Byla C‑280/14 P
Italijos Respublika
prieš
Europos Komisiją
„Apeliacinis skundas — Regioninė politika — Apulijos (Italija) regiono veiklos programa pagal Tikslą Nr. 1 (laikotarpis 2000–2006 m.) — Europos regioninės plėtros fondo iš pradžių skirtos Bendrijos finansinės paramos sumažinimas“
Santrauka – 2015 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
Europos Sąjungos teisė – Principai – Teisė į gynybą – Rungimosi principas – Laikymasis vykstant teismo procesui – Apimtis
Apeliacinis skundas – Pagrindai – Nepakankamas motyvavimas – Bendrojo Teismo numanomas motyvavimas – Leistinumas – Sąlygos
(SESV 256 straipsnis; Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnis ir 53 straipsnio pirma pastraipa)
Apeliacinis skundas – Pagrindai – Paprastas pagrindų ir argumentų, pateiktų Bendrajame Teisme, pakartojimas – Nepriimtinumas – Bendrojo Teismo pateikto Bendrijos teisės aiškinimo ar taikymo ginčijimas – Priimtinumas
(SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktas)
Apeliacinis skundas – Pagrindai – Klaidingas faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas – Nepriimtinumas – Teisingumo Teismo atliekama faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo kontrolė – Netaikymas, išskyrus iškraipymo atvejį
(SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa)
Ekonominė, socialinė ir teritorinė sanglauda – Europos regioninės plėtros fondas – Sąskaitų patvirtinimas – Atsisakymas padengti išlaidas, kurias lėmė pažeidimai, padaryti taikant Sąjungos teisės aktus – Suinteresuotosios valstybės narės prieštaravimas – Įrodinėjimo pareiga – Įrodinėjimo pareigos paskirstymas tarp Komisijos ir valstybės narės
(Tarybos reglamento Nr. 1260/1999 38 straipsnio 1 dalis)
Žr. sprendimo tekstą.
(žr. 24 punktą)
Žr. sprendimo tekstą.
(žr. 26 punktą)
Žr. sprendimo tekstą.
(žr. 42–44 punktus)
Žr. sprendimo tekstą.
(žr. 51, 52 punktus)
Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) sąskaitų patvirtinimo srityje, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 1260/1999, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl struktūrinių fondų, 38 straipsnio 1 dalyje nustatytą valdymo ir kontrolės sistemos struktūrą, pagal kurią valstybės narės visų pirma prisiima atsakomybę už finansinę ERPF pagalbos kontrolę, jos turi geriausias galimybes rinkti ir tikrinti duomenis, susijusius su šia pagalba. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad siekdama įrodyti, jog pažeistos taikytinos taisyklės, Komisija turi ne visiškai įrodyti, kad nacionalinės institucijos nepakankamai kontroliavo ar pateikė neteisingus skaičius, bet pateikti įrodymų, kad jai kyla didelių ir pagrįstų abejonių dėl šios kontrolės ar skaičių.
Atitinkama valstybė narė savo ruožtu negali paneigti išvadų, pagrįstų tokiomis didelėmis ir pagrįstomis Komisijos abejonėmis, neparėmusi savo pačios teiginių patikimos ir veiksmingos kontrolės sistemos buvimo įrodymais. Jei valstybei narei nepavyksta įrodyti, kad Komisijos išvados neteisingos, tokiu atveju šios išvados yra pagrindai, galintys sukelti didelių abejonių dėl adekvačių ir veiksmingų priežiūros ir kontrolės priemonių buvimo. Todėl atitinkama valstybė narė turi pateikti kuo detalesnę ir išsamesnę informaciją apie savo patikrinimų ar skaičių realumą ir prireikus apie tai, kad Komisijos tvirtinimai neteisingi.
(žr. 63–66 punktus)