KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI IR EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI Ukrainos pažangos įgyvendinant vizų režimo liberalizavimo veiksmų planą trečioji ataskaita /* COM/2013/0809 final */
I. Įžanga 2008 m. spalio 29 d. pradėtas ES ir Ukrainos dialogas
vizų klausimais, kuriuo siekiama išnagrinėti visas sąlygas,
susijusias su Ukrainos piliečių bevizėmis kelionėmis į
ES. 2010 m. lapkričio 22 d. Komisija Ukrainai pateikė Vizų
režimo liberalizavimo veiksmų planą (toliau – VRLVP)[1]. VRLVP
nustatyti tikslūs Ukrainai taikytini kriterijai, kurie išvardyti
keturiuose skyriuose[2]
pagal susijusius klausimus, siekiant priimti teisės aktus ir nustatyti
politinę ir institucinę sistemą (1 etapas) ir užtikrinti
ilgalaikį įgyvendinimą (2 etapas). Europos Parlamentui ir Tarybai Komisija reguliariai teikia VRLVP
įgyvendinimo ataskaitas. Pirmoji Ukrainos vykdomo Vizų režimo
liberalizavimo veiksmų plano įgyvendinimo pažangos ataskaita pateikta
2011 m. rugsėjo 16 d.[3] Antroji Ukrainos vykdomo Vizų režimo
liberalizavimo veiksmų plano įgyvendinimo pažangos ataskaita pateikta
2012 m. vasario 9 d3. 2012 m. balandžio mėn. įvyko aukšto rango
pareigūnų susitikimas, kuriame pristatyta antroji pažangos ataskaita
ir aptarti tolesni proceso etapai. Šių metų liepos 22 d.
Ukraina pateikė trečiąją pažangos ataskaitą ir spalio
11 d., kurią baigėsi laikotarpis, per kurį reikėjo
atsižvelgti į teisės aktų pokyčius, pateikė
atnaujintą versiją. 2013 m. rugsėjo mėn. dėl
visų keturių skyrių surengti patikrinimai vietoje, kuriuose
dalyvavo devyni ekspertai. Rugsėjo 27 d. surengtas susitikimas su
Ukrainos aukšto rango pareigūnais. Ši Komisijos ataskaita yra trečioji VRLVP pirmo etapo pažangos ataskaita, kurioje
Komisija išsamiai įvertino Ukrainos padarytą pažangą tenkinant
VRLVP pirmo etapo kriterijus, susijusius su teisės aktų rengimu ir
politinės bei institucinės sistemos kūrimu. Be VRLVP kriterijų, su teisminių institucijų ir
Prokuratūros reforma susiję klausimai stebimi palaikant kitus dialogus,
pvz., neformalų dialogą teisminių
institucijų klausimais, kuris pradėtas 2013 m. vasario
mėn., taip pat Bendradarbiavimo komitete, Bendradarbiavimo taryboje,
Aukščiausiojo lygio susitikime ir įgyvendinant asociacijos
darbotvarkę. II. Priemonių, nustatytų
keturiuose Vizų režimo liberalizavimo veiksmų plano skyriuose,
vertinimas 1 skyrius. Dokumentų, įskaitant
biometrinius duomenis, saugumas Bendras vertinimas Iš
esmė sukurta tinkama pagrindinių teisės aktų (pirminės
teisės) sistema. Parengti Tarptautinės civilinės aviacijos
organizacijos (ICAO) standartus visiškai atitinkančių
biometrinių pasų išdavimo ir ICAO standartų
neatitinkančių pasų laipsniško panaikinimo veiksmų planai. Komisijos
nuomone, Ukraina iš esmės tenkina 1 skyriaus kriterijus. Dar turi
būti nustatytos aiškios pirštų atspaudų – privalomo biometrinio
identifikatoriaus – naudojimo pasuose nuostatos ir priimti būtini
potvarkiai dėl pasų išdavimo procedūrų. Išsamios pastabos ·
Teisės aktų, pagal kuriuos išduodami
automatizuotai nuskaitomi biometriniai pasai, kurie visiškai atitinka
griežčiausius ICAO standartus dėl saugaus tapatybės duomenų
tvarkymo (civilinis registras ir pagrindiniai dokumentai) ir kuriais
užtikrinama tinkama asmens duomenų apsauga, priėmimas Priimtas ir 2012
m. lapkričio 20 d. įsigaliojo pagrindinis įstatymas[4],
kuriuo sukurtas bendras valstybinis gyventojų registras ir parengtas
sąrašas duomenų, kurie bus renkami ir naudojami siekiant išduoti
asmens tapatybės arba kelionės dokumentus su biometrinių
duomenų identifikatoriais. Įstatymu nustatyta 14 kategorijų
Ukrainos piliečiams, užsieniečiams ir asmenims be pilietybės
išduodamų biometrinių asmens tapatybės ir kelionės
dokumentų bei leidimų gyventi, įskaitant tarptautinius pasus ir
šalies viduje naudojamus pasus – asmens tapatybės korteles, kurios prašant
išduoti tarptautinį pasą naudojamos kaip pagrindiniai patvirtinamieji
dokumentai. Įstatymu
nustatyta dauguma pagrindinių taisyklių dėl ICAO standartus
atitinkančių kelionės dokumentų išdavimo (principas „vienas
asmuo, vienas dokumentas“, galimybės pratęsti galiojimą
nebuvimas, duomenų apsaugos taisyklės, pagal kurias nurodoma
duomenų rinkimo, saugojimo ir naudojimo paskirtis, ir kt.). Kalbant apie
registruojamus biometrinius identifikatorius, įstatymu aiškiai nurodyta
skaitmeninė nuotrauka ir parašas, tačiau pirštų atspaudai minimi
tik kaip papildomas ir neprivalomas elementas, nenurodoma, kurių
pirštų atspaudai turėtų būti imami, kokios išimtys
turėtų būti numatytos ir kokios tvarkos reikėtų
laikytis. Būtina aiškiai nurodyti, kurių pirštų atspaudai turi
būti imami ir prireikus saugomi pase. Įstatyme taip pat būtina
pateikti išsamesnės informacijos apie IACO rekomendacijas. Reikės
priimti išdavimo procedūrų ir papildomų techninių
specifikacijų įgyvendinimo priemones, nes 2013 m. kovo mėn.
priimtos priemonės buvo panaikintos. Reikėtų pasinaudoti
galimybe supaprastinti ir racionalizuoti prašymų teikimo
procedūrą. ·
Veiksmų plano, kuriame pateiktas ICAO
standartus visiškai atitinkančių biometrinių pasų išdavimo,
be kita ko, užsienio šalyse veikiančiuose Ukrainos konsulatuose, ir ICAO
standartų neatitinkančių pasų laipsniško panaikinimo
tvarkaraštis, priėmimas ICAO
standartų neatitinkančių pasų laipsniško panaikinimo
veiksmų planas buvo priimtas dar 2011 m. Jame išvardytos priemonės
ir veiksmai, kurių turi būti imtasi iki 2015 m. lapkričio 24 d. ir
nurodyta, kad standartų neatitinkantys pasai bus laipsniškai panaikinti
išduodant biometrinius dokumentus, tačiau nepateiktas joks tokių
biometrinių dokumentų išdavimo tvarkaraštis. Kalbant apie ICAO standartus visiškai atitinkančių
biometrinių pasų išdavimą, 2013 m. rugsėjo 11 d.
buvo priimtas 2013–2016 m. veiksmų planas, kuris turės būti
įvertintas, kai tik bus išverstas į anglų kalbą. ·
Mokymo programų rengimas ir visų
valstybinių institucijų pareigūnams, atsakingiems už
tarptautinius pasus, asmens tapatybės korteles ir kitus pirminius
dokumentus, skirtų etikos kodeksų, kurių tikslas – kova su
korupcija, priėmimas Valstybinė
migracijos tarnyba prie Vidaus reikalų ministerijos yra atsakinga už
registro valdymą ir už tarptautinių pasų ir kitų asmens
tapatybės dokumentų išdavimą. 2011 m.
buvo priimtas Etikos kodeksas, kuriame daugiausia dėmesio skirta
valstybės tarnautojų etikai, turto deklaracijoms ir su informatoriais
susijusioms taisyklėms, o 2012 m.[5]
buvo priimtas bendresnio pobūdžio kodeksas, skirtas Ukrainos vidaus
reikalų tarnybose dirbantiems pareigūnams. Reikia įvertinti, ar,
atsižvelgiant į bendrus kovos su korupcija teisinės sistemos
pokyčius, būtina juos atnaujinti (išsamesnė informacija pateikta
dalyje dėl 3 skyriaus). 2012 m.
balandžio mėn. Valstybinėje migracijos tarnyboje įkurtas Kovos
su korupcija padalinys, kuriam pavesta kovos su korupcija ir jos prevencijos
užduotis. Korupcijos nusikaltimų prevencijos ir kovos su jais metinį
veiksmų planą tvirtina Valstybinės migracijos tarnybos vadovas. Nors
tarptautinius pasus išduodantiems pareigūnams nerengiamas joks specialus
mokymas, bendradarbiaujant su universitetais parengta Valstybinės
migracijos tarnybos pareigūnams skirta aukštesnio lygmens specializuota
vidinio mokymo programa, kuri jau dėstyta šiais metais (2013 m.
birželio mėn.). Savaitės trukmės mokymo programos paskaitas
skaito Kovos su korupcija padalinio pareigūnai, per jas aptariami kovos su
korupcija ir biometrinių duomenų klausimai. Panašu, kad
mokymo programa yra visapusiška ir kad padeda didinti valstybės
tarnautojų informuotumą apie korupciją ir susijusias sankcijas. Pradėjus
laikytis biometrinių dokumentų išdavimo procedūrų
reikės dar kartą įvertinti šių priemonių
efektyvumą. 2 skyrius. Neteisėta imigracija,
įskaitant readmisiją Bendras vertinimas Sienų valdymo srityje priimti
visi būtini įstatymai ir sukurta institucinė sistema, taip pat
sukurtos mokymo programos ir priimti etikos kodeksai, kad būtų
kovojama su korupcija.
Reikėtų tobulinti institucijų tarpusavio keitimąsi
informacija sudarant galimybę keistis informacija regiono ir vietos
lygmenimis. Kalbant
apie migracijos
valdymą,
Ukraina parengė visapusišką veiksmingo migracijos valdymo sistemos
pagrindą ir priėmė reikalingus teisės aktus. Prieglobsčio
srityje taip pat parengti
teisės aktai, iš esmės atitinkantys Europos ir tarptautinius
standartus, nors galimybių tobulinti dar yra – visų pirma būtina
išplėsti papildomos ir laikinos apsaugos sąvokų apibrėžtį
ir priimti nuostatas dėl prieglobsčio prašytojams teikiamų
medicininės priežiūros paslaugų. Sukurta didžioji dalis
institucijų, tačiau teisės aktams įgyvendinti
turėtų būti skiriama daugiau išteklių. Išsamios pastabos pagal politikos sritis 2
skyrius. 1 tema. Sienų valdymas ·
Visų būtinų iki 2015 m.
galiosiančios teisėsaugos institucijoms skirtos valstybinės
sienos plėtojimo ir atkūrimo programos įgyvendinimo
priemonių priėmimas, iki 2015 m. galiosiančio Valstybinės
sienos apsaugos tarnybos koncepcinio plano ir Sienų apsaugos tarnybos,
teisėsaugos institucijų ir kitų sienų valdyme
dalyvaujančių įstaigų tarpusavio bendradarbiavimo teisinio
pagrindo, kuriuo Sienų apsaugos tarnyba būtų įtraukta į
tarpvalstybinių nusikaltimų nustatymo ir tyrimo veiklą
koordinuojant veiksmus su visomis kompetentingomis teisėsaugos
institucijomis, rengimas Teisės
aktai priimti: nuo 2010 m. gruodžio mėn. galioja Sienų
kontrolės įstatymas, priimtos kitų teisės aktų ir
potvarkių pataisos. Per pastaruosius dvejus metus padaryti tik keli
nedideli su sienų kontrole susijusių teisės aktų
pakeitimai. Vienas iš tokių pakeitimų susijęs su atitinkamomis
naujojo Baudžiamojo proceso kodekso nuostatomis, kuriomis padarytas poveikis
Valstybinės sienos apsaugos tarnybos kompetencijai. Ji prarado teisę
vykdyti pradinį baudžiamąjį procesą, nes teisė vykdyti
baudžiamąjį persekiojimą (t. y. teikti išankstinį
prašymą) suteikta Prokuratūrai. Įgyvendinimo etapu reikės
aiškiau nustatyti, kaip pasikeitus Valstybinės sienos apsaugos tarnybos –
teisėsaugos institucijos – pajėgumams bus užtikrinama veiksminga kova
su tarpvalstybiniais nusikaltimais. Ukrainos ir
Rusijos valstybės sienų demarkacija pradėta 2012 m.
lapkričio mėn.; tinkama pažanga padaryta nustatant Ukrainos ir
Moldovos sienas (nustatyta 95 proc. sienos, iš viso 1 163 km,
įskaitant 88 proc. Uždniestrės ruožo). Ukrainos ir Moldovos
siena turi būti nustatyta iki 2013 m. pabaigos. Sienos su Baltarusija
nustatymo darbai kol kas nepradėti, tačiau 2013 m. birželio
mėn. Ukraina ir Baltarusija pasirašė protokolą dėl
pasikeitimo valstybinės sienos susitarimo, kurį šalys pasirašė
dar 1997 m. gegužės mėn., ratifikavimo dokumentais. Tikimasi,
kad šiuo dokumentu bus pradėti praktiniai Ukrainos ir Baltarusijos sienos
demarkacijos darbai. Nors demarkacijos darbai neužbaigti, sienų
kontrolės priemonės priimtos ir sienų kontrolę užtikrina
abiejų šalių kompetentingos institucijos. Kalbant apie
tarptautinį bendradarbiavimą, Valstybinės sienos apsaugos
tarnyba aktyviai plėtoja santykius su kaimyninių šalių valdžios
institucijomis ir kitais tarptautinių sienų srityje veikiančiais
subjektais. Pastangos užmegzti ryšius buvo tęsiamos ir šiuo metu jais vis
dažniau naudojamasi praktinio bendradarbiavimo tikslais. Tinkama pažanga
padaryta užtikrinant bendrą sienų stebėjimą pagal dvišalius
susitarimus su kaimyninėmis šalimis: nuo 2012 m. gegužės
mėn. galioja susitarimas su Vengrija, o nuo 2012 m. vasario mėn.
– susitarimas su Rusija. Bendradarbiavimas su FRONTEX tęsiamas pagal
naują 2013–2015 m. bendradarbiavimo planą, daugiausia
dėmesio skiriama bendroms operacijoms, rizikos analizei, keitimusi
informacija, darbuotojų mokymui ir bendradarbiavimui technologijų
srityje. Viena sritis,
kuriai būtina skirti dėmesio, yra institucijų tarpusavio
bendradarbiavimas. Pradinių veiksmų jau imtasi, tačiau
veiksmingas institucijų tarpusavio bendradarbiavimas, visų pirma
keitimasis informacija, palaikomas tik tarp aukščiausio lygmens
organizacijų. Itin svarbu pripažinti, kad institucijų tarpusavio
bendradarbiavimas naudingas ne tik Valstybinei sienų apsaugos tarnybai,
bet ir kitoms valdžios institucijoms, kurios atsakingos už tarpvalstybinio
nusikalstamumo prevenciją; taip pat būtina nuodugniai apsvarstyti, be
kita ko, teisiniu požiūriu, ar dar yra nereikalingų kliūčių.
Institucijos tarpusavyje keičiasi informacija Virtualiame ryšių ir
analizės centre, kurio veiklą koordinuoja Valstybinės sienų
apsaugos tarnyba ir kuris padeda palaikyti ryšius tarp specialių
Valstybinės sienų apsaugos tarnybos padalinių, Vidaus
reikalų ministerijos, Užsienio reikalų ministerijos, Valstybinės
migracijos tarnybos, Valstybinės muitinės tarnybos, Saugumo tarnybos
ir Nacionalinės valstybės tarnybos agentūros. Centras rengia
bendras analitines ataskaitas, kuriomis remdamasi Valstybinės sienos
apsaugos tarnybos ir Valstybinės muitinės tarnybos vadovybė
priima su sienų apsauga susijusius sprendimus. ·
Nacionalinės integruoto sienų valdymo
strategijos ir jos veiksmingo įgyvendinimo veiksmų plano, kuriuose
būtų nustatytas tvarkaraštis ir tolesnio teisės aktų
rengimo, organizavimo, infrastruktūros, įrangos, pakankamų
žmogiškųjų ir finansinių išteklių sienų valdymo
srityje konkretūs tikslai, priėmimas Pagrindiniai
dokumentai jau priimti: strategija patvirtina 2006 m., taip pat priimtas
2007–2015 m. veiksmų planas, kuriuo siekiama Valstybinę
sienų apsaugos tarnybą pertvarkyti į šiuolaikišką Europos
modeliu pagrįstą teisėsaugos instituciją. Dokumentas
dėl mobiliųjų dalinių pertvarkymo priimtas 2012 m.
liepos mėn., o 2011 m. priimtos strategijos (koncepciniai planai)
dėl pakrantės apsaugos ir aviacijos. Iš pasiektų
rezultatų matyti, kad apskritai minėti koncepciniai planai tinkamai
įgyvendinami (pvz., sienų kontrolės funkcijas atliekančius
šauktinius pakeitė Valstybinės sienų apsaugos tarnybos
darbuotojai, kuriems rengiamas specialus mokymas). Kalbant apie aviaciją,
šalis įsigijo papildomų lėktuvų, lakūnų mokymas
atitinka ICAO standartus. Jūrų išteklių srityje užbaigtas
projektų įgyvendinimas (dislokuotas patrulių laivas „Oral“),
šiuo metu rengiamas naujas mokymo koncepcinis planas ir profesinio mokymo
sistema. Asmenų,
transporto priemonių ir prekių, kertančių valstybinę
sieną, kontrolei naudojama integruota tarpinstitucinė informavimo ir
ryšių palaikymo sistema „Arkan“. Ši sistema, prie kurios prisijungusios
devynios ministerijos ir tarnybos, padeda keistis informacija ir teikti
funkcinę pagalbą, suteikia naudotojams galimybę valdyti
duomenų bazes ir prisijungti prie kitų duomenų bazių, taip
pat saugiai keistis informacija. Nors sistema „Arkan“ jau veikia, naudojimuisi
ja trukdo tai, kad nėra galimybių institucijoms keistis informacija
vietos ir regionų lygmeniu. ·
Mokymo programų rengimas ir korupcijos
prevencijos etikos kodeksų, skirtų konkrečiai sienos apsaugos
pareigūnams, muitininkams ir kitiems pareigūnams, dirbantiems
sienų valdymo srityje, priėmimas Valstybinės
sienų apsaugos tarnybos akademija tobulina mokymo programų
turinį ir gerina mokymo sąlygas. Kalbant apie institucinę
sistemą, Valstybinėje sienų apsaugos tarnyboje sukurtas
specialus padalinys, kuriam pavesta konkreti korupcijos prevencijos užduotis.
Akademijos mokymo programoje numatytos 114 akademinių valandos
trukmės teisės studijos, susijusios su kova su korupcija ir su
darbuotojų, atsakingų už sienų valdymą, elgesio kodeksu. Už
sienų valdymą atsakingiems darbuotojams rengiamas specialus
aukštesnio lygmens mokymas. Taikomos ir
kitos konkrečios priemonės: sukurtas piliečių skundų
priėmimo centras ir 24 valandas per parą veikianti pagalbos linija.
Rengiamos kovos su korupcija kampanijos, į kurias taip pat
įtraukiamos tam tikros NVO. Kalbant apie
muitus, Pajamų ir mokesčių ministerija taip pat sustiprino
Vidaus saugumo departamentą, tiriantį korupcijos atvejus. Jam
suteikti didesni įgaliojimai nustatyti korupcijos nusikaltimus muitų
srityje ir vykdyti jų prevenciją. Strategijoje dėl kovos su
korupcija muitų srityje nustatyti šie tikslai: taikant prevencines
priemones mažinti darbuotojų korupcijos atvejų skaičių ir
formuoti neigiamą požiūrį į kyšių ėmimą.
2013 m. vasario mėn. surengta operacija „Valstybinės sienos
2013 m.“, kuria siekiama spręsti šią problemą. 2 skyrius. 2 tema. Migracijos valdymas ·
Migracijos politikos teisinio pagrindo, kuriuo
būtų nustatyta veiksminga migracijos valdymo institucinė
sistema, užsieniečių atvykimo į šalį ir buvimo joje
taisyklės, Ukrainos piliečių (grįžtančių
savanoriškai arba pagal ES ir Ukrainos readmisijos susitarimą)
reintegracijos priemonės, migracijos srautų stebėjimas, kovos su
neteisėta migracija priemonės (įskaitant grąžinimo
procedūras, asmenų, kuriems taikomos tokios procedūros, teises,
sulaikymo sąlygas, pastangas sudaryti readmisijos susitarimus su
pagrindinėmis kilmės šalimis, neteisėtų migrantų
nustatymą šalyje), priėmimas Jau priimtas ir nuo 2011 m. rugsėjo mėn. galioja
pagrindų įstatymas dėl užsieniečių ir asmenų be
pilietybės. Jame nustatytos tokių asmenų atvykimo, buvimo šalyje
ir grįžimo taisyklės. Atsižvelgiant į ankstesnes Komisijos
rekomendacijas, kiti penki įstatymai pakeisti, kad būtų
įtrauktos išsamios taisyklės dėl išsiuntimo
procedūros, dėl migrantams išduodamų dokumentų ir dėl
Valstybinei sienų apsaugos tarnybai suteiktos papildomos kompetencijos
priverstinio grąžinimo srityje. Papildomos veiklos taisyklės nustatytos potvarkiuose, kuriais
užtikrintos aiškesnės su teisėtu buvimu susijusios procedūros. Grąžintų ar savanoriškai grįžusių Ukrainos
piliečių reintegracija yra Integracijos veiksmų plano, skirto
migrantams ir Ukrainos piliečiams, dalis. Potvarkiu sprendžiamos tam
tikros problemos (pvz., dirbant užsienyje neformaliai įgyto profesinio
mokymo patvirtinimas). 2013 m. birželio mėn. sakydamas metinę
kalbą Aukščiausioje Radoje Prezidentas paskatino laikytis platesnio
požiūrio į reintegraciją darbo rinkoje ir Socialinių
reikalų ministerijai pavedė užduotį šioje srityje parengti
įstatymą ir tikslinę nacionalinę programą. Savanoriško
grįžimo taisyklės išdėstytos 2012 m. potvarkyje,
tačiau būtų naudinga išsamiau paaiškinti, kaip veiktų toks
mechanizmas. Vykdant
neteisėtų migrantų privalomo arba priverstinio išsiuntimo
procedūrą užsienietis sulaikomas Migrantų sulaikymo centre ne
ilgesnį kaip 12 mėnesių laikotarpį, kuris būtinas
teismo sprendimui dėl privalomo išsiuntimo įvykdyti, kaip nurodyta
atitinkamose 2011 m. įstatymo dėl užsienio piliečių ir
asmenų be pilietybės teisinio statuso[6]
nuostatose. Nepriimta jokių nuostatų dėl sprendimo dėl
administracinio sulaikymo Migrantų sulaikymo centre teisminės
priežiūros, išskyrus atvejus, kai sykiu teikiamas skundas dėl bylos
nagrinėjimo iš esmės, t. y. dėl išsiuntimo[7];
teisėsaugos institucijos turi informuoti Prokuratūrą per
24 valandas. Kalbant apie institucinius pajėgumus, Valstybinė
migracijos tarnyba yra pagrindinė institucija, įgyvendinanti ir
koordinuojanti migracijos politiką. 2011 m. sukurta ir dabar visu
pajėgumu veikianti tarnyba turi pagrindinį biurą, kuriame dirba
199 pareigūnai, ir regioninius biurus, kuriuose dirba 5 133
pareigūnai; taip pat planuojama papildomai įdarbinti
1 500 darbuotojų, kurių veiklos sritis būtų kova su
neteisėta migracija. Tarnyba kompetentinga spręsti teisėtos ir
neteisėtos migracijos klausimus, nors dėl pastarųjų (pvz.,
sulaikymo) civilinio pobūdžio ji turi pasitelkti teisėsaugos
institucijas. Kalbant apie
readmisiją, Ukraina sudarė readmisijos susitarimus su Europos
Sąjunga, kurie galioja nuo 2008 m. sausio 1 d. Įgyvendinimo
protokolas pasirašytas su Austrija; vyksta paskutinis derybų dėl
panašių protokolų su Čekija, Lenkija ir Estija etapas, derybos
vyksta su kitomis 12 valstybių narių. Pasirašytas ir 2013 m.
įsigaliojo naujas susitarimas su Rusija dėl greitesnių
readmisijos procedūrų. Derybos vyksta su nemažai kitų šalių
(Vakarų Balkanų šalimis, Šveicarija ir Islandija). Jungtinis ES ir
Ukrainos readmisijos komitetas posėdžiavo 2012 m. gegužės
mėn. ir aptardamas įvairius techninius klausimus priėjo prie
išvados, kad didelių
problemų įgyvendinant susitarimą nekyla. ·
Nacionalinės migracijos valdymo
strategijos, kuria siekiama veiksmingai įgyvendinti migracijos politikos
teisės aktus, ir veiksmų plano, kuriame nustatytas tvarkaraštis,
konkretūs tikslai, veikla, rezultatai, veiklos rezultatų rodikliai ir
numatyta pakankamai žmogiškųjų bei finansinių išteklių,
priėmimas 2011 m. gegužės 30 d. priimta Migracijos ir prieglobsčio
strategija, kurioje nustatytos tendencijos, principai ir prioritetai, taip pat
veiksmų planas, kuriame nustatyta veikla, tvarkaraštis ir atsakingos
institucijos. Laikinai tarpinstitucinei komisijai pavesta užduotis
įgyvendinti migracijos politiką; sukurta Koordinavimo taryba, kuri
koordinuos veiksmų plane numatytą veiklą. ·
Migracijos srautų stebėjimo
mechanizmo sukūrimas, reguliariai atnaujinamo Ukrainos migracijos
profilio, kuriame pateikiami duomenys tiek apie neteisėtą, tiek apie
teisėtą migraciją, parengimas ir įstaigų,
atsakingų už duomenų, susijusių su migracijos mastu ir srautais,
rinkimą bei analizę, įsteigimas Atsižvelgiant
į 2012 m. Ministrų kabineto rezoliuciją, migracijos
srautų stebėjimo mechanizmas kuriamas kaip integruotos
tarpinstitucinės informavimo sistemos „Arkan“ (žr. 1 temą apie
sienų valdymą) posistemė. Nustatyti įgaliojimai. Migracijos
profiliai reguliariai atnaujinami; 2012 m. migracijos profilį
(paskelbtą 2013 m.) Valstybinė migracijos tarnyba rengė
savarankiškai aktyviai padedama Tarptautinės darbo organizacijos
ekspertų. Kalbant apie
rizikos analizę, remiantis 2011 m. priimta strategija vis dar
rengiama kovos su neteisėta imigracija padedant Ryšių ir
analizės centrui metodika. Šiuo metu visą darbą atlieka
Valstybinės migracijos tarnybos analizės skyrius, kuris rankiniu
būdu ir nesinaudodamas IT iš atitinkamų institucijų renka
statistinius ir kitus duomenis. 2 skyrius. 3 tema. Prieglobsčio
politika ·
Tarptautinius standartus (1951 m. Ženevos
konvenciją ir Niujorko protokolą) ir ES standartus
atitinkančių prieglobsčio srities teisės aktų, kuriais
nustatomas tarptautinės apsaugos pagrindas (įskaitant papildomos
apsaugos formas), tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo
procedūrinės taisyklės, taip pat prieglobsčio
prašytojų ir pabėgėlių teisės, priėmimas Galioja 2011 m. priimtas pagrindinis įstatymas dėl
pabėgėlių ir asmenų, kuriems reikalinga papildoma ir
laikina apsauga. Juo sukurtas tinkamas prieglobsčio procedūrų
teisinis pagrindas, iš esmės atitinkantis Europos ir tarptautinius
standartus. Tačiau tam tikri aspektai dar turi būti tobulinami, nes
nepaisant Komisijos anksčiau pateiktų rekomendacijų ir UNHCR
liepos mėn. šalies ataskaitoje pateiktų pastabų[8] įstatymas nebuvo iš
dalies pakeistas. Visų pirma turėtų būti išplėsta
papildomos ir laikinos apsaugos apibrėžtis, taip pat turėtų
būti numatyta nemokamai prieglobsčio prašytojams teikiama būtina
medicininė priežiūra, bent skubioji medicininė pagalba.
Valstybinė migracijos tarnyba jau parengė projektą dėl
skubiosios medicininės pagalbos teikimo prieglobsčio prašytojams.
Atsižvelgiant į pateiktas rekomendacijas, siekiant suderinti kitus
teisės aktus su pagrindiniu įstatymu, 2012 m. imtasi
veiksmų, kuriais nustatytos įvairios asmenų, kuriems suteikta
laikina ir papildoma apsauga, teisės naudotis švietimo, sveikatos
priežiūros paslaugomis, gauti išmokas šeimai, naudotis socialinėmis paslaugomis
ir pan. Kalbant apie prieglobsčio procedūrą, susijęs
įstatymas taip pat galioja, tačiau jis turi būti tobulinamas,
visų pirma reikia pakeisti skundų teikimo terminą, kuris šiuo
metu yra penkios dienos, nepaisant to, kad Ukrainos valdžios institucijų
teigimu, teismai šio termino nesilaiko griežtai.
Taip pat turėtų būti įtraukta konkreti su informacija apie
kilmės šalį susijusi nuoroda. Būtina išaiškinti tokius klausimus
kaip teisė naudotis vertimo žodžiu paslaugomis, pokalbių konfidencialumas,
prieglobsčio prašymų atmetimo ir nepriimtinumo motyvų
pateikimas. Galiausiai turi būti nustatytos aiškios taisyklės,
susijusios su sulaikymu, ypatingą dėmesį skiriant būtinam
teismo leidimui. Kalbant apie
teisinę pagalbą, priimtas įstatymas dėl nemokamos
teisinės pagalbos, kuris bus taikomas nuo 2014 m. ir pagal kurį
bus sukurti teisininkų centrai, kuriuose dirbs užsieniečiams ir
prieglobsčio prašytojams pagalbą teiksiantys teisininkai; kol kas
neaiški jų finansavimo tvarka. Tačiau pagal įstatymą
numatyta, kad teisinė pagalba teikiama tik tų šalių, su kuriomis
Ukraina yra pasirašiusi dvišalius susitarimus dėl nemokamos teisinės
pagalbos, piliečiams. Dėl tokios nuostatos daugelis prieglobsčio
prašytojų de facto netenka teisės pasinaudoti nemokama teisine
pagalba. 2012 m.
liepos mėn. priimtas veiksmų planas dėl pabėgėlių
ir asmenų, kuriems reikalinga papildoma apsauga, integracijos, kuriuo
skirtingos institucijos, įskaitant Socialinių reikalų
ministeriją, skatinamos laikytis labiau koordinuoto požiūrio,
tačiau turi būti sprendžiami tokie svarbūs klausimai kaip
veiksmų plano įgyvendinimui skirto biudžeto numatymas. Valstybinė
migracijos tarnyba yra pagrindinė vyriausybinė institucija,
kompetentinga priimti sprendimus dėl prieglobsčio prašytojų.
Siekiant užtikrinti įgyvendinimą, reikia padidinti darbuotojų,
sprendžiančių su prieglobsčio prašytojais susijusius klausimus,
skaičių ir racionalizuoti sprendimų priėmimo procesą.
Santykiai su pilietine visuomene ir UNHCR beveik nepagerėjo. 3 skyrius. Viešoji tvarka ir
visuomenės saugumas Bendras
vertinimas Priimti
organizuoto
nusikalstamumo prevencijos ir kovos su juo teisės aktai ir sukurta šios srities politinė sistema.
Priimtas Kovos su organizuotu nusikalstamumu įstatymas, atitinkama
Valstybės politikos strategija ir prie jos pridedamas veiksmų planas,
kurie iš esmės atitinka Europos ir tarptautinius standartus. Konsoliduoti prekybos žmonėmis prevencijos
ir kovos su ja teisės aktai, politikos ir institucinė sistema, kurie
iš esmės atitinka Europos ir tarptautinius standartus. 2012–2015 m.
veiksmų plane įtvirtintas visapusiškas požiūris į kovą
su prekyba žmonėmis. Kalbant
apie kovos
su korupcija politiką, nors per pastaruosius dvejus metus padaryta nemenka pažanga,
būtina toliau tobulinti teisės aktus ir politikos sistemą. Kalbant
apie teisėsaugos
institucijų tarpusavio bendradarbiavimą, apskritai tinkamiau koordinuojama veikla ir todėl
veiksmingiau keičiamasi informacija. Priimti pinigų plovimo ir teroristų
finansavimo
prevencijos ir kovos su jais teisės aktai ir politikos sistema, kurie
atitinka Europos ir tarptautinius standartus. Ukraina prisijungė prie
visų JT ir Europos Tarybos konvencijų viešosios tvarkos ir saugumo
srityje ir prie daugelio JT ir Europos Tarybos konvencijų kovos su
terorizmu srityje. Reikėtų
dėti daugiau pastangų, kad būtų daroma pažanga siekiant
sudaryti susitarimus su Europolu ir Eurojustu. Priimti
duomenų
apsaugos teisės aktai ir
sukurta institucinė sistema, atitinkantys Europos standartus, tačiau
tam tikri koregavimai vis dar būtini siekiant išplėsti Duomenų
apsaugos priežiūros institucijos kompetenciją. Ukraina
parengė
kovos su narkotikais
teisės aktus, politinę ir institucinę sistemas, kurie atitinka
Europos ir tarptautinius standartus. Toliau
konsoliduoti
teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose teisės aktai. Ukraina jau ratifikavo Europos Tarybos
konvencijos dėl savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose
antrąjį papildomą protokolą ir į naująjį
Baudžiamojo proceso kodeksą įtraukė atitinkamas nuostatas. Neatsižvelgiant
į VRLVP kriterijų, svarbu pažymėti, kad Ukraina dėjo
pastangas vykdydama teisminių institucijų ir prokuratūros
reformas, kurios glaudžiai susijusios su Konstitucijos reforma. Išsamios pastabos 3 skyrius. 1 tema. Organizuoto
nusikalstamumo, terorizmo bei korupcijos prevencija ir kova su jais ·
Visapusiškos organizuoto nusikalstamumo
prevencijos ir kovos su juo strategijos ir jos veiksmų plano, kuriame
nurodytas tvarkaraštis, konkretūs tikslai, veikla, rezultatai, veiklos
rezultatų rodikliai ir pakankamai žmogiškųjų bei finansinių
išteklių, priėmimas 2011 m.
peržiūrėtu įstatymu dėl kovos su organizuotu nusikalstamumu
organizavimo ir teisinių principų sukurtas kovos su organizuotu
nusikalstamumu teisinis pagrindas ir organizacinio pobūdžio
priemonės, nustatytos atsakingos valdžios institucijos, jų
kompetencija ir bendradarbiavimo būdai. Be įstatymo, taip pat galioja
2011 m. spalio mėn. priimta Kovos su organizuotu nusikalstamumu
valstybės politikos strategija (koncepcinis planas), kurios
įgyvendinimo principai išdėstyti 2012 m. sausio mėn.
priimtame Veiksmų plane. Organizuoto
nusikalstamumo prevencijos ir kovos su juo teisinė sistema galutinai
sukurta padarius atitinkamus Baudžiamojo kodekso pakeitimus ir 2012 m.
lapkričio 19 d. įsigaliojusio naujojo Baudžiamojo proceso kodekso
nuostatų pakeitimus. Į Baudžiamojo proceso kodeksą
įtrauktos esminės kovos su organizuotu nusikalstamumu nuostatos,
visų pirma išsamios taisyklės dėl slaptųjų tyrimų
priemonių, o Baudžiamajame kodekse nustatyti kriterijai, pagal kuriuos nusikaltimai
gali būti laikomi organizuotu nusikalstamumu, ir nustatyta griežtesnė
baudžiamoji atsakomybė. Liudytojų apsauga dar labiau sustiprinta
nustačius apsaugos priemones. Tačiau būtų tikslinga
nustatyti papildomas konkrečias nuostatas dėl buvusių nusikalstamų
grupuočių narių bendradarbiavimo su teisėsaugos
institucijomis kuriant specialias paskatų ir atlygio už
bendradarbiavimą programas. Kalbant apie baudžiamąjį
procesą, siekiant dar veiksmingesnės kovos su organizuotu
nusikalstamumu, būtų naudinga nustatyti griežtesnes turto
konfiskavimu priemones (išplėstinis konfiskavimas, ne apkaltinamuoju
nuosprendžiu pagrįstas konfiskavimas, atitinkamos vertės turto
konfiskavimas ir galiausiai nepriklausomos įstaigos, kuri valdytų
areštuotą ir konfiskuotą turtą, sukūrimas). Kalbant apie
politikos sistemą, nuodugniai įgyvendinamas valstybės politikos
koncepcinis planas ir prie jo pridėtas išsamus veiksmų planas,
siekiama tikslų bei laikomasi terminų, daugiausia dėmesio
skiriant atitinkamų teisės aktų analizei ir paskesnėms
pataisoms, taip pat veiksmingo bendradarbiavimo mechanizmo rengimui. Be to,
sisteminga priežasčių ir veiksnių metinė analizė
atliekama naudojantis vienu bendru visų ikiteisminių tyrimų
registru, kuris sukurtas Generalinėje prokuratūroje. Galiausiai
kalbant apie institucijas, naujajame Baudžiamojo proceso kodekse nustatyta, kad
pagrindinę koordinavimo ir priežiūros funkciją atlieka
prokuratūra, ir nurodyta, kam suteikti įgaliojimai priimti
sprendimą kilus konfliktui. Kovoti su organizuotu nusikalstamumu
specialiai sukurtos valdžios institucijos Vidaus reikalų ministerijoje ir
Saugumo Tarnyboje gali toliau tobulinti valdžios institucijų,
įtrauktų į kovą su organizuotu nusikalstamumu,
sistemą. ·
Įstatymo dėl kovos su prekyba
žmonėmis ir veiksmų plano, kuriuo veiksmingai įgyvendinama
Valstybinė kovos su prekyba žmonėmis programa ir kuriame nustatytas
tvarkaraštis, konkretūs tikslai, veikla, rezultatai, veiklos
rezultatų rodikliai ir pakankamai žmogiškųjų
bei finansinių išteklių, priėmimas Nuo 2011 m.
spalio mėn. galioja įstatymas dėl kovos su prekyba žmonėmis.
Jame nustatytos pagrindinės prekybos žmonėmis prevencijos ir kovos su
ja nuostatos, taip pat nuostatos dėl aukoms teikiamos pagalbos ir jų
apsaugos laikantis atitinkamų ES ir tarptautinių standartų
(Europos Tarybos konvencija). Šį įstatymą per pastaruosius
dvejus metus papildė įvairūs teisės aktai, kuriais
pastebimai patobulinta ir konsoliduota teisės sistema ir atsižvelgta
į beveik visas rekomendacijas, kurios buvo pateiktos Komisijos parengtoje
Antrojoje pažangos ataskaitoje. Siekiant
įgyvendinti įstatymą priimti antrinės teisės aktai:
2012 m. gegužės mėn. Ministrų kabineto rezoliucija dėl
standartizuotų procedūrų prekybos žmonėmis aukos statusui
suteikti ir 2012 m. rugpjūčio mėn. Ministrų kabineto
rezoliucija dėl subjektų, kovojančių su prekyba žmonėmis,
nacionalinio ryšių palaikymo mechanizmo. Pastarosios rezoliucijos tikslas
– išvengti kompetencijos dubliavimosi ir sukurti visapusišką sistemą. Kalbant
apie aukų procesines teises, tam tikros į Baudžiamojo
proceso kodeksą, galiojantį nuo 2012 m. lapkričio 19 d.,
įtrauktos liudytojų apsaugos nuostatos yra svarbios ir prekybos
žmonėmis aukoms (uždari posėdžiai, nuotoliniu būdu atliekamas
ikiteisminis tyrimas ir nuotoliniu būdu rengiami teismo posėdžiai).
Procesinės teisės galėtų būti dar labiau sustiprintos
numačius galimybę imtis apsaugos priemonių prieš apklausiant
galimas aukas ir net šiuo pradiniu etapu užtikrinant konfidencialumą.
Kalbant apie užsieniečius, kurie yra prekybos žmonėmis aukos,
teisės aktas dėl užsieniečių teisinio statuso
galėtų būti papildytas, kad pripažinus jų kaip aukų
statusą jiems būtų suteikta galimybė gauti leidimus
gyventi. 2012 m.
gegužės mėn. priimtas veiksmų planas, kuriame numatytos iki
2015 m. įgyvendintinos priemonės ir tvarkaraštis, tikslai,
rezultatai ir veiklos rezultatų rodikliai. Sukūrus stebėjimo ir
tinkamesnio koordinavimo sistemą aukoms teikiama didesnė pagalba
(reabilitacija ir socialinė, teisinė, medicininė ir
psichologinė pagalba). Prevencijos tikslais rengiamos ir iš biudžeto
lėšų finansuojamos informacinės ir kitos informuotumo didinimo
kampanijos. Parengtos aukštesnio lygmens mokymo programos, skirtos
valstybės tarnautojams, įskaitant tiesiogiai su aukomis
dirbančius pareigūnus, ir joms numatytas finansavimas. Tačiau
pagalbai teikti skirtomis lėšomis iš biudžeto turėtų būti
tinkamiau užtikrinami pakankami ištekliai nacionaliniu ir vietos lygmeniu. Institucinės
sistemos požiūriu Socialinių reikalų ministerija nuo
2012 m. sausio mėn. atlieka prevencinių priemonių
koordinavimo nacionaliniu lygmeniu funkciją; su NVO, įtrauktomis
į 2013 m. balandžio mėn. su visų Ukrainos NVO,
kovojančių su prekyba žmonėmis, koalicija pasirašytą
Bendradarbiavimo memorandumą, susitarta dėl bendradarbiavimo
būdų. Turėtų būti sukurta skaidri pilietinės
visuomenės organizacijų, dalyvaujančių teikiant socialines
paslaugas prekybos žmonėmis aukoms, sistema. Kalbant
apie prekybą žmonėmis, prokurorui pavesta teisėsaugos
institucijų veiksmų koordinavimo funkcija, o nuo 2013 m.
rugpjūčio mėn. Milicijoje įkurtas atskiras skyrius, kuriam
suteikti specialūs tyrimo įgaliojimai. ·
Korupcijos prevencijos ir kovos su ja
įstatymo priėmimas; vienos nepriklausomos kovos su korupcija
institucijos sukūrimas; už kovą su korupcija atsakingų valdžios
institucijų veiksmų koordinavimo ir keitimosi informacija stiprinimas 2011 m.
balandžio mėn. priėmus kovos su korupcija teisės aktus, Ukraina
ėmėsi tolesnių teisėkūros iniciatyvų (pvz.,
2013 m. gegužės mėn. teisės aktų rinkiniai), kad
būtų atsižvelgta į kai kurias Komisijos ir Valstybių prieš
korupciją grupės (GRECO) rekomendacijas. Tuo pačiu
reikėtų pabrėžti, kad palyginti su strategišku ir nuosekliu
požiūriu į teisės aktų reformas, dažni fragmentiški
teisės aktų pakeitimai gali sukelti didelį pavojų teisiniam
tikrumui ir apsunkinti kovos su korupcija politikos įgyvendinimą.
Būtina dėti daugiau pastangų gerinant teisėkūros
proceso kokybę, laikytis strategiško požiūrio, pagrįsto
tinkamais poveikio vertinimais, ir didinti informuotumą apie daromus
teisės aktų pakeitimus. Kalbant apie
baudžiamąją teisę, galima pastebėti teigiamų
pokyčių, pvz., toliau tikslinama korupcijos nusikaltimų
apibrėžtis. Be to, priimtas įstatymas dėl Administracinių
teisės pažeidimų kodekso straipsnių, kurie taikyti
nusikaltimams, dėl kurių užtraukiama baudžiamoji atsakomybė už
aktyvią arba pasyvią korupciją, panaikinimo. 2012 m. priimtos etiško elgesio
taisyklės, taikomos visiems asmenims, užimantiems pareigas centrinio ar
vietos lygmens valdžios institucijose. Privačiajame
sektoriuje pažanga padaryta nustačius bendrovių baudžiamąją
atsakomybę už korupcijos nusikaltimus, padarytus siekiant naudos
juridiniams subjektams arba jų vardu. Ne visiškai aišku, ar naujasis
teisės aktas taikomas bendrovių atsakomybei, kai nėra
priežiūros ar kontrolės priemonių, ir kaip tai būtų
užtikrinama. Šiuo metu fiziniams asmenims ir juridiniams subjektams
galiojančios sankcijos už korupcijos nusikaltimus privačiajame
sektoriuje nepakankamai atgrasomos. Parlamentui pateiktas naujas
įstatymas, kuriuo siekiama griežtinti bausmes, tačiau laisvės
atėmimo bausmės asmenims toliau būtų taikomos kaip
alternatyva už ne tokius sunkius nusikaltimus. 2011–2015 m.
nacionalinės kovos su korupcija strategijos įgyvendinimo
stebėjimas yra viena iš Nacionalinio kovos su korupcija komiteto
užduočių. Pasikonsultavus su pilietine visuomene ir skyrus pakankamai
išteklių iš biudžeto, būtų naudinga atnaujinti atitinkamame
veiksmų plane (nacionalinėje programoje), kurio
įgyvendinimą koordinuoja Teisingumo ministerija, numatytas priemones.
Pilietinės visuomenės atstovai sudaro penktadalį Nacionalinio
kovos su korupcija komiteto narių. Tačiau komitetas pernai
neposėdžiavo ir vien tai, kad pilietinei visuomenei atstovaujama šiame
komitete, dar nereiškia, kad bus pasiekta konkrečių rezultatų.
GRECO nurodė, kad tebėra abejonių dėl komiteto
„pajėgumų faktiškai atlikti reikšmingą stebėjimo
funkciją“. 2012
m. lapkričio 20 d. įsigaliojusiu naujuoju Baudžiamojo proceso kodeksu
prokurorui suteikti dar didesni baudžiamojo proceso priežiūros
įgaliojimai. Rengiamas naujas teisės aktas dėl
prokuratūrų veiklos. Tačiau lieka abejonių dėl to,
kokios nepriklausomumo ir veiksmingumo garantijos užtikrinamos dabartine
institucine sistema, taip pat atsižvelgiant į teisėsaugos
institucijų ir prokuratūrų specializaciją kovos su
korupcija srityje, jų funkcijų atskyrimą ir konkretų
bendradarbiavimą. GRECO nurodė, kad iki šiol ne iki galo atsižvelgta
į jos rekomendacijas, susijusias su prokurorų nepriklausomumo nuo
politinio kišimosi garantijomis, ir pripažino, kad neišspręsti
konstituciniai ir praktiniai uždaviniai trukdo priimti su prokuratūrų
reformomis susijusius teisės aktus. Priimtos Baudžiamojo kodekso ir
Baudžiamojo proceso kodekso pataisos, įskaitant nuostatas dėl
atitinkamos vertės turto konfiskavimo ir konfiskavimo iš
trečiųjų asmenų. Susirūpinimą
kelia parlamento narių teisinė neliečiamybė: nesant
galimybių jų traukti baudžiamojon atsakomybėm ir sulaikyti, kyla
pavojus, kad bus trukdoma vykdyti teismo procesus ir kad jie bus politizuoti. Be
parlamento sutikimo parlamento nario atžvilgiu negalima atlikti jokių
baudžiamojo persekiojimo veiksmų (įskaitant išankstinius tyrimus,
kratas, klausymąsi, slaptas operacijas ir pan.). Tai gali labai sumažinti
baudžiamojo persekiojimo veiksmingumą bei tinkamumą ir gali
paskatinti parlamentą perimti teismų sistemos funkcijas. Tam
tikrą susirūpinimą taip pat kelia teisėjų ir
prokurorų teisinė neliečiamybė – jie negali būti
suimami arba areštuojami, taip pat tai, kad sprendimus dėl neliečiamybės
panaikinimo priima parlamentas. Parlamentui pateiktas įstatymo projektas,
kuriuo Aukštajai teisingumo tarybai suteikiami įgaliojimai panaikinti
teisėjų ir prokurorų neliečiamybę. Nors
Ukrainoje valstybės tarnautojai turi skelbti informaciją apie savo
turtą, būtina dėti daugiau pastangų siekiant sukurti
tinkamą ir nepriklausomą tikrinimo mechanizmą ir
veiksmingų, proporcingų ir atgrasomųjų sankcijų
sistemą. Valdžios institucijose sukurti specialūs vidaus
kontrolės mechanizmai; Pajamų ir mokesčių ministerijai
pavesta turto deklaracijų tikrinimo užduotis. Tačiau būtina
užtikrinti, kad informacija apie turto deklaracijas būtų plačiau
skelbiama ir prieinama elektroniniu būdu. Be to, kol kas neaišku, kaip bus
organizuojamas Pajamų ir mokesčių ministerijos darbas, kokia
metodika ir priemonės bus taikomos ir kaip bus užtikrinti jos
pajėgumai atlikti šią naują papildomą užduotį.
Ministerijai nebus suteikti įgaliojimai pačiai taikyti sankcijas. Ji
galės tik perduoti informaciją kitoms įstaigoms arba
teisėsaugos institucijoms. Būtina aiškiai nustatyti Valstybinės
pajamų ir mokesčių tarnybos ir kitų administracinių
bei teisėsaugos institucijų bendradarbiavimo tikrinant turto
deklaracijas būdus. Numatytos tam tikros interesų konfliktų
vidaus kontrolės priemonės, tačiau nevykdomas joks
nepriklausomas išorės tikrinimas. Sankcijų režimas turi būti
sugriežtintas siekiant užtikrinti, kad laiku būtų taikomos
atgrasomosios sankcijos ir priemonės, kuriomis atitaisoma viešajam
interesui padaryta arba galima žala. 2012 m.
viduryje priimtos teisės aktų nuostatos dėl naujos
elektroninės viešųjų pirkimų sistemos. Lieka
neišspręstų klausimų, pvz., būtina didinti
viešųjų pirkimų skaidrumą ir racionalizuoti
viešųjų pirkimų sutarčių skyrimo procedūras, spręsti
susirūpinimą keliančius klausimus dėl galimybių
dalyvauti viešųjų pirkimų konkursuose ribojimo, išaiškinti,
kokios įmonės priklauso perkančiųjų subjektų,
kuriems taikomos viešųjų pirkimų taisyklės, kategorijai,
visų pirma, kai tai susiję su valstybės įmonėmis ir
viešąsias paslaugas teikiančiomis įmonėmis. Parlamentui
pateiktas įstatymo projektas, kuriuo siekiama didinti viešųjų
išlaidų, įskaitant valstybinių įmonių išlaidų,
skaidrumą. Ukrainos
įstatymais reikalaujama, kad valstybės tarnautojai praneštų apie
korupcijos atvejus, ir į juos įtrauktos bendros nuostatos dėl
informatorių apsaugos. Praktinis informatorių apsaugos nuostatų
taikymas yra gana ribotas (t. y. jos taikomos tik vykstant baudžiamajam
tyrimui). Siekdama spręsti šią problemą Ukraina į
konkretiems sektoriams taikomus teisės aktus įtraukė keletą
bendrų nuostatų. Būtina toliau plėsti apsaugos taikymo
sritį ir skatinti pasitikėjimą pranešimų teikimo
mechanizmais. Politinių
partijų ir rinkimų kampanijų finansavimo srityje tebėra
didelių trūkumų. Siekiant atsižvelgti į GRECO
rekomendacijas, šiuo metu rengiamas įstatymo projektas. 2013 m.
pradžioje GRECO priėjo prie išvados, kad tinkamai neatsižvelgta į 11
iš 25 rekomendacijų, kurios buvo pateiktos pirmaisiais dviem jungtinio
vertinimo etapais. GRECO pabrėžė, kad tokių itin svarbių
sričių kaip prokuratūros, viešojo administravimo reformos ir
viešųjų pirkimų teisinė sistema „kol kas neparengta,
todėl neužtikrinamas teisinis saugumas ir būtinos įgyvendinimo
priemonės netenka prasmės“. ·
Nacionalinės pinigų plovimo ir
teroristų finansavimo prevencijos ir kovos su jais strategijos
priėmimas; įstatymo dėl teroristų finansavimo prevencijos
priėmimas Pastaraisiais
metais kovos su pinigų plovimu srityje pastebimai patobulinti teisės
aktai ir veikia tinkama sistema, kuria užtikrinama bendros politikos
priežiūra. Kiekvienais metais priimamas Veiksmų planas, kuriame
išsamiai išdėstomas Ministrų kabineto priimtos iki 2015 m.
galiojančios Nacionalinės strategijos įgyvendinimo planas. Jame
pateikiamos konkrečios priemonės ir atsakomybė už jų
įgyvendinimą suteikiama konkrečioms institucijoms. Plane taip pat
nurodyti įvairių priemonių įgyvendinimo tvarkaraščiai. Atsakomybė
už konkrečių sektorių priežiūrą tenka įvairioms
institucijoms, o pagrindinės funkcijos suteiktos Finansinės žvalgybos
padaliniui. Jame dirba aukštos kvalifikacijos analitikai, kasdien vertinantys
iš informaciją teikiančių institucijų gaunamus pranešimus.
Pastaraisiais metais vykdytos institucinių pajėgumų stiprinimo
programos, skirtos Finansinės žvalgybos padaliniui ir kitoms
teisėsaugos institucijoms, veikiančioms kovos su pinigų plovimu srityje. Priimtomis
teisės aktų pataisomis nustatytos sankcijos už prekybą
vertybiniais popieriais, pasinaudojant viešai neatskleista informacija, ir
manipuliavimu rinka; už šiuos veiksmus taikomos sankcijos pagal
Administracinių teisės pažeidimų kodeksą arba pagal
Baudžiamąjį kodeksą. Juridiniams asmenims, pripažintiems kaltais
už šiuos nusižengimus, taikoma finansinė atsakomybė ir licencijos
vykdyti veiklą rinkoje panaikinimas. Sritys, kuriose
būtina dėti daugiau pastangų, yra susijusios su poreikiu į
teisės aktus įtraukti nuostatas dėl politikoje
dalyvaujančių asmenų ir aiškiai nustatyti, kad pinigų
plovimas pats savaime yra nusikaltimas, nors tai jau patvirtinta tam tikra
susijusia teismo praktika. Siekiant geresnių kovos su didelio masto
ekonominiais nusikaltimais rezultatų ir iš nusikaltėlių
grupuočių atimti neteisėtai įgytą turtą,
pinigų plovimas neturėtų būti siejamas vien su
nusikaltėlių mėginimais slėpti nusikaltimų
įrodymus. ·
Naujos nacionalinės kovos su narkotikais
strategijos ir susijusio veiksmų plano priėmimas; susitarimo
memorandumo su Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centru
(ENNSC) ratifikavimas Priimti tinkami
teisės aktai ir politikos bei institucinės priemonės,
atitinkantys Europos ir tarptautinius standartus. Nuo 2010 m.
galioja 2011–2015 m. narkotikų vartojimo prevencijos ir kovos su
prekyba narkotikais, psichotropinėmis medžiagomis ir jų prekursoriais
nacionalinės politikos įgyvendinimo strategija (koncepcinis planas)
ir jos veiksmų planas. Taip pat galioja 2011 m. priimtas
stebėjimo sistemos koncepcinis planas ir 2012 m. liepos mėn.
priimtas jo veiksmų planas. Šiems politikos
dokumentams įgyvendinti priimti keli įstatymai ir potvarkiai. 2013 m.
rugpjūčio 28 d. Prezidento dekretu patvirtinta nauja iki 2020 m.
galiosianti Kovos su narkotikais strategija. Ja užtikrinamas nacionalinis
saugumas, tačiau prioritetas teikiamas žmogaus teisių apsaugai
(lengvinamos galimybės gauti narkotikų gydymosi tikslais, apskritai
pabrėžiama medicininė ir teisinė pagalba, prevencijos
profilių tobulinimas). Šiuo tikslu analitinė stebėjimo sistema
turėtų suteikti galimybę juridiniams subjektams teikti
gydymą ir naudoti narkotines medžiagas darbo tikslais. Rengiant
strategijos projektą konsultuotasi su akademine visuomene, NVO ir
tarptautinėmis organizacijomis, įskaitant Europos Tarybos Pompidu
grupę. Kalbant apie
institucinę sistemą, 2011 m. įkurta Valstybinė
narkotikų kontrolės tarnyba, atsakinga už kovos su narkotikais
politikos įgyvendinimą, vėliau įkurti šeši regioniniai
biurai. Ši tarnyba ne tik koordinuoja, bet ir inicijuoja kovos su
narkotikų prekyba veiksmus, imasi narkotikų vartojimo mažinimo
priemonių, siekia nustatyti integruotą, institucijų tarpusavio
bendradarbiavimu pagrįstą požiūrį, tobulinti narkomanų
reabilitacijos priemones ir didinti informuotumą. Siekiant nustatyti
aiškius Valstybinės narkotikų kontrolės tarnybos koordinavimo
įgaliojimus ir santykius su kitais suinteresuotaisiais subjektais,
2013 m. kovo mėn. iš dalies pakeistas Kovos su narkotikais
įstatymas. Pažanga padaryta
institucijų tarpusavio bendradarbiavimo ir veiksmų koordinavimo
srityje. Tačiau iš biudžeto turėtų būti skirta
lėšų priemonių įgyvendinimui ir institucijų, visų
pirma regioninių biurų veikimui, užtikrinti. 2010 m.
sudarytas penkerių metų trukmės Ukrainos sveikatos ministerijos
ir Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centro (ENNSC)
susitarimo memorandumas, kuris nuo tada galioja ir kurio nebūtina
ratifikuoti. Susitarimo memorandumas nuolat įgyvendinamas. Palaikomas
veiksmingas bendradarbiavimas: reguliariai keičiamasi informacija apie
naujų rūšių narkotikus, Ukrainoje įgyvendinami nauji
protokolai dėl užkrečiamų ligų, susijusių su
narkotikų vartojimu, registruojami nauji narkotikų vartojimo
rodikliai. Vyriausybė
svarsto įstatymą, kuriuo Ukraina galėtų prisijungti prie
Europos Tarybos Pompidu grupės. Kalbant apie aspektus, susijusius su
teisėsauga, Ukraina yra ne tik tranzito, bet ir marihuanos, opijaus ir
sintetinių narkotikų („Subutex“) galutinė paskirties šalis,
todėl Generalinė prokuratūra siekia tobulinti tyrimus rengdama
pareigūnų mokymą, plačiau pasitelkdama slapta tapatybe
besinaudojančius pareigūnus ir sukurdama specialų padalinį
Vidaus reikalų ministerijoje. ·
Atitinkamų JT ir Europos Tarybos
konvencijų, susijusių su pirmiau išvardytomis sritimis ir kova su
terorizmu, priėmimas Ukraina prisijungė prie
visų JT ir Europos Tarybos konvencijų, susijusių su pirmiau
nurodytomis sritimis. Ukraina prisijungė prie 2001 m. Protokolo prieš
neteisėtą šaunamųjų ginklų, jų dalių ir
komponentų bei šaudmenų gamybą ir prekybą jais.
2013 m. balandžio mėn. Protokolas ratifikuotas, o 2013 m.
gegužės mėn. priimtos būtinos Baudžiamojo kodekso pataisos,
kurios įsigaliojo 2013 m. liepos 4 d. 3 skyrius. 2 tema. Teisminis
bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose ·
Teisės aktų
dėl savitarpio teisinės pagalbos priėmimas Priimti Europos
standartus atitinkantys teisės aktai dėl savitarpio teisinės
pagalbos. Kaip
nurodyta pirmiau (3 skyriaus 1 tema), Ukraina įgyvendino baudžiamosios
teisės ir baudžiamojo proceso teisės reformas: 2012 m. priimtas
naujas Baudžiamojo proceso kodeksas, galiojantis nuo 2012 m.
lapkričio mėn. Įstatymas dėl savitarpio teisinės
pagalbos priimtas dar 2011 m. birželio mėn. Į naująjį
Baudžiamojo proceso kodeksą įtrauktos konkrečios nuostatos dėl tarptautinio bendradarbiavimo bendrųjų
principų, juo nustatytas tarptautinės teisinė pagalbos teisinis
pagrindas, įtvirtintos deramos nuostatos dėl ekstradicijos,
baudžiamojo proceso perėmimo, užsienio teismų priimtų
sprendimų pripažinimo ir vykdymo, taip pat dėl nuteistų
asmenų perdavimo. Kalbant apie institucijas, naujuoju
Baudžiamojo proceso kodeksu patvirtinta, kad Generalinei prokuratūrai ir
Teisingumo ministerijai suteiktos pagrindinės tarptautinės
teisinės pagalbos teikimo funkcijos. Atliekant ikiteisminius tyrimus
gautus prašymus dėl teisminio bendradarbiavimo vertina Generalinė
prokuratūra, o gautus vykstant teismo procesui – Teisingumo ministerija.
Institucijoms leista palaikyti tiesioginius ryšius, tačiau
konkrečiais atvejais nustatytos tam tikros išimtys, kuriomis
centrinės valdžios institucijos naudojasi išimtiniais įgaliojimais. ·
Europos Tarybos konvencijos
dėl savitarpio teisinės pagalbos baudžiamosiose bylose antrojo
papildomo protokolo ratifikavimas Europos Tarybos
konvencijos dėl savitarpio teisinės pagalbos baudžiamosiose bylose
antrasis papildomas protokolas jau ratifikuotas ir jis bei prie jo
pridėtos deklaracijos ir išlygos įsigaliojo 2012 m. sausio 1 d.
Išlygos susijusios su dokumentų įteikimu paštu (16 straipsnis),
tarpvalstybiniu sekimu (17 straipsnis) ir slaptaisiais tyrimais
(19 straipsnis). Naujasis Baudžiamojo proceso kodeksas ir kiti
įstatymai, pvz., 1993 m. įstatymas dėl kovos su organizuotu
nusikalstamumu, buvo iš dalies pakeisti, kad būtų reglamentuojami tam
tikri atvejai, kuriems taikomos išlygos. Nors Ukrainos
nustatytos išlygos neigiamai neveikia tarptautinio bendradarbiavimo lygmens,
siekiant tobulinti teisminio bendradarbiavimo pagrindą pageidautina jas
panaikinti. Į
naująjį Baudžiamojo proceso kodeksą taip pat įtrauktos
Europos Tarybos konvencijos dėl savitarpio teisinės pagalbos
baudžiamosiose bylose antrojo papildomo protokolo specialios nuostatos dėl
: užsienio šalių valdžios institucijų atstovų dalyvavimo
atliekant procedūrinius veiksmus, klausymų rengiant vaizdo ar garso
konferencijas, informacijos apie nusikaltimus, laikino sulaikytų
asmenų perkėlimo į prašomosios šalies teritoriją,
kontroliuojamo pristatymo ir jungtinių tyrimų grupių. ·
Susitarimo su Eurojustu
sudarymas Susitarimo su Eurojustu projektas
sudarytas ir parafuotas dar 2011 m. gruodžio mėn., Generalinėje
prokuratūroje įkurtas informacinis punktas. Tačiau tolesni
veiksmai siekiant pasirašyti susitarimą priklausys nuo to, kokie bus
Eurojusto šiuo metu atliekamo duomenų apsaugos teisės aktų
pakeitimų įvertinimo rezultatai (žr. 4 temą dėl
duomenų apsaugos). 3 skyrius. 3 tema.
Teisėsaugos institucijų bendradarbiavimas ·
Atitinkamų
nacionalinių tarnybų veiklos koordinavimo mechanizmo ir bendros
duomenų bazės, prie kurios būtų galima tiesiogiai
prisijungti, sukūrimas Naujuoju Baudžiamojo proceso kodeksu ir naujojo
įstatymo dėl prokuratūros projektu padaryti pagrindiniai
pakeitimai ir taip atsižvelgta į ankstesnėse Komisijos ataskaitose
pateiktas rekomendacijas. Jomis siūlyta persvarstyti prokuratūros
kompetenciją, kad ji būtų nedelsiant informuojama apie visas
nusikalstamas veikas ir kad prireikus galėtų jas klasifikuoti kaip
konkrečius nusikaltimus (organizuoti nusikaltimai) ir priskirti bylas
kompetentingoms institucijoms, taip pat stiprinti teisėsaugos
institucijų bendradarbiavimą. Sukurtas bendras (integruotas) išankstinių
tyrimų registras[9],
į kurį nedelsiant (per 24 valandas) turi būti įvesta
pagrindinė informacija apie nustatytus nusikaltimus, kai tik
teisėsaugos institucija gauna informaciją apie juos. Išankstinis tyrimas
gali būti pradėtas užregistravus informaciją. Registro
valdymą prižiūri Generalinė prokuratūra. Ikiteisminio
tyrimo etapu ji taip pat gali inicijuoti tiriamąją veiklą,
priskirti bylas kompetentingai institucijai ir priimti procedūrinius
sprendimus, įskaitant tarptautinės teisinės pagalbos
prašymų koordinavimą. Baudžiamojo proceso kodeksu taip pat numatyta
sukurti naują tyrimų skyrių – Valstybinį tyrimų
biurą. Jo kompetencijai priklausys ypatingą statusą
turinčių pareigūnų, teisėjų ir teisėsaugos
institucijų darbuotojų padarytų nusikaltimų ikiteisminiai
tyrimai. Galiausiai sukurta nauja teisėjo pareigybė – tyrimą
atliekantis teisėjas. Šias pareigas einantis asmuo turės išduoti
leidimus atlikti visą tiriamąją veiklą, kuria
galėtų būti suvaržomos piliečių teisės ir
laisvės (areštas, krata, apklausa ir t. t.), ir vykdyti kitų
tyrimų procedūrų stebėjimą. Kalbant apie specialius
prokuratūros įgaliojimus koordinuoti organizuotų
grupuočių padarytų nusikaltimų tyrimus, Generalinė
prokuratūra prižiūri kitų specialių tyrimo skyrių,
sukurtų Vidaus reikalų ministerijoje pagal Kovos su organizuotu
nusikalstamumu įstatymą, vykdomą tiriamąją
veiklą. Kad Valstybinis
tyrimų biuras galėtų tinkamai veikti, būtina priimti kitus
teisės aktus, kurių priėmimo terminai nustatyti Baudžiamojo
proceso kodekso galutinėse ir pereinamojo laikotarpio nuostatose. Šiuo
požiūriu taip pat svarbu priimti įstatymą dėl
prokuratūros. Kalbant apie
centralizuotų duomenų bazių, kuriose būtų kaupiama
visa informacija apie organizuotų grupuočių padarytus
nusikaltimus, kūrimą, šiuo metu Vidaus reikalų ministerijoje ir
Saugumo tarnyboje veikia atskiros duomenų bazės. Kitos valdžios
institucijos prie jų prisijungti gali tik pateikusios oficialų
prašymą. 2011 m. Vidaus reikalų ministro ir Slaptosios tarnybos
priimtame įsakyme pateiktos instrukcijos dėl teisėsaugos
institucijų bendradarbiavimo kovos su organizuotu
nusikalstamumu srityje. Nurodyti bendradarbiavimo metodai (keitimasis
informacija, darbo grupių kūrimas, bendra nusikaltimų
pobūdžio ir sudėties analizė), tačiau nenustatytas
konkretus terminas, kuris turėtų būti įtrauktas, kad
būtų užtikrinamas tinkamas ir reguliarus keitimasis informacija ir deramai
teikiami pranešimai. Universalių standartų, susijusių su bendros
duomenų bazės kūrimu, nėra: vienose šalyse veikia viena
duomenų bazė, kitose – atskiros duomenų bazės. Tačiau
svarbu numatyti galimybes tiesiogiai prisijungti prie visų esamų
duomenų bazių, kaip nurodyta pirmiau. ·
Operatyvinės veiklos susitarimo su Europolu
sudarymas ypatingą dėmesį skiriant duomenų apsaugos
nuostatoms Derybos dėl operatyvinės veiklos susitarimo su Europolu
priklauso nuo šios tarnybos atliekamo susijusių duomenų apsaugos
standartų vertinimo (žr. 4 punktą dėl duomenų apsaugos). Europolas
šiuo metu rengia vertinimą.
Ukraina pateikė atsakymus į du klausimynus (2011 m. spalio
mėn. ir 2012 m. birželio mėn.). Netrukus Europolas rengs
misiją Ukrainoje, per kurią bus toliau vertinama padėtis. 3 skyrius. 4 tema. Duomenų apsauga ·
Tinkamo asmens duomenų apsaugos teisės
akto priėmimas ir nepriklausomos duomenų apsaugos priežiūros
institucijos sukūrimas Nuo 2011 m. sausio mėn.
Ukrainoje galioja Duomenų apsaugos įstatymas, kuriam būdingi
įvairūs trūkumai. Šalyje nėra nepriklausomos už
duomenų apsaugos priežiūrą atsakingos institucijos. 2012 m.
lapkričio mėn. ir 2013 m. liepos mėn. priimtos dvi
Duomenų apsaugos įstatymo pataisos ir Ombudsmeno įstatymo
pataisos, kuriomis ombudsmenui suteiktos duomenų apsaugos funkcijos.
Duomenų apsaugos įstatymo ir Ombudsmeno įstatymo pataisos turi
įsigalioti 2014 m. sausio 1 d. Didelė pažanga padaryta šalinant
nustatytus trūkumus ir dabar teisės aktai iš esmės atitinka
Europos standartus, įskaitant ES acquis. Duomenų apsaugos įstatymo
pataisomis nustatyta esminė išimtis, susijusi su duomenų apdorojimu
meno ir žurnalistikos, kuri nėra vien profesionali žurnalistika, tikslais.
Duomenų subjekto teisės ir duomenų valdytojo apibrėžtis
patikslinta, o registracijos sistema, kuri kritikuota kaip biurokratinė,
pakeista sistema, kurioje teikiami pranešimai apie neskelbtinus duomenų
tvarkymo atvejus. Tačiau turi būti išspręsti šie klausimai:
į įstatymą turėtų būti įtraukta asmens
duomenų subjekto sutikimo apibrėžtis; pranešimai apie
neskelbtinų duomenų tvarkymą turėtų būti teikiami
iš anksto, o ne atlikus tokius veiksmus, kaip nustatyta šiuo metu. Ypač
daug dėmesio turėtų būti skiriama tam, kad būtų
užtikrinta tinkama saviraiškos laisvės ir teisės į
privatumą pusiausvyra. Šiuo tikslu svarbu tinkamas ribotos prieigos prie
asmens duomenų aiškinimas, kad nebūtų neigiamai paveikta
teisė susipažinti su vieša informacija. Kalbant apie institucinę
sistemą, nepriklausoma duomenų apsaugos priežiūros institucija
buvo sukurta suteikus šią funkciją ombudsmenui, kurio
nepriklausomumas garantuojamas jo skyrimo ir atleidimo sąlygomis ir
numatytu atskiru biudžetu. Įstatyme tinkamai nustatyti ombudsmeno
įgaliojimai (teikti informaciją, priimti skundus, atlikti tyrimus,
teikti pranešimus apie pažeidimus teismui, stebėti naują
praktiką, nustatyti tvarkomų duomenų, apie kuriuos turi
būti pranešta, kategorijas, priimti rekomendacijas, ir t. t.).
Tačiau ombudsmeno įgaliojimai turi būti išplėsti, kad
apimtų ir privatųjį sektorių. Nuo 2011 m. veikianti
Duomenų apsaugos tarnyba bus panaikinta. Šių metų rugsėjo
mėn. ombudsmeno ir Teisingumo ministerijos bendrame įsakyme pateiktas
veiksmų planas, kuriame nustatytos būtinos priemonės siekiant
užtikrinti administracinį kompetencijos perdavimą ombudsmenui. Dar
reikia užtikrinti būtinus žmogiškuosius ir finansinius išteklius ir
sustiprinti ombudsmeno pajėgumus, kad užduotis būtų tinkamai
atliekama. Iki metų pabaigos dar turi būti priimti tolesni
įgyvendinimo teisės aktai. Šiuo metu vyksta tarpinstitucinės
konsultacijos dėl naujo įstatymo projekto, kuriuo ombudsmeno
įgaliojimai būtų išplėsti privačiajame sektoriuje ir
į kurį būtų įtraukta asmens duomenų subjekto
sutikimo sąvoka. ·
Atitinkamų tarptautinių
konvencijų, pvz., Europos Tarybos konvencijos dėl asmenų
apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu ir jos
2001 m. protokolo ratifikavimas Ukraina jau
ratifikavo 1981 m. Europos Tarybos konvenciją dėl asmenų
apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu ir jos
2001 m. Papildomąjį protokolą dėl priežiūros
institucijų ir valstybės sienas kertančių duomenų
srautų, kurie šalyje įsigaliojo 2011 m. sausio 1 d. 4 skyrius. Išorės santykiai
ir pagrindinės teisės Bendras
vertinimas Ukraina padarė pažangą 4 skyriaus dėl
išorės santykių ir pagrindinių teisių srityje.
Visų pirma užtikrinta, kad pabėgėliai ir asmenys be
pilietybės nebūtų diskriminuojami išduodant asmens
tapatybės dokumentus, ir tinkamai prailginta dokumentų galiojimo
trukmė. Priimtas įstatymas dėl diskriminacijos prevencijos ir
kovos su ja. Taip pat priimta Romų mažumos socialinės integracijos strategija
ir jos veiksmų planas. Supaprastinta gyvenamosios vietos užregistravimo ir
išregistravimo tvarka. 2012 m. rugsėjo mėn. priimtu
teisės aktu dėl nediskriminavimo žengtas žingsnis tinkama
kryptimi, tačiau teisės aktas nėra pakankamai išsamus. Visų
pirma trūksta teisinio tikrumo dėl įstatymo taikymo srities,
ypač dėl diskriminacijos dėl lytinės tapatybės ir
seksualinės orientacijos draudimo, kai tai konkrečiai susiję su
užimtumu ir profesiniu mokymu. Be to, nepakeitus nuostatų dėl prievolės
įrodyti ir atsižvelgiant į tai, kad trūksta aiškumo dėl
kompensavimo mechanizmų, diskriminaciją patyrusių
piliečių teisės nėra tinkamai ginamos. Nors priimta Romų mažumos
socialinės įtraukties strategija ir jos veiksmų planas, kuriuose
nustatyta konkreti politikos sistema ir kuriais paskatintas dalinis jos
integravimas, jiems būdingi tam tikri trūkumai. Gyvenamosios vietos užregistravimo ir
išregistravimo tvarka buvo patobulinta, tačiau dėl jos pažeidžiamoms
grupėms vis dar gali kilti sunkumų. Išsamios
pastabos 4
skyrius. 1 tema. Teisė laisvai judėti Ukrainoje ·
Ukrainos piliečių užsiregistravimo ir
išsiregistravimo tvarkos ir užsieniečių arba asmenų be
pilietybės teisėto buvimo teisinės ir reguliavimo sistemos
peržiūra siekiant išvengti nepagrįstų judėjimo laisvės
Ukrainoje suvaržymų ar su tuo susijusių prievolių, ypatingą
dėmesį skiriant teisėto buvimo neregistruojant gyvenamosios
vietos sąlygoms ir priemonėms, kurios taikomos gyvenamosios vietos
neužregistravusiems piliečiams, taip pat nuomininkų atsakomybei 2012
m. rugpjūčio 5 d. įsigaliojo įstatymas dėl tam
tikrų Ukrainos įstatymų, susijusių su gyvenamosios vietos
registracija ir asmenų gyvenamąja vieta Ukrainoje, pataisų. Pagal
naująją teisinę sistemą už gyvenamosios vietos
registracijos sistemą atsakinga Valstybinė migracijos tarnyba –
2010 m. gruodžio mėn. (2010 m. gruodžio 9 d. Ukrainos Prezidento
įsakymu Nr. 1085/2010 ir 2011 m. balandžio 6 d. Ukrainos Prezidento
įsakymu Nr. 405/2011) įkurta Vidaus reikalų ministerijos
tarnyba, kuriai pavestos įvairios su migracija, prieglobsčio politika
ir asmenų registracija susijusios užduotys. Naująja
teisine sistema procedūra patobulinta, kad ji būtų
paprastesnė, veiksmingesnė ir efektyvesnė. Palyginti su
ankstesne reguliavimo sistema, dabar asmenys registruojami tą dieną,
kai jie Valstybinei migracijos tarnybai teikia atitinkamą pranešimą.
Kitaip tariant, tuo pačiu metu atliekama ankstesnės gyvenamosios
vietos išregistravimo ir naujos gyvenamosios vietos užregistravimo
procedūra. Asmuo gali užsiregistruoti asmeniškai arba jam gali atstovauti
teisinis atstovas. Galimybe registruotis taip pat gali pasinaudoti asmenys,
gyvenantys specializuotose socialinėse įstaigose (priežiūros
namuose, internatuose, reabilitacijos centruose ir t. t.), o ne tik
privačiuose butuose ir namuose. Palikta
galioti nuostata dėl registracijos sąlygos – reikalavimas turėti
teisinį būsto ar žemės nuosavybės patvirtinimo
dokumentą arba būti susitarus su nuomotoju. Gyvenamosios vietos
registracija gali būti panaikinta asmeniniu prašymu, pateikus mirties
liudijimą, teismo įsakymu dėl nuosavybės teisės arba
teisės naudotis būstu atėmimo, taip pat gyvenamosios vietos
savininko prašymu, kai nustoja galioti nuomos sutartis. Asmenims,
priklausantiems pažeidžiamoms kategorijoms, pvz., pabėgėliams arba
romų bendruomenės nariams, gyvenantiems neoficialiuose būstuose,
gali kilti sunkumų registruojant gyvenamąją vietą arba
ją išsaugant, todėl šiuo požiūriu būtini tam tikri
taisomieji veiksmai. Numatyta galimybe benamiams registruotis socialinės priežiūros
centruose gali būti tinkamai neatsižvelgta į tokių asmenų
grupių poreikius. Pagal
Judėjimo laisvės įstatymą[10]
asmens gyvenamosios vietos registracija arba gyvenamosios vietos
neturėjimas negali būti laikomi sąlyga, būtina naudojimuisi
Konstitucijoje, Ukrainos įstatymuose ir privalomose tarptautinėse
sutartyse įtvirtintomis teisėmis ir laisvėmis, arba pagrindas
tokias teises ir laisves riboti. Tačiau praktikoje gyvenamosios vietos
registracijos patvirtinimas paprastai būtinas siekiant pasinaudoti
medicinos paslaugomis, užregistruoti vaikus mokykloje, gauti pensijas ar
socialines išmokas, todėl asmenims gali kilti sunkumų naudotis šiomis
pagrindinėmis socialinėmis teisėmis, kai jie yra toli nuo
užregistruotos gyvenamosios vietos. Todėl tokia praktika turi būti
peržiūrėta įgyvendinimo etapu. Judėjimo
laisvės įstatymu ir susijusiais teisės aktais užsieniečiams
suteiktos tokios pačios teisės ir pareigos, kokias turi Ukrainos
piliečiai (su tam tikromis išimtimis), su sąlyga, kad
užsieniečių ar asmenų be pilietybės teisinis statusas
Ukrainoje atitiktų migracijos ir prieglobsčio teisės aktus.
Ukrainoje gyvenantys užsieniečiai turi užregistruoti gyvenamąją
vietą per 10 dienų nuo atvykimo į šalį; paprastai
laikoma, kad šis terminas pradedamas skaičiuoti nuo dienos, kurią
kompetentingos institucijos išdavė teisinį leidimą. 4
skyrius. 2 tema. Asmens tapatybės dokumentų išdavimo sąlygos ir
procedūros ·
Teisinės ir reguliavimo sistemos
peržiūra, kad asmenys, visų pirma priklausantys pažeidžiamoms
grupėms, galėtų veiksmingai pasinaudoti galimybėmis
nepatirdami diskriminacijos gauti kelionės ir asmens tapatybės
dokumentus Ukrainos
valdžios institucijos atsižvelgė į Antrojoje pažangos ataskaitoje
pateiktas rekomendacijas nepagrįstai neriboti asmenų be
pilietybės nuolatinės gyvenamosios vietos dokumentų,
pabėgėliams išduotų šalies viduje naudojamų dokumentų
ir kelionės dokumentų galiojimo trukmės. 2012 m. padaryti
teisės aktų pakeitimai, kuriais nustatyta, kad pabėgėlio
liudijimas galiotų penkerius metus, ir užtikrinta, kad pabėgėlio
kelionės dokumento (pagal Konvenciją dėl
pabėgėlių išduoto kelionės dokumento) galiojimo trukmė
būtų tokia pati, kaip pabėgėlio liudijimo trukmė, su
sąlyga, kad liudijimas būtų išduotas ne trumpiau kaip penkeriems
metams (34 straipsnio 5 dalis). Šios nuostatos dabar visiškai
atitinka 2011 m. Pabėgėlių įstatymo nuostatas.
Turėtų būti pakeistos nuostatos dėl papildomos apsaugos
statuso ir tam, kad nekiltų problemų visapusiškai naudojantis kitomis
teisėmis, susijusiomis su papildomos apsaugos statusu. 4
skyrius. 3 tema. Piliečių teisės, įskaitant mažumų
apsaugą ·
Išsamių kovos su diskriminacija teisės
aktų priėmimas, vadovaujantis JT ir Europos Tarybos stebėjimo
institucijų rekomendacijomis ir siekiant užtikrinti veiksmingą
apsaugą nuo diskriminacijos 2012 m.
rugsėjo mėn. Ukraina priėmė pagrindų
įstatymą dėl diskriminacijos prevencijos ir kovos su ja, kuriame
turėtų būti numatytos būtinos veiksmingos apsaugos nuo
diskriminavimo priemonės. Nors priimdama įstatymą šalis
padarė pažangą, jis neatitinka visų Europos ir tarptautinių
reikalavimų. Visų pirma juo neužtikrinamas pakankamas teisinis
tikrumas dėl diskriminacijos dėl lytinės tapatybės ir
seksualinės orientacijos draudimo. Be to, įstatymu nesustiprinta
diskriminaciją patyrusių asmenų teisių apsauga, nes
nepakeistos nuostatos dėl prievolės įrodyti. Taip pat
trūksta tam tikrų formų diskriminacijos, visų pirma
segregacijos, viktimizacijos ir daugialypės diskriminacijos,
apibrėžčių. Šie klausimai turėtų būti
išspręsti taip, kad būtų užtikrintas nenuginčijamas
teisinis tikrumas. Be to, reikia išaiškinti taikymo srities klausimus
(t. y. ar įstatymas taikomas privačiajam sektoriui, ar
aprėpiami visi su darbo teisėmis, įskaitant profesinį
mokymą ir dalyvavimą darbuotojų organizacijose, susiję aspektai)
ir nuostatas dėl deramo neįgalių asmenų būsto. 2013 m.
kovo mėn. vyriausybė pateikė parlamentui įstatymo pataisas,
kuriomis, be kita ko, įtrauktas draudimas diskriminuoti dėl
seksualinės orientacijos užimtumo srityje ir išspręstas
prievolės įrodyti klausimas. Tačiau per pavasario ar rudens
plenarinius posėdžius dėl pasiūlymo nebuvo balsuota. Nors
ombudsmenui pavesta kovos su diskriminacija įstatymo įgyvendinimo
atsakomybė, šias pareigas einantis asmuo neturi teisinių galių
spręsti su diskriminacija susijusių incidentų tarp fizinių
asmenų arba tarp fizinių asmenų ir juridinių subjektų.
Ukraina paskelbė, kad teisės akto pataisomis ombudsmenui bus suteikti
įgaliojimai nagrinėti piliečių tarpusavio arba
piliečių ir bendrovių ir (arba) privačiojo sektoriaus
juridinių subjektų diskriminacijos atvejus. Šios pataisos dar turi
būti priimtos. Kalbant apie
kovą su diskriminacija, Komisija taip pat atidžiai stebės bet kokius
pokyčius, susijusius su įstatymų projektais Nr. 0711
(vėliau – Nr. 0945) ir Nr. 0290, kurie dar turi būti
priimti, atsižvelgdama į Venecijos Komisijos parengtoje nuomonėje
nurodytus susirūpinimą keliančius klausimus[11]. ·
Tinkamas vadovavimasis JT įstaigų,
ESBO / Demokratinių institucijų ir žmogaus teisių biuro (ODIHR),
Europos Tarybos ir Europos komisijos kovai su rasizmu bei netolerancija ir
tarptautinių žmogaus teisių organizacijų konkrečiomis
rekomendacijomis įgyvendinant nediskriminavimo politiką, užtikrinant
mažumų apsaugą ir kovojant su nusikaltimais dėl neapykantos 1998 m.
gegužės mėn. Ukraina ratifikavo Tautinių mažumų apsaugos
pagrindų konvenciją, o 2006 m. sausio mėn. – Europos
regioninių arba mažumų kalbų chartiją. 2012 m.
birželio mėn. priimtas įstatymas dėl valstybinės kalbos
politikos principų. Siekdama
atsižvelgti į paskutinėje Pažangos ataskaitoje pateiktas Komisijos
rekomendacijas, Ukraina 2013 m. balandžio mėn. ir rugsėjo
mėn. priėmė atitinkamai Romų mažumos įtraukties
strategiją ir veiksmų planą. Nors abu dokumentai aptarti su
vietos pilietine visuomene, dėl jų priėmimo nesikonsultuota su
ESBO ir Europos Taryba, be to, į patvirtintą tekstą
neįtrauktos pilietinės visuomenės pateiktos pagrindinės
rekomendacijos. Siekiant vykdyti veiksmingą šios srities politiką,
būtina laikytis griežtesnio požiūrio ir kiekybiškai įvertinti
problemą (pvz., dokumentų neturinčių romų
skaičiaus ir mokyklos nelankančių romų vaikų
skaičiaus įverčiai). Be to, reikėtų nustatyti
konkretesnes priemones ir tvarkaraštį, skirti deramus išteklius ir į
gyvendinimo procesą įtraukti pilietinę visuomenę. Siekiant
tinkamų tolesnių su šiais politikos dokumentais susijusių veiksmų,
įgyvendinimo etapu reikės sukurti tinkamą koordinavimo
instituciją ir stebėjimo mechanizmą. Šiuo metu už politiką,
susijusią su romais, atsakingas Kultūros ministerijos skyrius, o
daugelis svarbių klausimų socialinės politikos ir žmogaus
teisių apsaugos srityse priklauso kitų ministerijų skyrių
kompetencijai. Ukraina
ratifikavo 2006 m. gruodžio 13 d. Neįgaliųjų teisių
konvencijos fakultatyvų protokolą, kuris Ukrainoje įsigaliojo
2010 m. vasario 4 d. Ukraina priėmė įvairių teisės
aktų, susijusių su viešųjų vietų ir paslaugų
prieinamumu. ·
Atitinkamų JT ir Europos Tarybos kovos su
diskriminacija dokumentų ratifikavimas Ukraina
yra beveik visų JT ir Europos Tarybos dokumentų, susijusių su
žmogaus teisių apsauga ir kova su diskriminacija, šalis. Būtina
dėti daugiau pastangų tobulinant kovos su diskriminacija teisės
aktus ir siekiant galiojančius teisės aktus suderinti su
ratifikuotų sutarčių ir konvencijų nuostatomis, kaip
nurodyta pirmiau. ·
Ukrainos pilietybės gavimo sąlygų
ir aplinkybių nustatymas Ukrainos
pilietybės gavimo sąlygos ir aplinkybės nustatytos 2001 m.
sausio 18 d. Ukrainos pilietybės įstatyme. Ukraina laikosi viengubos
pilietybės principo. Įstatymu skatinama užtikrinti, kad visi Ukrainos
piliečiai, neatsižvelgiant į pilietybės suteikimo motyvus,
tvarką ir datą, prieš įstatymą būtų lygūs.
Šiuo požiūriu įstatymas atitinka 2000 m. įsigaliojusią
Europos Tarybos konvenciją dėl pilietybės. Ukraina 2006 m.
pasirašė, bet iki šiol neratifikavo Europos Tarybos konvencijos siekiant
išvengti padėties, kai dėl valstybių teisių perėmimo
liekama be pilietybės. III.
Bendras vertinimas ir tolesni veiksmai Pagal
nustatytus metodus Komisija, remdamasi Ukrainos perduota informacija ir
atitinkamais priimtų teisės aktų tekstais, nuolat vertino, kaip
Ukraina laikosi Vizų režimo liberalizavimo veiksmų plano (toliau – VRLVP)
kriterijų, ir reguliariai teikė ataskaitas (Pirmoji
ataskaita parengta 2011 m. rugsėjo mėn., antroji – 2012 m.
vasario mėn.), taip pat rengė patikrinimus vietoje, kuriuos atlikti
padėjo Komisijos ir EIVT darbuotojai ir valstybių narių
ekspertai. Per visą šį
intensyvų VRLVP įgyvendinimo ataskaitų rengimo laikotarpį
Komisija ES ir Ukrainos jungtiniame vizų režimo supaprastinimo komitete,
ES ir Ukrainos readmisijos komitete ir ES ir Ukrainos trečiajame
jungtiniame pakomitetyje taip pat toliau stebėjo pažangą, kurią
Ukraina padarė atitinkamose VRLVP srityse. Kiekviename iš šių
komitetų padaryta pažanga palaikant ES ir Ukrainos dialogą ir joms
bendradarbiaujant. ES ir Ukrainos
dialogas vizų klausimais ir toliau buvo svarbi ir veiksminga
priemonė, padedanti skatinti reformas teisingumo, vidaus reikalų ir
kitose srityse. Atlikus vertinimą nustatyta, kad Ukraina padarė didelę
pažangą visose VRLVP keturių skyrių srityse ir itin
didelę pažangą nuo 2012 m. pabaigos, kuomet įgyvendinimo
procesas buvo paspartintas ir siekiant šalinti nustatytus trūkumus buvo
priimti svarbūs teisės aktų rinkiniai. Tačiau šalis dar
turi laikytis tam tikrų svarbių pirmojo etapo reikalavimų.
Kalbant apie dokumentų saugumą, įstatymu turi būti
nustatytos aiškios pirštų atspaudų – privalomo biometrinio
identifikatoriaus – naudojimo pasuose nuostatos. Prieglobsčio
srityje būtini tam tikri pakeitimai, visų pirma susiję su
laikina ir papildoma apsauga ir prieglobsčio prašytojams teikiama skubia
medicinos pagalba. Kovos su korupcija srityje būtinos
griežtesnės teisės aktų nuostatos, visų pirma reikia
nustatyti atgrasančias sankcijas privačiajame sektoriuje, užtikrinti
nešališką turto deklaracijų tikrinimą, griežtinti viešųjų
pirkimų taisykles ir nustatyti deramas su neliečiamybe susijusias
taisykles. Galiausiai kovos su diskriminacija teisės aktai turi
būti toliau tobulinami, kad būtų nustatyta tinkama teisinė
apsauga nuo diskriminacijos, atitinkanti Europos ir tarptautinius standartus.
Tikimasi gauti papildomos informacijos apie tai, kokie veiksmai numatyti
siekiant užbaigti rengti duomenų apsaugos teisės aktus ir
institucinę sistemą. Komisija toliau glaudžiai
bendradarbiaus su Ukrainos valdžios institucijomis, kad nedelsiant
būtų sprendžiamos nurodytos problemos ir kad priėmus visas
pirmojo VRLVP etapo priemones apie tai būtų pranešta Europos
Parlamentui ir Tarybai. [1]Tarybos dokumentas SEC
(2011) 1076 final. [2]Veiksmų planą sudaro keturi skyriai: 1) dokumentų,
įskaitant biometrinius duomenis, saugumas; 2) kova su neteisėta
migracija, įskaitant readmisiją; 3) viešoji tvarka ir saugumas; 4)
išorės santykiai ir pagrindinės teisės. [3] SW 2012 (10) final. [4] Ukrainos įstatymas Nr. 5492 dėl bendro valstybinio
gyventojų registro ir dokumentų, kuriais patvirtinama Ukrainos
pilietybė, asmens tapatybė ir jo ypatingas statusas. [5] 2012 m.
vasario 22 d. Ukrainos Vidaus reikalų ministro įsakymas Nr. 155,
kuriuo priimtos vidaus reikalų tarnybų pareigūnams skirtos
elgesio taisyklės ir profesinės etikos principai. Šiuo įsakymu
siekiama interesų konfliktų ir korupcijos prevencijos. [6] 2011 m. įstatymo dėl užsienio piliečių
teisinio statuso ir asmenų be pilietybės 30 straipsnio 3 ir
4 dalys. [7] Žr. Administracinio
proceso kodekso 183-5 straipsnio 2 dalį ir 256 straipsnio
9 dalį. [8] http://www.refworld.org/docid/51ee97344.html. [9] 2012 m. rugpjūčio 17 d. Generalinės prokuratūros
įsakyme nustatyta duomenų saugojimo ir laikymo tvarka. [10] 2003 m. gruodžio mėn. įstatymas Nr. 1382-IV dėl
judėjimo laisvės ir laisvo gyvenamosios vietos Ukrainoje pasirinkimo. [11] Žr. 2013 m. birželio 18 d. Europos Tarybos Venecijos Komisijos
nuomonę Nr. 707/2012.