30.5.2016 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 191/19 |
2016 m. kovo 25 d.Cour du travail de Mons (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Ltd
(Byla C-169/16)
(2016/C 191/23)
Proceso kalba: prancūzų
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
Cour du travail de Mons
Šalys pagrindinėje byloje
Ieškovas: Miguel José Moreno Osacar
Atsakovė: Ryanair Ltd
Prejudicinis klausimas
Ar atsižvelgiant į:
— |
sprendimų nuspėjamumo ir teisinio saugumo reikalavimus, kuriais vadovautasi priimant jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo taisykles, įtvirtintas 1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijoje dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo (OL L 299, 1972, p. 32), su pakeitimais, padarytais 1996 m. lapkričio 29 d. Konvencija dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės prisijungimo (OL [C] 15, 1997, p. 1), vadinamoje „Briuselio konvencija“, ir 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) (žr., be kita ko, 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Mahamdia, C-154/11, [EU:C:2012:491], 44 ir 46 punktus), |
— |
ypatumus, susijusius su Europos oro navigacijos sektoriumi, kuriame oro transporto bendrovių, kurių buveinė yra vienoje iš Sąjungos valstybių, skrydžių personalas kasdien skraido po Europos Sąjungos teritoriją iš pagrindinės buvimo vietos, kuri, kaip šioje byloje, gali būti kitoje Sąjungos valstybėje, |
— |
šios bylos ypatumus, apibūdintus šio sprendimo motyvuose, |
— |
kriterijų, kylantį iš sąvokos „pagrindinė buvimo vieta“ (kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 3922/91 III priede) ir taikomą Reglamente Nr. 883/2004 siekiant nustatyti skrydžio įgulos ir keleivių salono įgulos nariams nuo 2012 m. birželio 28 d. taikytinus socialinės apsaugos teisės aktus, |
— |
šio sprendimo motyvuose nurodytais Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimais suformuluotą teismo praktiką, |
2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento Nr. 44/2001 19 straipsnio 2 dalyje esanti sąvoka „darbuotojo [įprastinė] darbo vieta“ negali būti aiškinama kaip prilyginama 1991 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento Nr. 3922/91 III priede pateiktai sąvokai „pagrindinė buvimo vieta“, apibrėžiamai kaip „naudotojo paskirta vieta įgulos nariui, iš kurios įgulos narys įprastai pradeda ir kur baigia darbo laiką arba darbo laikų seką, bei kur esant įprastoms sąlygoms naudotojas nėra atsakingas už atitinkamo įgulos nario apgyvendinimą“, siekiant nustatyti susitariančiąją valstybę (ir taigi jos jurisdikciją), kurios teritorijoje darbuotojas paprastai dirba savo darbą, jeigu šis darbuotojas yra bendrovės, kuriai taikoma vienos iš Sąjungos šalių teisė ir kuri vykdo tarptautinį keleivių vežimą oro transportu visoje Europos Sąjungos teritorijoje, skrydžių personalo narys, jeigu šis sąsajos kriterijus kildinamas iš „pagrindinės buvimo vietos“, suprantamos kaip „faktinis darbo santykių centras“, jeigu darbuotojas sistemingai pradeda ir pabaigia joje savo darbo dieną ir organizuoja ten savo kasdienį darbą, yra įsikūręs šalia šios vietos darbo santykių trukmės laikotarpiu, o jo faktinė gyvenamoji vieta yra būtent ta vieta, kuri kartu yra glaudžiausiai susijusi su susitariančiąja valstybe ir užtikrina tinkamiausią apsaugą silpnesnei sutarties šaliai?