10.5.2006 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
L 123/1 |
ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
Nr. 262/02/KOL
2002 m. gruodžio 18 d.
trisdešimt penktą kartą iš dalies keičiantis Procedūrines ir esmines taisykles valstybės pagalbos srityje įvedant naujas gaires dėl valstybės pagalbos, susijusios su per didelėmis sąnaudomis, tyrimo metodikos
ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,
ATSIŽVELGDAMA į Europos ekonominės erdvės susitarimą (1), ypač į jo 61–63 straipsnius,
ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (2), ypač į jo 24 straipsnį ir 3 protokolo 1 straipsnį,
KADANGI pagal Institucijos ir Teismo susitarimo 24 straipsnį ELPA priežiūros institucija įgyvendina EEE susitarimo nuostatas dėl valstybės pagalbos,
KADANGI pagal Institucijos ir Teismo susitarimo 5 straipsnio 2 dalies b punktą ELPA priežiūros institucija skelbia pranešimus arba gaires dėl EEE susitarime nagrinėjamų klausimų, jei tai aiškiai numatyta tame EEE susitarime arba Institucijos ir Teismo susitarime arba jei ELPA priežiūros institucija mano tai esant reikalinga,
PRISIMINDAMA Procedūrines ir esmines taisykles valstybės pagalbos srityje (3), ELPA priežiūros institucijos priimtas 1994 m. sausio 19 d. (4),
KADANGI 2001 m. liepos 26 d. Europos Komisija priėmė Komunikatą, nustatantį principus, kuriais remdamasi ji tirs su per didelėmis sąnaudomis (angl. stranded costs) elektros energijos sektoriuje susijusią valstybės pagalbą (5),
KADANGI šis komunikatas taip pat svarbus Europos ekonominei erdvei,
KADANGI reikia užtikrinti, kad EEE valstybės pagalbos taisyklės būtų vienodai taikomos visoje Europos ekonominėje erdvėje,
KADANGI pagal EEE susitarimo XV priedo pabaigoje esančio skyriaus „BENDRA INFORMACIJA“ II punktą, siekiant išlaikyti vienodas konkurencijos sąlygas, ELPA priežiūros institucija, pasitarusi su Komisija, turi priimti teisės aktus, atitinkančius EB Komisijos priimtus aktus,
PASITARUSI su Europos Komisija,
PRISIMINDAMA, kad šia tema ELPA priežiūros institucija tarėsi su ELPA valstybėmis 2001 m. spalio 19 d. vykusiame daugiašaliame susitikime,
NUSPRENDĖ:
1. |
Valstybės pagalbos gairės iš dalies keičiamos pridedant naują 21 skyrių Valstybės pagalbos, susijusios su per didelėmis sąnaudomis, tyrimo metodika. Naujasis skyrius yra pateikiamas šio sprendimo I priede. |
2. |
ELPA valstybėms pranešama laišku, prie kurio pridedamos šio sprendimo ir I priedo kopijos. ELPA valstybių prašoma pareikšti savo pritarimą dėl I priede nurodytos siūlomos reikiamos priemonės (21.4 skyriaus 5 dalies c punkte įsipareigojimas teikti ataskaitas) per 20 darbo dienų nuo laiško gavimo dienos. |
3. |
Europos Komisija informuojama pagal EEE susitarimo 27 protokolo d punktą, išsiunčiant jai šio sprendimo ir jo I priedo kopiją. |
4. |
ELPA valstybėms pareiškus savo pritarimą dėl atitinkamų priemonių, sprendimas kartu su I priedu paskelbimas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede. |
5. |
Sprendimas yra autentiškas anglų kalba. |
Priimta Briuselyje, 2002 m. gruodžio 18 d.
ELPA priežiūros institucijos vardu
Pirmininkas
Einar M. BULL
Hannes HAFSTEIN
Kolegijos narys
(1) Toliau – EEE susitarimas.
(2) Toliau – Institucijos ir Teismo susitarimas.
(3) Toliau – Valstybės pagalbos gairės.
(4) Iš pradžių paskelbta OL L 231, 1994 9 3, EEE priede Nr. 32.
(5) Komunikatą galima rasti Komisijos tinklalapyje
http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/stranded_costs/en.pdf
PRIEDAS
„21. VALSTYBĖS PAGALBOS, SUSIJUSIOS SU PER DIDELĖMIS SĄNAUDOMIS, TYRIMO METODIKA
21.1. ĮVADAS
1) |
1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/92/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių (1) (toliau – Direktyva arba Direktyva 96/92/EB) buvo nustatyti Europos elektros energijos pramonės atvėrimo konkurencijai principai. |
2) |
Pirmiau minėta Direktyva buvo įtraukta į EEE susitarimą EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 168/1999 (2). |
3) |
Palaipsnis perėjimas iš labai apribotos konkurencijos į tikrąją konkurenciją EEE lygmeniu turi vykti priimtinomis ekonominėmis sąlygomis atsižvelgiant į konkrečias elektros energetikos pramonės ypatybes. Šis klausimas didžiąja dalimi atspindėtas Direktyvos tekste. |
4) |
Kad galėtų išspręsti daugelį konkrečių problemų, vadovaudamosi Direktyvos 24 straipsniu ELPA valstybės gali atidėti kai kurių Direktyvos nuostatų taikymą pereinamuoju laikotarpiu. Valstybės pagalbos priemonėms, skirtoms elektros energijos įmonėms palankiomis sąlygomis prisitaikyti prie konkurencijos įvedimo, netaikomos 24 straipsnyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos. |
5) |
Šių gairių tikslas – išaiškinti, kaip Institucija ketina šios rūšies valstybės pagalbai taikyti EEE susitarimo taisykles pagal Direktyvą 96/92/EB. Šios gairės nepažeidžia kitų taikytinose bendrosiose nuostatose, gairėse ir pranešimuose nustatytų valstybės pagalbos taisyklių. Institucija ir toliau leis suteikti regioninę pagalbą ir aplinkosaugos pagalbą pagal atitinkamas gaires. Pagalba, kurios neleidžiama suteikti pagal EEE susitarimo 61 straipsnį, prireikus bus nagrinėjama pagal EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalį. |
21.2. PEREINAMOJO LAIKOTARPIO PRIEMONĖS IR VALSTYBĖS PAGALBA
1) |
Direktyvos 96/92/EB 24 straipsnyje, pritaikytame 1999 m. lapkričio 26 d. EEE jungtinio komiteto sprendimo Nr. 168/1999 1 straipsnio i punktu, nustatyta, kad Institucija gali leisti taikyti laikinai nuo Direktyvos nukrypstančias pereinamojo laikotarpio priemones (3): „ELPA valstybės, kuriose laikytis įsipareigojimų ar garantijų dėl sistemos darbo laikantis 1999 m. lapkričio 26 d. EEE jungtinio komiteto sprendimo Nr. 168/1999 nuostatų gali būti neįmanoma iki šio sprendimo priėmimo, gali prašyti Institucijos suteikti laikiną režimą pagal 24 straipsnio 1 ir 2 dalis. Informacija apie prašymus skirti laikiną režimą ELPA priežiūros institucijai pateikiama ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo 1999 m. lapkričio 26 d. EEE jungtinio komiteto sprendimo Nr. 168/1999 įsigaliojimo“ . |
2) |
Atsižvelgdama į dabartinę padėtį, Institucija mano, kad pagal jos sprendimus, priimtus pagal 24 straipsnį, galima suteikti laikiną režimą tik tuo atveju, jeigu ji anksčiau nustatė, kad priemonės, apie kurias ELPA valstybė narė pranešė pagal tą straipsnį, yra nesuderinamos su Direktyvos IV, V, VI ir VII skyriuose išdėstytomis nuostatomis. Pagal Direktyvos 24 straipsnį tik Institucija gali leisti nesivadovauti tomis nuostatomis. |
3) |
Todėl įsteigiant fondą ELPA valstybės įvesta mokesčių sistema, kad būtų padengtos įsipareigojimų ar garantijų, kurių gali būti neįmanoma laikytis taikant Sprendimą Nr. 168/1999, sąnaudos nėra priemonė, kurios atžvilgiu Institucija suteiktų laikiną režimą pagal Direktyvos 96/92/EB 24 straipsnį. Tokiai priemonei nėra taikoma nuo atitinkamų Direktyvos skyrių leidžianti nukrypti nuostata. Tačiau ji gali būti valstybės pagalba, kuriai taikomas EEE susitarimo 61 straipsnis ir ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 3 Protokolas. |
4) |
Šių gairių tikslas – parodyti, kaip Institucija ketina taikyti EEE susitarime pateiktas valstybės pagalbos taisykles priemonių, skirtų kompensuoti įsipareigojimų ar garantijų, kurių gali būti neįmanoma toliau laikytis dėl Sprendimo Nr. 168/1999 taikymo, sąnaudas, atveju. Visų pirma gairės netaikomos priemonėms, kurios negali būti laikomos valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje. |
21.3. REIKLAVIMUS ATITINKANČIŲ PER DIDELIŲ SĄNAUDŲ APIBRĖŽIMAS
1) |
Tokie veiklos įsipareigojimai ar garantijos paprastai vadinamos „per didelėmis sąnaudomis“. Jų gali būti įvairių rūšių: ilgalaikės pirkimo sutartys; investicijos, vykdomos turint numanomą arba realią pardavimo garantiją; investicijos, vykdomos atskirai nuo įprastos veiklos ir t. t. Kad būtų laikomi reikalavimus atitinkančiomis per didelėmis sąnaudomis, kurias patvirtintų Institucija, tokie įsipareigojimai ar garantijos turi atitikti šiuos kriterijus:
|
21.4. PER DIDELĖS SĄNAUDOS IR VALSTYBĖS PAGALBA
1) |
EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje pateikiamas bendras principas nustato, kad valstybės pagalba yra draudžiama. Tačiau šio straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytos nuo šios bendros taisyklės nukrypti leidžiančio nuostatos. Be to, pagal EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalį „įmonėms, kurioms yra patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, arba pajamų gaunančioms monopolinėms įmonėms“ EEE susitarime nustatytos taisyklės, ypač konkurencijos taisyklės, yra taikomos, jei jų taikymas nei teisiškai, nei faktiškai netrukdo atlikti joms patikėtų specialių uždavinių. Bet kuriuo atveju prekybai neturi būti daroma tokio poveikio, kuris prieštarautų Susitariančiųjų Šalių interesams. |
2) |
Valstybės pagalba, atitinkanti šiose gairėse apibrėžtas reikalavimus atitinkančias per dideles sąnaudas, yra skirta elektros energijos įmonių perėjimui į konkurencingą elektros energijos rinką palengvinti. Institucija gali palankiai vertinti tokią pagalbą, jeigu konkurencijos iškraipymą atsveria pagalbos indėlis siekiant bendro tikslo, kurio rinkos jėgos negalėtų pasiekti. Iš tikrųjų konkurencijos iškraipymas, atsirandantis dėl pagalbos, skiriamos elektros energijos įmonių perėjimui iš labai uždaros rinkos į iš dalies liberalizuotą rinką palengvinti, negali prieštarauti bendram interesui, kai jis yra ribotos trukmės ir poveikio, nes elektros energijos rinkos liberalizavimas yra svarbus EEE rinkai ir prisideda prie vidaus rinkos kūrimo. Institucija taip pat mano, kad per didelėms sąnaudoms suteikta pagalba gali padėti elektros energijos įmonėms mažinti jų su pradiniais įsipareigojimais ar investicijomis susijusią riziką ir ilgainiui jas paskatinti tęsti investicijas. Galiausiai, nekompensavus per didelių sąnaudų, padidėtų pavojus, kad tokios įmonės galėtų užkrauti visas neekonomiškų įsipareigojimų ar garantijų išlaidas nuo jų priklausomiems vartotojams. |
3) |
Pagalbą, skiriamą elektros energijos pramonės įmonių per didelėms sąnaudoms kompensuoti, palyginus su kitų liberalizuotų sektorių įmonėms skiriama pagalba, galima pateisinti tuo, kad liberalizuojant elektros energijos rinką technologijų pažanga nespartėjo, o paklausa nedidėjo, taip pat tuo, kad mažai tikėtina, jog siekdamos užtikrinti aplinkos apsaugą, tiekimo patikimumą ir sklandų EEE šalių ekonomikos veikimą, jos lauktų, kol elektros energijos įmonės susidurs su sunkumais, ir tik tada svarstytų, ar reikia joms suteikti valstybės pagalbą. |
4) |
Atsižvelgdama į tai, Institucija mano, kad per didelėms sąnaudoms padengti skiriamai pagalbai paprastai taikoma nukrypti leidžianti nuostata pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą, jeigu pagalba palengvina tam tikrų ekonominės veiklos rūšių plėtrą, nedarydama neigiamo bendram interesui prieštaraujančio poveikio prekybos sąlygoms. |
5) |
Nepažeisdama specialių Institucijos gairių dėl EEE valstybės pagalbos nuostatų taikymo, įskaitant Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (6) nuostatų, Institucija iš esmės gali patvirtinti pagalbą, skirtą reikalavimus atitinkančioms per didelėms sąnaudoms padengti, kaip suderinamą su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu, jeigu ji atitinka šiuos kriterijus:
|
6) |
Tačiau Institucija labai rimtai abejoja dėl tokios pagalbos, skiriamos per didelėms sąnaudoms, kurios neatitinka pirmiau minėtų kriterijų arba kurios galėtų sukelti bendram interesui prieštaraujančius konkurencijos iškraipymus padengti, dėl šių priežasčių:
|
21.5. PAGALBOS, SKIRTOS PER DIDELĖMS SĄNAUDOMS PADENGTI, FINANSAVIMO BŪDAS
1) |
ELPA valstybės gali laisvai pasirinkti jų nuomone tinkamiausius pagalbos, skirtos per didelėms sąnaudoms padengti, finansavimo būdus. Tačiau, prieš patvirtindama tokią pagalbą, Institucija įsitikina, ar finansavimo tvarka nekelia poveikio, kuris prieštarautų Direktyvos 96/92/EB tikslams ar Susitariančiųjų Šalių interesams. Susitariančiųjų Šalių interesai, be kita ko, yra vartotojų apsauga, laisvas prekių ir paslaugų judėjimas bei konkurencija. |
2) |
Finansavimo metodas neturi apsunkinti išorės įmonių ar naujų dalyvių patekimo į tam tikras nacionalines ar regionines rinkas. Konkrečiai pagalba, skiriama per didelėms sąnaudoms padengti, negali būti finansuojama iš mokesčių, susijusių su elektros energijos perdavimu tarp EEE valstybių ar iš mokesčių dėl tarp gamintojo ir vartotojo esančio atstumo. |
3) |
Institucija taip pat užtikrina, kad pagalbos, skirtos padengti per dideles sąnaudas, finansavimo tvarka sudarytų sąlygas taikyti vienodas sąlygas reikalavimus atitinkančių ir reikalavimų neatitinkančių vartotojų atžvilgiu. Šiuo tikslu 21.4 skirsnio c punkte nurodytoje ataskaitoje bus pateikiamas finansinių šaltinių, skirtų padengti per dideles sąnaudas, suskirstymas pagal reikalavimus atitinkančius ir reikalavimus neatitinkančius vartotojus. Jei reikalavimų neatitinkantys vartotojai, taikydami elektros energijos pirkimo tarifą, tiesiogiai dalyvauja finansuojant per dideles sąnaudas, tai turi būti aiškiai nurodyta. Bet kuriai iš šių vartotojų grupių (reikalavimus atitinkančių arba reikalavimus neatitinkančių) taikoma įmoka neturi viršyti per didelių sąnaudų, kurios turi būti padengtos, dalies, atitinkančios vartotojams tenkančią rinkos dalį. |
4) |
Jeigu privačios įmonės surenka lėšas, kad finansuotų pagalbos priemones, skirtas per didelėms sąnaudoms padengti, šių lėšų valdymas turi būti aiškiai atskirtas nuo įprastų šių įmonių išteklių. Šios investicijos neturi teikti naudos jas valdančioms įmonėms. |
21.6. KITI VERTINIMO VEIKSNIAI
1) |
Nagrinėdama valstybės pagalbą, skirtą per didelėms sąnaudoms kompensuoti, Institucija ypač atsižvelgia į atitinkamo tinklo dydį, sujungimo lygį ir elektros pramonės struktūrą. Pagalba mažam, menkai su likusia EEE dalimi sujungtam, tinklui greičiausiai rečiau sąlygotų didelius konkurencijos iškraipymus. |
2) |
Ši per didelėms sąnaudoms skirta metodologija nepažeidžia nacionalinės regioninės pagalbos gairių (7) taikymo regionuose, kuriems taikomas EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies a punktas. Pagal EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalį, jei valstybės pagalbos per didelėms sąnaudoms taisyklės trukdo įmonėms, kurioms yra patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, arba pajamų gaunančioms monopolinėms įmonėms, teisiškai ir faktiškai atlikti joms patikėtus specialius uždavinius, nuo šių taisyklių galima nukrypti su sąlyga, kad prekybai nedaromas toks poveikis, kuris prieštarautų Susitariančiųjų Šalių interesams. |
3) |
Šioje valstybės pagalbos, skirtos per didelėms sąnaudoms padengti, metodikoje nustatytos taisyklės, atsirandančios dėl Sprendimo Nr. 168/1999, taikomos nepriklausomai nuo to, ar atitinkamos įmonės yra privačios, ar valstybinės.“ |
(1) OL L 27, 1997 1 30, p. 20.
(2) OL L 61, 2001 3 1, p. 23 ir EEE priedas Nr. 11, 2001 3 1, p. 221.
(3) Sprendimo Nr. 168/1999 3 straipsnyje teigiama: „Šis sprendimas įsigalioja 1999 m. lapkričio 27 d., jei EEE jungtiniam komitetui buvo pateikti visi pranešimai pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį.“
(4) Todėl ilgalaikės pirkimo ar pardavimo sutarties atveju per didelės sąnaudos bus apskaičiuojamos lyginant sąlygas, kuriomis liberalioje rinkoje įmonė paprastai būtų galėjusi parduoti arba pirkti konkretų produktą visoms kitoms sąlygoms esant vienodoms.
(5) Suprantama, kad investicijos, kurių negalima susigrąžinti arba kurios nėra ekonomiškai perspektyvios dėl elektros energijos vidaus rinkos liberalizavimo, gali būti laikomos per didelėmis sąnaudomis, kaip apibrėžta metodikoje, įskaitant tuos atvejus, kai iš esmės jos turėtų tęstis ir po 2006 m. Be to, po 2006 m. lapkričio 26 d. įsipareigojimai ar garantijos, kurių turi būti toliau laikomasi, nes jų nesilaikymas gali kelti rimtą pavojų aplinkos apsaugai, visuomenės saugai, darbuotojų socialinei apsaugai ar elektros energijos tinklo saugumui, tinkamai pagrindus, gali būti laikomos per didelėmis sąnaudoms pagal šią metodiką.
(6) OL L 237, 2001 9 6, p. 16.
(7) OL L 111, 1999 4 29 ir EEE priedas Nr. 18. Šiuo atveju žr. Valstybės pagalbos gairių 25 skyrių.