006 8 4, p. 29,
2006 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1781/2006 dėl mokėtojo informacijos, pateikiamos pervedant lėšas, OL L 345, 2006 12 8, p. 1,
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1889/2005 dėl grynųjų pinigų, įvežamų į Bendriją ar išvežamų iš jos, kontrolės, OL L 309, 2005 11 25, p. 9,
Sukčiavimo ir pinigų padirbinėjimo prevencija
2001 m. gegužės 28 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2001/413/TVR, skirtas kovai su sukčiavimu negrynosiomis mokėjimo priemonėmis ir jų klastojimu, OL L 149 2001 6 2, p. 1,
2004 m. gruodžio 6 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2182/2004 dėl į euro monetas panašių medalių ir žetonų, OL L 373, 2004 12 21, p. 1,
su pakeitimais, padarytais:
2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 46/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 2183/2004, išplečiantį Reglamento (EB) Nr. 2182/2004 dėl į euro monetas panašių medalių ir žetonų taikymą nedalyvaujančioms valstybėms narėms, OL L 17, 2009 1 22, p. 5,
2001 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1338/2001, nustatantis priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo, OL L 181, 2001 7 4, p. 6,
su pakeitimais, padarytais:
2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1338/2001, nustatantį priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo, OL L 17, 2009 1 22, p. 1,
2000 m. gegužės 29 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2000/383/TVR dėl apsaugos nuo padirbinėjimo griežtinimo kriminalinėmis bausmėmis ir kitokiomis sankcijomis ryšium su euro įvedimu, OL L 140, 2000 6 14, p. 1,
su pakeitimais, padarytais:
2001 m. gruodžio 6 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2001/888/TVR, iš dalies keičiančiu Pamatinį sprendimą 2000/383/TVR dėl apsaugos nuo padirbinėjimo griežtinimo kriminalinėmis bausmėmis ir kitokiomis sankcijomis ryšium su euro įvedimu, OL L 329, 2001 12 14, p. 3,
2001 m. gruodžio 6 d. Tarybos sprendimu 2001/887/TVR dėl euro apsaugos nuo klastojimo, OL L 329, 2001 12 14, p. 1,
2009 m. balandžio 6 d. Tarybos sprendimas 2009/371/TVR dėl Europos policijos biuro (Europolo) įsteigimo, OL L 121, 2009 5 15, p. 37,
2001 m. gruodžio 17 d. Tarybos sprendimas 2001/923/EB, nustatantis mainų, paramos ir mokymo programą, skirtą euro apsaugai nuo klastojimo (Periklio programą), OL L 339, 2001 12 21, p. 50,
su pakeitimais, padarytais:
2006 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimu 2006/75/EB, iš dalies keičiančiu ir pratęsiančiu Sprendimą 2001/923/EB, nustatantį mainų, paramos ir mokymo programą, skirtą euro apsaugai nuo klastojimo (Periklio programą), OL L 36, 2006 2 8, p. 40,
2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos sprendimu 2006/849/EB, iš dalies keičiančiu ir pratęsiančiu Sprendimą 2001/923/EB, nustatantį mainų, paramos ir mokymo programą, skirtą euro apsaugai nuo klastojimo (Periklio programą), OL L 330, 2006 11 28, p. 28.
Bankų ir finansų srities teisės aktai
1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų, OL L 84, 1997 3 26, p. 22.
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/25 |
Nuomonė dėl preliminaraus sprendimo projekto, pareikšta 2010 m. lapkričio 5 d. posėdyje byla COMP/M.5658 – Unilever/Sara Lee Body Care
Pranešėja: Slovakija
2012/C 23/08
1. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad sandoris, apie kurį pranešta, yra koncentracija, kaip apibrėžta Tarybos reglamente (EB) Nr. 139/2004. |
2. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad sandoris, apie kurį pranešta, yra Bendrijos masto, kaip apibrėžta Tarybos reglamente (EB) Nr. 139/2004. |
3. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad, siekiant įvertinti šį sandorį, atitinkamų produktų rinkų apibrėžtys yra šios:
|
4. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad, vertinant šį sandorį, visų nagrinėjamų rinkų atveju atitinkamų geografinių rinkų apibrėžtys yra nacionalinės. |
5. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad tikėtina, jog siūloma koncentracija labai trukdys veiksmingai konkuruoti bendrojoje rinkoje ar didžiojoje jos dalyje šiose rinkose:
|
6. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad nėra tikėtina, jog siūloma koncentracija labai trukdys veiksmingai konkuruoti bendrojoje rinkoje ar didžiojoje jos dalyje šiose rinkose:
|
7. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad įsipareigojimai yra pakankami svarbioms konkurencijos kliūtims pašalinti šiose rinkose:
|
8. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad, jeigu bus visiškai įgyvendinti šalių siūlomi įsipareigojimai ir atsižvelgiant į visus įsipareigojimus kartu, siūloma koncentracija labai nepakenks veiksmingai konkurencijai bendrojoje rinkoje arba didelėje jos dalyje. |
9. |
Patariamasis komitetas sutinka su Komisija, kad koncentracija, apie kurią pranešta, turėtų būti paskelbta suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu pagal Susijungimų reglamento 2 straipsnio 2 dalį ir 8 straipsnio 2 dalį bei EEE susitarimo 57 straipsnį. |
10. |
Patariamasis komitetas rekomenduoja paskelbti jo nuomonę Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. |
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/28 |
Galutinė bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaita (1)
COMP/M.5658 – „Unilever“/„Sara Lee Body Care“
2012/C 23/09
2010 m. balandžio 21 d. raštu „Unilever N.V.“ ir „Unilever Plc“ (toliau abi vadinamos „Unilever“) pranešė Komisijai, kad pateikdamos 2009 m. rugsėjo 25 d. paskelbtą neatšaukiamą įpareigojamąjį pasiūlymą jos įgijo visos įmonės „Sara Lee Household and Body Care International“ (toliau – „Sara Lee“), priklausančios „Sara Lee Corporation“, kontrolę.
Išnagrinėjusi pranešimą, Komisija padarė išvadą, kad sandoriui, apie kurį pranešta, taikomas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 139/2004 (2) (toliau – Susijungimų reglamentas) ir kad šis sandoris kelia didelių abejonių dėl jo suderinamumo su vidaus rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimu. Todėl 2010 m. gegužės 31 d. Komisija ėmėsi nagrinėti bylą ir pradėjo antrojo etapo tyrimą pagal Susijungimų reglamento 6 straipsnio 1 dalies c punktą.
2010 m. rugpjūčio 12 d.„Unilever“ buvo išsiųstas prieštaravimų pareiškimas, kuriame Komisija pateikė savo preliminarią išvadą, kad koncentracija, apie kurią pranešta, labai pakenktų veiksmingai konkurencijai didelėje bendrosios rinkos dalyje pagal Susijungimų reglamento 2 straipsnį.
Po to, kai „Unilever“ buvo leista susipažinti su byla, 2010 m. rugpjūčio 17 d. ji paprašė, inter alia, dar labiau išslaptinti tam tikrus dokumentus, kuriuose, jos teigimu, įslaptinta per daug duomenų. Tuomet Komisija susisiekė su šią informaciją pateikusiomis šalimis ir gavo mažiau įslaptintas kai kurių dokumentų versijas. Jos buvo pateiktos „Unilever“. Ši įmonė pasiliko teisę skųstis, kad taip vėlai leidus jai susipažinti su byla buvo pažeista jos teisė į gynybą. Tačiau šioje procedūroje „Unilever“ daugiau nekėlė šio klausimo ir neprašė bylas nagrinėjančio pareigūno priimti sprendimą.
2010 m. rugpjūčio 27 d.„Unilever“ atsakė į prieštaravimo pareiškimą, bet neprašė surengti žodinio nagrinėjimo.
Patenkinau vienos bendrovės prašymą pripažinti ją suinteresuotąja trečiąja šalimi. Jai pateikta informacija apie procedūros pobūdį ir dalyką, o Komisija jos paprašė pareikšti savo pastabas.
2010 m. spalio 1 d. faktų pranešimu Komisija pateikė „Unilever“ papildomų faktų, surinktų jau priėmus prieštaravimo pranešimą. Jai buvo suteikta galimybė, gavus leidimą plačiau susipažinti su bylos medžiaga, pareikšti savo pastabas dėl šių faktų.
Kad siūloma koncentracija būtų suderinama su vidaus rinka, „Unilever“ pasiūlė pirmąjį įsipareigojimų, dėl kurių buvo atliktas rinkos tyrimas, paketą. Po šio rinkos tyrimo pranešančioji šalis pateikė naują įsipareigojimų paketą, dėl kurio vėl buvo atliktas rinkos tyrimas. „Unilever“ buvo leista susipažinti su pastabomis, gautomis atlikus rinkos tyrimą.
Tuomet buvo pateiktas galutinis įsipareigojimų paketas, kuris, Komisijos nuomone, išspręstų prieštaravimo pareiškime nurodytas konkurencijos problemas Belgijos, Danijos, Airijos, Nyderlandų, Portugalijos, Ispanijos ir Jungtinės Karalystės ne vyrams skirtų dezodorantų rinkoje ir Ispanijos vyrams skirtų dezodorantų rinkoje. „Unilever“ nepareiškė prieštaravimų dėl Komisijos atlikto rinkos tyrimo objektyvumo (3).
Iš esmės galutiniame įsipareigojimų pakete numatyta parduoti visų kategorijų „Sanex“ produktų verslą EEE, tai yra, visus „Unilever“ priklausančius „Sanex“ prekių ženklus Europoje ir kitas intelektinės nuosavybės teises (vadinamas INT), naudojamus „Sanex“ versle ar kitaip su juo susijusius.
Taigi Komisija mano, kad pakoreguoti įsipareigojimai yra tinkamas būdas spręsti prieštaravimo pranešime nurodytas bendras konkurencijos problemas. Todėl Komisija siūlo pagal Susijungimų reglamento 8 straipsnio 2 dalį ir 10 straipsnio 2 dalį pripažinti, kad siūloma koncentracija yra suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu, jei bus laikomasi pirmiau išdėstytų sąlygų ir įsipareigojimų.
Nei pranešančioji šalis, nei jokia kita susijusi šalis ar trečioji šalis klausimų arba pastabų man nepateikė. Todėl, ir atsižvelgdamas į tai, kad šioje byloje nėra pagrindo prašyti pateikti pastabas dėl teisės būti išklausytam, manau, kad nagrinėjant šią bylą atsižvelgta į visų šalių teisę būti išklausytoms.
Briuselis, 2010 m. lapkričio 12 d.
Michael ALBERS
(1) Pagal 2001 m. gegužės 23 d. Komisijos sprendimo (2001/462/EB, EAPB) dėl bylas nagrinėjančių pareigūnų įgaliojimų tam tikrose konkurencijos bylose 15 ir 16 straipsnius, OL L 162, 2001 6 19, p. 21.
(3) Komisijos sprendimo 2001/462/EB 14 straipsnis.
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/30 |
Komisijos sprendimo santrauka
2010 m. lapkričio 17 d.
dėl koncentracijos paskelbimo suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu
(Byla COMP/M.5658 – Unilever/Sara Lee Body Care)
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 7934)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/10
2010 m. lapkričio 17 d. Komisija priėmė sprendimą susijungimo byloje pagal 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (1), ypač šio reglamento 8 straipsnio 2 dalį. Neslaptą viso sprendimo tekstą bylos originalo kalba ir Komisijos darbo kalbomis galima rasti Konkurencijos generalinio direktorato tinklalapyje adresu:
http://ec.europa.eu/comm/competition/index_en.html
I. ŠALYS
(1) |
„Unilever“ – bendra Anglijos ir Nyderlandų įmonė (2), paklausių vartojimo prekių pasaulio masto tiekėja, kurios vertybiniai popieriai įtraukti į oficialų „Euronext Amsterdam“ prekybos sąrašą („Unilever N.V.“) ir Londono vertybinių popierių biržos prekybos sąrašą („Unilever Plc“). Įmonė daugiausiai veikia maisto, namų priežiūros ir asmens higienos verslo sektoriuje. Namų priežiūros sektoriuje „Unilever“ – pirmaujanti audinių bei paviršių valymo ir higienos produktų tiekėja. „Unilever“ asmens higienos skyrius tiekia dezodorantus, vonios ir dušo produktus, odos priežiūros, burnos priežiūros ir plaukų priežiūros produktus. |
(2) |
„Sara Lee Corporation“ – prekių ženklais pažymėtų vartojimo prekių pasaulio masto tiekėja, veikianti mėsos, konditerijos gaminių, gėrimų ir namų apyvokos bei kūno priežiūros produktų sektoriuje; įmonės būstinė yra JAV; įmonė įtraukta į Niujorko ir Čikagos vertybinių popierių biržų oficialius vertybinių popierių prekybos sąrašus. „Sara Lee Body Care“ verčiasi: i) pasaulio masto kūno priežiūros verslu, vonios ir dušo produktų, dezodorantų, kūdikių priežiūros produktų, vyrų tualeto reikmenų ir burnos priežiūros produktų gamyba ir tiekimu pasaulio rinkai ir ii) Europos skalbinių priežiūros verslu, tiekdama audinių valymo ir minkštinimo produktus ir skalbimo priemones. |
II. VEIKLA
(3) |
2009 m. rugsėjo 25 d.„Unilever“ pateikė pasiūlymą pirkti „Sara Lee Corporation“ pasaulio masto kūno priežiūros ir Europos skalbinių priežiūros verslą. „Unilever“ įsigyja bendrovę keliais etapais pirkdama „Sara Lee Body Care“ akcijas ir turtą iš „Sara Lee Corporation“, kaip nustatyta Pardavimo ir pirkimo sutartyje (toliau – Pardavimo sutartis). |
(4) |
Kadangi atlikus sandorį, apie kurį pranešta, „Unilever“ tampa visų „Sara Lee Body Care“ akcijų ir turto savininke, siūlomas sandoris yra koncentracija pagal Susijungimų reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punktą. |
III. SANTRAUKA
(5) |
Išnagrinėjusi pranešimą 2010 m. gegužės 31 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriame padarė išvadą, kad sandoriui taikomas Susijungimų reglamentas ir kad kyla rimtų abejonių dėl jo suderinamumo su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu, ir pradėjo procedūrą pagal Susijungimų reglamento 6 straipsnio 1 dalies c punktą. |
(6) |
2010 m. rugpjūčio 12 d. bendrovei „Unilever“ išsiųstas prieštaravimo pareiškimas pagal Susijungimų reglamento 18 straipsnį. Į prieštaravimų pareiškimą „Unilever“ atsakė 2010 m. rugpjūčio 27 d. |
(7) |
2010 m. rugsėjo 21 d.„Unilever“ pasiūlė įsipareigojimų paketą, skirtą suderinti siūlomą koncentraciją su vidaus rinka. Šie įsipareigojimai buvo patobulinti ir 2010 m. lapkričio 12 d. galutinė jų versija buvo pateikta Komisijai. |
IV. AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
(8) |
Tiek „Unilever“, tiek „Sara Lee Body Care“ gamina asmens higienos ir namų priežiūros priemones. Jų veikla sutampa šiose produktų kategorijose: dezodorantai, odos valymo priemonės (tokios prausimosi priemonės kaip vonios ir dušo produktai, muilas), odos priežiūros priemonės (rankų ir kūno odos drėkinamosios ir maitinamosios priemonės), audinių priežiūros priemonės (plovikliai, minkštikliai ir skalbimo priemonės), skutimosi priemonės, burnos priežiūros priemonės (dantų pasta), plaukų priežiūros priemonės (šampūnai, kondicionieriai ir plaukų modeliavimo priemonės) ir buitinės valymo priemonės (daugiafunkciniai valikliai). |
(9) |
Nepriklausomai nuo tikslaus rinkos apibrėžimo, sandoris nekelia susirūpinimo dėl konkurencijos tokių produktų gamybos srityse kaip: odos valymo priemonės, odos priežiūros priemonės, audinių priežiūros priemonės, skutimosi priemonės, burnos priežiūros priemonės, plaukų priežiūros ir buitinės valymo priemonės. |
(10) |
Šioje santraukoje kalbama tik apie dezodorantus, nes nustatyta, kad kelių valstybių (Belgijos, Danijos, Airijos, Nyderlandų, Portugalijos, Ispanijos ir Jungtinės Karalystės) nacionalinėse rinkose susijungimas bus itin didelė kliūtis konkurencijai dezodorantų prekybos srityje. |
A. Atitinkamos rinkos
(11) |
Dezodorantai – tai produktai, kuriais mažinamas arba šalinamas neigiamas prakaito poveikis: kvapas ir/arba drėgnumas. Jie vis labiau diferencijuojami pagal vartotojo lytį; dauguma prekės ženklais žymimų dezodorantų būna skirti konkrečiai vyrams arba moterims. Kai kurie gamintojai vienu prekės ženklu ženklina tik moterims arba tik vyrams skirtas prekes. Kai kuriose valstybėse narėse (ypač Ispanijoje) yra dezodorantų, tinkamų vartoti abiejų lyčių asmenims. |
(12) |
Dezodorantai parduodami įvairiose pakuotėse. Juos būtų galima skirstyti į dezodorantus-antiperspirantus (tai daugiausiai rutuliniai dezodorantai, kremai, pieštukiniai dezodorantai ir dezodorantai-servetėlės) ir bekontakčius dezodorantus. Prekės ženklu žymimi dezodorantai paprastai siejami su tam tikromis esminėmis savybėmis, dažniausiai – veiksmingumu, odos priežiūra arba kvapu. |
(13) |
Pirmaujantis „Sara Lee“ prekės ženklas yra „Sanex“ (3). Šiuo prekės ženklu žymimų prekių rinkodaros strategijoje daugiausiai dėmesio skiriama sveikai odai, nors vartotojai taip pat vertina „Sanex“ už veiksmingumą. |
(14) |
„Unilever“ ES lygiu prekiauja trimis prekės ženklais pažymėtomis prekėmis: „Axe“, „Rexona“ ir „Dove“ (4). „Axe“ (JK ir Airijoje – „Lynx“) – tai vyriškas dezodorantas. „Rexona“ (JK ir Airijoje žymima prekės ženklu „Sure“) pateikiamas vartotojams kaip veiksminga priemonė, egzistuoja jos vyriškas ir moteriškas variantai, nors labiau žinomi šiuo prekės ženklu žymimi moteriški dezodorantai. „Dove“ dezodorantai pateikiami kaip itin drėkinantys odą ir neleidžiantys jai džiūti. Anksčiau šiuo prekės ženklu žymimos prekės buvo skirtos tik moterims, bet 2010 m. sausio mėn. keliose ES valstybėse narėse pradėta prekiauti „Dove Men + Care“ prekės ženklu žymimais produktais, taip pat dezodorantais. |
(15) |
Pagrindiniai šalių konkurentai EEE yra: „Beiersdorf“ (prekiaujanti „Nivea“ prekės ženklu žymimomis prekėmis; tai vienas pagrindinių EEE prekės ženklų), „Henkel“ (jos prekės ženklas yra „Fa“), „Colgate-Palmolive“ (prekiauja „Palmolive“ ir „Soft & Gentle“ prekės ženklu žymimais dezodorantais), „L'Oreal“ („Narta“, „Ushuaïa“ ir „Garnier Mineral“ prekės ženklais žymimomis prekėmis) ir „Procter & Gamble“ (prekiauja „Mum“, „Secret“, „Gillette“ ir „Old Spice“ prekės ženklu žymimomis prekėmis). |
Dezodorantų rinkos apibrėžtis
(16) |
Rinkos tyrimu nepatvirtinta produkto rinkos apibrėžtis, kurią siūlė šalys ir pagal kurią vyriški dezodorantai priklausytų tai pačiai atitinkamo produkto rinkai kaip ir ne vyrams skirti dezodorantai. Tyrimu parodyta, kad vyriški ir nevyriški dezodorantai priklauso skirtingoms produkto rinkoms. |
(17) |
Rinkos tyrime pateikta įrodymų, leidžiančių daryti išvadą, kad vyriški ir nevyriški dezodorantai paklausos požiūriu vieni kitų nepakeičia, nes parduodami skirtingose lentynose, jų skirtingos kainos, skirtingi paklausos didėjimo modeliai, moterys retai perka vyriškus dezodorantus ir atvirkščiai. Pasiūlos pakeičiamumo klausimu tyrimo rezultatai nepatvirtino išvados, kad apibrėžiant atitinkamą produktų rinką vyrams ir ne vyrams skirtus dezodorantus galima būtų laikyti pakaitalais. Net jei stambiausi dezodorantų tiekėjai iš principo galėtų gerai žinomu prekės ženklu žymimą vyrams, moterims, arba abiems lytims skirtą dezodorantą perskirti kitai lyties kategorijai, tai pareikalautų daug laiko ir investicijų. Todėl buvo padaryta išvada, kad vyriškų ir nevyriškų dezodorantų rinkos yra atskiros atitinkamo produkto rinkos. |
(18) |
Nagrinėjant geografinės rinkos apibrėžtį atliktais rinkos tyrimais patvirtinta, kad geografinė dezodorantų rinka ir toliau lieka nacionalinė rinka. Vartotojai ir konkurentai visose valstybėse narėse teigė, kad kainos ir vartotojų susidomėjimas prekės ženklais, dezodorantų formomis ir skirtingoms lytims skirtais prekių variantais skiriasi priklausomai nuo šalies. Keliose valstybėse narėse vis dar svarbų vaidmenį atlieka vietiniai prekės ženklai. Be to, beveik visi rinkos dalyviai patvirtino, kad derybos dėl kainų ir pirkimų vyksta nacionaliniu lygiu. Todėl dezodorantų rinkos buvo analizuojamos šiuo lygiu. |
B. Konkurencijos vertinimas
Įžanga
(19) |
Komisija išsamiai išnagrinėjo su siūlomu susijungimu susijusių dezodorantų rinkų struktūrą ir veikimą. Komisija nusprendė, kad susijungimas gali sukelti didelę kliūtį veiksmingai konkurencijai Belgijos, Danijos, Airijos, Nyderlandų, Portugalijos, Ispanijos ir Jungtinės Karalystės nevyriškų dezodorantų rinkoje. Vyriškų dezodorantų rinkoje reikšminga kliūtis veiksmingai konkurencijai buvo nustatyta tik Ispanijoje. |
(20) |
Paskesnėse konstatuojamosiose dalyse visų pirma aprašomas bendrų argumentų, taikytinų visoms anksčiau minėtoms valstybėms narėms, vertinimas. Po to pateikiamas situacijos kiekvienoje valstybėje vertinimas ir pasiūlytų įsipareigojimų santrauka. |
Bendras vertinimas
(21) |
Nors rinkos dalis rodo šalių galią rinkoje, tačiau tokiose diferencijuotose rinkose kaip dezodorantų rinka ji ne visiškai atspindi konkurencinę sąveiką. Sprendime nagrinėjami kainų kilimą prognozuojantys veiksniai ir aptariami kompensaciniai veiksniai pagal Gairėse dėl horizontalių susijungimų nustatytą nekoordinuojamų padarinių analizės tvarką (5). |
Galimas kainų kilimas
(22) |
Esminis veiksnys vertinant susijungimo poveikį diferencijuotose rinkose yra susijungiančių įmonių produktų tarpusavio pakeičiamumo laipsnis. Atsižvelgdama į didelę šalių konkurenciją, Komisija padarė išvadą, kad pagal prekės ženklu žymimų prekių pateikimą vartotojams (pozicionavimą) „Unilever“ prekės ženklai („Dove“, „Rexona“/„Sure“ ir „Vasenol“/„Vaseline“) panašūs į „Sanex“. Atlikus „Unilever“ vidaus dokumentų ir kelių sąveikos tyrimų analizę taip pat patvirtinta, kad „Unilever“ prekių ženklai artimi „Sanex“. |
(23) |
Komisijai atlikus susijungimo pasekmių imitacinį modeliavimą paaiškėjo, kad po sandorio gali išaugti kainos. Imitacinis modeliavimas apima du tyrimus. Paklausos tyrime analizuota, kaip vartotojai pasirenka dezodorantą; tyrimui buvo naudoti nested logit modeliai. Pasiūlos tyrime nagrinėta, kaip gamintojai nustato prekių kainas. Modelis paremtas prielaida, kad gamintojai konkuruoja nustatydami produktų kainas ir stebėdami paklausą, kaip aprašyta nagrinėjamame modelyje. Prognozuojamas kainų kilimas gautas lyginant situaciją rinkoje po susijungimo su situacija prieš susijungimą. Siekiant modeliuoti kainas po susijungimo naudotu ekonominiu modeliu daroma prielaida, kad po susijungimo prekės ženklais žymimų prekių kainas nustatys viena įmonė, tuo tarpu kai prieš susijungimą kainas nustatydavo dvi konkuruojančios įmonės. |
Kompensuojamos perkamosios galios nebuvimas
(24) |
„Unilever“ padėtis dezodorantų rinkoje yra gana gera, todėl įmonės derybinė pozicija yra geresnė nei konkurentų. Komisija padarė išvadą, kad ši padėtis dar labiau sustiprės po siūlomo sandorio, o mažmenininkai negalės tam pasipriešinti, nes jų derybinė pozicija dar labiau susilpnės. |
(25) |
Iš tiesų, nei konkurencinis mažmenininkų prekės ženklų spaudimas, nei grėsmė nepatekti į mažmenininkų prekių lentynas arba faktinis nepatekimas, nei atitinkamos maržos nepadės mažmenininkams atsispirti „Unilever“ prekių kainų augimui po susijungimo. |
(26) |
Viską įvertinus nuspręsta, kad perkamoji galia nesušvelnins prognozuojamo kainų kilimo. |
Panašu, kad nebus užtikrintas pakankamas atėjimo į rinką pajėgumas
(27) |
Dauguma dezodorantų rinkoje veikiančių konkurentų ir nemažai dezodorantų vartotojų nurodė, kad pradėti arba plėsti veiklą dezodorantų rinkoje yra sudėtinga, nepriklausomai nuo to, ar į ją ateina asmens higienos rinkos dalyvis, ar visai naujas rinkos dalyvis (nauja įmonė), o patekimo į rinką kliūtys yra paprastai didelės. Iš tiesų, norint sėkmingai įvesti naują prekės ženklą arba kitai lyčiai skirtą prekės variantą, dezodorantų tiekėjui reikia daug investicijų ir laiko, nes šį procesą sudaro kelios svarbios stadijos (koncepcijos išbandymas, platinimas, rinkodara). |
(28) |
Be to, vidaus dokumentai ir neseniai savo veiklą pradėjusios „Garnier Mineral“ pavyzdys parodė, kad „Unilever“, užimanti lyderio pozicijas ir turinti kelis prekės ženklus, turi ne tik gebėjimų, bet ir paskatų užkirsti kelią naujiems prekių ženklams patekti į rinką arba esamiems prekių ženklams joje plėstis. |
(29) |
Todėl buvo nuspręsta, kad dezodorantų rinkose kliūtys patekti į rinką yra gana didelės. |
Valstybių specifikos vertinimas
(30) |
Daugumoje nagrinėjamų nacionalinių rinkų sandoris dar labiau sustiprintų „Unilever“ užimamas lyderio pozicijas nevyriškų dezodorantų rinkoje (išimtis – Danija, kur rinkos lyderė yra „Sara Lee“, o „Unilever“ seka iš paskos). Nors prognozuojamas kainų padidėjimas visur skirtingas, jis dažniausiai didelis, didesnis kaip 6 procentiniai punktai. Be to, visose šiose valstybėse narėse antras pagal dydį konkurentas turėtų daug mažesnę rinkos dalį, nei šalių, vystančių veiklą nevyriškų dezodorantų rinkoje, bendra rinkos dalis, kaip parodyta žemiau esančioje lentelėje:
|
(31) |
Atlikus rinkos tyrimą Belgijoje nustatyta, kad tarp šalių prekių ženklų yra labai didelė konkurencija. Nevyriškų dezodorantų rinkos lyderė – „Sara Lee“ ir jos prekės ženklas „Sanex“, kuriuo pažymėtų prekių pardavimai 2008–2009 m. išaugo [10–20 %]. Susijungimas pašalintų svarbų konkurencinį veiksnį – konkurencinį „Sanex“ spaudimą, dėl kurio „Unilever“ rizikavo prarasti dalį rinkos. Susijungimo pasekmių imitacinis modeliavimas parodė, kad apskritai dezodorantų rinkoje kainos išaugtų 4–5 %, o nevyriškų dezodorantų rinkoje – apie 6 %. Be to, tyrimas parodė, kad smarkiai (nuo 14 % iki 20 %) išaugs „Sanex“ kainos. |
(32) |
Pirmaujanti ir sėkmingiausia nevyriškų dezodorantų tiekėja Danijoje – „Sara Lee“. Rinkos tyrimas parodė, kad kai kurių konkurentų aukščiausios rūšies/prestižiniais prekės ženklais žymimos prekės lyginant su susijungimo šalių prekės ženklais yra labai tolimi jų konkurentai. Šių prekių ir tokių masinių prekės ženklų, kaip šalių prekės ženklai, kainų skirtumas vis dar didelis. Sudarius sandorį neliktų konkurencijos tarp dviejų pagrindinių tiekėjų, nes iki susijungimo „Sara Lee“ prekės ženklai konkuravo su „Unilever“. |
(33) |
Airijoje bendra nevyriškų dezodorantų rinkos dalis dezodorantų rinkoje buvo labai didelė ir sudarė 60–70 % („Beiersdorf“ – antras pagal dydį tiekėjas rinkoje būtų daug kartų mažesnis, nei nauja įmonė po susijungimo). Rinkos tyrimu įrodyta, kad šalių prekės ženklai, ypač „Dove“ ir „Sanex“, buvo artimi konkurentai. Tyrimu taip pat nustatyta, kad sandoris panaikintų konkurenciją rinkoje. |
(34) |
Nyderlandų nevyriškų dezodorantų rinkoje „Unilever“ buvo lyderė, o „Sara Lee“ trečia pagal dydį nevyriškų dezodorantų tiekėja. Geriausiai sekėsi „Sara Lee“, kurios pardavimai 2007–2009 m. išaugo [10–20 %]; „Sanex“ pardavimai tuo pačiu laikotarpiu padidėjo [10–20 %], o „Neutral“ – [20–30 %]. Sandoris panaikintų artimą dviejų pagrindinių „Unilever“ prekės ženklų konkurentą. Todėl dėl sandorio prognozuojamas didelis kainų padidėjimas, o susijungimo pasekmių imitacinis modeliavimas parodė, kad nevyriškų dezodorantų kaina rinkoje padidėtų 5–6 %. Pagrindinis kainų didėjimo veiksnys – „Sanex“ kainų didinimas (apie 20 %) ir „Dove“ kainų didinimas (7–11 %). |
(35) |
Portugalijoje šalys po susijungimo užimtų [40–50 %] bendrą rinkos dalį nevyriškų dezodorantų rinkoje. Tai daugiau kaip 2 kartus viršytų didžiausio konkurento („Beiersdorf“) rinkos dalį ir 4 kartus viršytų kito konkurento („L'Oréal“) rinkos dalį. Rinkos tyrimas parodė, kad šalių prekės ženklai, ypač „Vasenol“, „Dove“ ir „Sanex“ – artimi konkurentai. Be to, net jei „Sanex“ pardavimai 2003–2007 m. sumažėjo, šio prekės ženklo prekių paklausa buvo pastovi nuo 2007 m. ir jis buvo vienas iš penkių/šešių pagrindinių prekės ženklų Portugalijoje. |
(36) |
Didžiausios nevyriškų dezodorantų tiekėjos Ispanijoje buvo „Sara Lee“ ir „Unilever“; kiekviena jų daugiau kaip dvigubai stambesnė už trečią pagal dydį prekės ženklais žymimų prekių tiekėją „Puig“. Didelę šalių prekės ženklų konkurenciją patvirtino ir rinkos tyrimas. Nors Ispanijoje mažmenininkų prekės ženklais žymimų prekių pardavimai buvo dideli (20 %) ir smarkiai padidėjo, šį augimą daugiausiai nulėmė vieno konkretaus mažmenininko strategija. Be to, mažmenininkų prekės ženklais žymimų prekių pardavimų augimas visų pirma padarė įtaką konkurentų prekės ženklams (kurių pardavimai sumažėjo 15–50 %), o „Sanex“ pardavimai šiek tiek padidėjo; „Unilever“ pardavimai liko nepakitę. |
(37) |
Stambiausi dezodorantų tiekėjai Ispanijos vyriškų dezodorantų rinkoje buvo „Unilever“ ir „Sara Lee“. Rinkos tyrimas parodė, kad pagal pasiūlymus ir kainas tarp „Sara Lee“ prekės ženklų („Sanex“ ir „Williams“) ir „Unilever“ prekės ženklų („Axe“ ir „Rexona“) buvo didelė konkurencija. Susijungimo pasekmių imitacinis modeliavimas parodė, kad po susijungimo vyriškų dezodorantų kaina išaugtų 2,2 %. |
(38) |
Jungtinės Karalystės nevyriškų dezodorantų rinkoje bendra šalių rinkos dalis sudaro [60–70 %], o pagrindinis likęs konkurentas yra įmonė „Colgate“, kurios rinkos dalis yra [5–10 %]. Be aptariamų šalių, rinkoje yra tik trys kiti konkurentai, kurių rinkos dalis didesnė kaip 2 %. Kokybiniai ir kiekybiniai duomenys, surinkti rinkos tyrimo metu, parodė, kad šalių prekės ženklai tarpusavyje itin konkuruoja. Susijungimo pasekmių imitacinis modeliavimas parodė, kad po susijungimo visų dezodorantų kainos išaugtų apie 2–3 %, o nevyriškų dezodorantų rinkoje kainos padidėtų 4 %. Prognozuotas gana didelis „Sanex“ prekės ženklu ženklinamų prekių kainų padidėjimas (apie 30 %). |
C. Įsipareigojimai
(39) |
Siekdamos pašalinti dėl sandorio kylančias konkurencijos problemas, šalys pasiūlė įsipareigojimus pagal EB susijungimų reglamento 8 straipsnio 2 dalį. Pirmasis įsipareigojimų paketas pateiktas 2010 m. rugsėjo 21 d., įsipareigojimai atnaujinti 2010 m. rugsėjo 24 d., siekiant gauti Komisijos leidimą vykdyti sandorį. Priemonių paketą sudaro 5 metų licencija, skirta suteikti naujus pavadinimus: i) visoms Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Belgijoje, Nyderlanduose ir Danijoje parduodamoms „Sanex“ prekės ženklu ženklinamoms prekėms; ii) „Rexona“ prekės ženklu žymimiems dezodorantams, parduodamiems Ispanijoje ir Portugalijoje. |
(40) |
Komisija išnagrinėjo įsipareigojimų poveikį rinkai. Pirmasis rinkos tyrimas parodė, kad įsipareigojimai tobulintini. Todėl 2010 m. spalio 7 d. šalys pateikė patobulintą įsipareigojimų paketą, kur įsipareigojo parduoti visą Belgijoje, Danijoje, Airijoje, Nyderlanduose, Ispanijoje, Portugalijoje ir Jungtinėje Karalystėje vystomą „Sanex“ dezodorantų verslą. „Unilever“ įmonė lieka prekės ženklo „Sanex“, kuriuo ženklinamos visos kitos prekės visose kitose šalyse, savininke, tačiau įmonė įsipareigoja pakeisti jį kitu prekės ženklu. |
(41) |
Antrojo priemonių paketo rinkos tyrimas parodė, kad paprastesnis ir palankesnis sprendimas nei pirmasis yra parduoti „Sanex“ dezodorantus, bet išreikštas susirūpinimas dėl galimybių užtikrinti veiklos tęstinumą atskyrus „Sanex“ prekės ženklo naudojimą dezodorantams nuo jo naudojimo kitoms prekių kategorijoms ženklinti. Šalys buvo informuotos apie tai ir 2010 m. lapkričio 12 d. pateikė galutinį įsipareigojimų paketą. |
(42) |
Galutiniai įsipareigojimai – parduoti visų produktų kategorijų „Sanex“ verslą EEE; įsipareigojimai apima visas „Unilever“ priklausančias prekės ženklo „Sanex“ teises Europoje, visas su „Sanex“ verslu susijusias arba jam vystyti naudojamas „Unilever“ teises į intelektinę nuosavybę Europoje, įskaitant planuojamas naujoves, visas sutartis, nuomos sutartis, įsipareigojimus ir klientų užsakymus, visas subrangos sutartis, susijusias su veiklos perleidimu, prieigą prie visos gamybos įrangos ir gamybos linijų, naudojamų „Sanex“ versle, ir vadovybę. |
(43) |
Galutinės priemonės pašalina aiškiai įvardytas abejones dėl konkurencijos, nes numatoma nekeliant grėsmės verslo tęstinumui negrįžtamai parduoti „Sanex“, įskaitant dezodorantus, visose septyniose valstybėse narėse, kur buvo nustatyta grėsmė konkurencijai. Pasiūlytos priemonės – aiškios, įgyvendinamos ir veiksmingos; jos padės sukurti perspektyvų ir efektyvų konkurentą, nes šiomis priemonėmis užtikrinamas verslo tęstinumas, dėl kurio suabejota antrojo rinkos tyrimo metu, kalbant apie prekės ženklo padalijimą, kuris buvo pasiūlytas antrame pasiūlyme dėl įsipareigojimų. |
V. IŠVADA
(44) |
Dėl pirmiau minėtų priežasčių sprendimu daroma išvada, kad siūloma koncentracija itin nesuvaržys veiksmingos konkurencijos vidaus rinkoje arba didelėje jos dalyje. |
(45) |
Todėl koncentracija turėtų būti skelbiama suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu pagal Susijungimų reglamento 2 straipsnio 2 dalį bei 8 straipsnio 2 dalį ir EEE susitarimo 57 straipsnį. |
(2) „Unilever“ būdinga dvigubos sąrašinės bendrovės struktūra; įmonę sudaro „Unilever N.V.“ ir „Unilever Plc.“ Abu subjektai yra atskiros bendrovės, bet veikia kaip vienas ekonominis vienetas.
(3) „Sara Lee“ tiekia ir kitais prekės ženklais pažymėtas prekes: „Radox“ (JK ir Airija), „Williams“ (Belgija, Danija, Prancūzija ir Ispanija), „Duschdas“ (Vokietija), „Monsavon“ (Prancūzija) ir „Neutral“ (Danija, Nyderlandai ir Švedija). Lyginant su pagrindiniu prekės ženklu „Sanex“, „Sara Lee“ dezodorantų srityje šių prekės ženklų svarba menkesnė.
(4) Be pagrindinių prekės ženklų, dar dviem prekės ženklais žymimų įmonės prekių galima rasti tik tam tikrose nacionalinėse rinkose: tai „Vaseline“ (Portugalijoje – „Vasenol“) ir „Impulse“.
(5) Gairės dėl horizontalių susijungimų vertinimo pagal Tarybos reglamentą dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės, OL C 31, 2004 2 5, p. 5 (toliau – „Gairės dėl horizontalių susijungimų“).
V Nuomonės
PROCEDŪROS, SUSIJUSIOS SU KONKURENCIJOS POLITIKOS ĮGYVENDINIMU
Europos Komisija
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/35 |
Išankstinis pranešimas apie koncentraciją
(Byla COMP/M.6445 – Eurochem/BASF Antwerp Assets)
Bylą numatoma nagrinėti supaprastinta tvarka
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/11
1. |
2012 m. sausio 20 d. pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 (1) 4 straipsnį Komisija gavo pranešimą apie siūlomą koncentraciją: įmonė „Eurochem International Holding B.V.“ (toliau – „Eurochem BV“, Nyderlandai), kontroliuojama grupės „Eurochem Group SE“ (toliau – „Eurochem SE“, Kipras), pirkdama akcijas įgyja, kaip apibrėžta Susijungimų reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punkte, išskirtinę tam tikro šiuo metu „BASF Antwerpen N.V“ (toliau – „BASF Antwerp Assets“, Belgija) valdomo turto trąšų sektoriuje kontrolę. |
2. |
Įmonių verslo veikla:
|
3. |
Preliminariai išnagrinėjusi pranešimą Komisija mano, kad sandoriui, apie kurį pranešta, galėtų būti taikomas EB susijungimų reglamentas. Komisijai paliekama teisė priimti galutinį sprendimą šiuo klausimu. Remiantis Komisijos komunikatu dėl supaprastintos procedūros, taikomos tam tikroms koncentracijoms pagal EB susijungimų reglamentą (2), reikėtų pažymėti, kad šią bylą numatoma nagrinėti komunikate nurodyta tvarka. |
4. |
Komisija kviečia suinteresuotas trečiąsias šalis teikti savo pastabas dėl pasiūlyto veiksmo. Pastabos Komisijai turi būti pateiktos ne vėliau kaip per 10 dienų nuo šio pranešimo paskelbimo. Pastabas galima siųsti faksu (+32 22964301), e. paštu COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu arba paštu su nuoroda COMP/M.6445 – Eurochem/BASF Antwerp Assets adresu:
|
(1) OL L 24, 2004 1 29, p. 1 (EB susijungimų reglamentas).
(2) OL C 56, 2005 3 5, p. 32 (Komunikatas dėl supaprastintos procedūros).
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/36 |
Išankstinis pranešimas apie koncentraciją
(Byla COMP/M.6451 – Schneider Electric France/Bouygues Immobilier/JV)
Bylą numatoma nagrinėti supaprastinta tvarka
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/12
1. |
2012 m. sausio 20 d. pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 (1) 4 straipsnį Komisija gavo pranešimą apie siūlomą koncentraciją: įmonės „Schneider Electric France“ ir „Bouygues Immobilier“ (Prancūzija) įsteigia, kaip apibrėžta Susijungimų reglamento 3 straipsnio 4 dalyje, bendrą įmonę, teiksiančią energinio naudingumo paslaugas. Šis sandoris yra koncentracija pagal to paties reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punktą. |
2. |
Įmonių verslo veikla:
|
3. |
Preliminariai išnagrinėjusi pranešimą Komisija mano, kad sandoriui, apie kurį pranešta, galėtų būti taikomas EB susijungimų reglamentas. Komisijai paliekama teisė priimti galutinį sprendimą šiuo klausimu. Remiantis Komisijos komunikatu dėl supaprastintos procedūros, taikomos tam tikroms koncentracijoms pagal EB susijungimų reglamentą (2), reikėtų pažymėti, kad šią bylą numatoma nagrinėti komunikate nurodyta tvarka. |
4. |
Komisija kviečia suinteresuotas trečiąsias šalis teikti savo pastabas dėl pasiūlyto veiksmo. Pastabos Komisijai turi būti pateiktos ne vėliau kaip per 10 dienų nuo šio pranešimo paskelbimo. Pastabas galima siųsti faksu (+32 22964301), e. paštu COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu arba paštu su nuoroda COMP/M.6451 – Schneider Electric France/Bouygues Immobilier/JV adresu:
|
(1) OL L 24, 2004 1 29, p. 1 (EB susijungimų reglamentas).
(2) OL C 56, 2005 3 5, p. 32 (Komunikatas dėl supaprastintos procedūros).
28.1.2012 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 23/37 |
Išankstinis pranešimas apie koncentraciją
(Byla COMP/M.6216 – IHC/DEME/OceanflORE JV)
Bylą numatoma nagrinėti supaprastinta tvarka
(Tekstas svarbus EEE)
2012/C 23/13
1. |
2012 m. sausio 23 d. pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 (1) 4 straipsnį Komisija gavo pranešimą apie siūlomą koncentraciją: įmonės „IHC Merwede Holding B.V“ (toliau – IHC, Nyderlandai) ir DEME N.V. (toliau – DEME, Belgija) pirkdamos įsteigtos naujos bendros įmonės akcijas įgyja, kaip apibrėžta Susijungimų reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punkte, bendrą įmonės „OceanflORE B.V.“ (toliau – „OceanflORE JV“, Nyderlandai) kontrolę. |
2. |
Įmonių verslo veikla:
|
3. |
Preliminariai išnagrinėjusi pranešimą Komisija mano, kad sandoriui, apie kurį pranešta, galėtų būti taikomas EB susijungimų reglamentas. Komisijai paliekama teisė priimti galutinį sprendimą šiuo klausimu. Remiantis Komisijos komunikatu dėl supaprastintos procedūros, taikomos tam tikroms koncentracijoms pagal EB susijungimų reglamentą (2), reikėtų pažymėti, kad šią bylą numatoma nagrinėti komunikate nurodyta tvarka. |
4. |
Komisija kviečia suinteresuotas trečiąsias šalis teikti savo pastabas dėl pasiūlyto veiksmo. Pastabos Komisijai turi būti pateiktos ne vėliau kaip per 10 dienų nuo šio pranešimo paskelbimo. Pastabas galima siųsti faksu (+32 22964301), e. paštu COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu arba paštu su nuoroda COMP/M.6216 – IHC/DEME/OceanflORE JV adresu:
|
(1) OL L 24, 2004 1 29, p. 1 (EB susijungimų reglamentas).
(2) OL C 56, 2005 3 5, p. 32 (Komunikatas dėl supaprastintos procedūros).