KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Veiksmų planas, skirtas mažinti atsitiktinę jūrinių paukščių priegaudą žvejybos įrankiais /* COM/2012/0665 final */
KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI
IR TARYBAI Veiksmų planas, skirtas mažinti
atsitiktinę jūrinių paukščių priegaudą žvejybos
įrankiais 1. ĮVADAS Žvejybos ir
jūrinių paukščių tarpusavio sąveika yra dažna ir
plačiai paplitusi. Dėl jos atsitiktinai žūsta tiek
jūrinių paukščių, kad daugeliui jūrinių
paukščių populiacijų kyla didelė išnykimo grėsmė
ir daroma neigiama įtaka žvejybos našumui ir pelningumui. Dabartinės jūrinių
paukščių apsaugos valdymo priemonės nustatytos įvairiuose
žuvininkystės ir aplinkos srities teisės aktuose, taip pat kai
kuriose tarptautinėse konvencijose ir susitarimuose. Tačiau šios
priemonės yra iš esmės neveiksmingos mažinant jūrinių
paukščių priegaudą, išskyrus tam tikrus pavienius atvejus
išorės vandenyse. Šiame komunikate pateiktame veiksmų plane siekiama nustatyti
valdymo sistemą, skirtą sumažinti jūrinių
paukščių priegaudą tiek, kiek tai praktiškai įmanoma. Tai
atitinka reformuotos bendros žuvininkystės politikos (BŽP) tikslus pereiti
prie ekosistemų valdymo, apimančio visas ekosistemos
sudedamąsias dalis, įskaitant jūrinius paukščius. Be to,
šis planas atitinka tarptautinio veiksmų plano (IPOA), skirto mažinti
atsitiktinę jūrinių paukščių priegaudą žvejojant ūdomis[1], kurį 1999 m. priėmė Jungtinių Tautų
(JT) Maisto ir žemės ūkio organizacijos (angl. FAO)
žuvininkystės komitetas (pranc. COFI), koncepciją. 2. Priegauda ir jos mažinimas 2008 m. Tarptautinės jūrų
tyrinėjimo tarybos (angl. ICES) pateiktose rekomendacijose[2]
(atnaujintos 2009 ir 2010 m.[3]) nurodyta, kad trūksta duomenų
apie jūrinių paukščių rūšių pasiskirstymą,
pažeidžiamumą keliamai grėsmei, bendrą apsaugos būklę
ir atsitiktinės priegaudos lygius. Tai reiškia, kad būtina
įvertinti žuvininkystės poveikį šioms rūšims, ir rodo, kad
trūksta sistemingos jūrinių paukščių priegaudos
stebėsenos ir atskaitomybės. Tačiau, remiantis turimais
duomenimis, matyti, kad daugelyje ES žvejybos rajonų nustatytas didelis
jūrinių paukščių mirtingumas. Pagal naujausius apytikslius
apskaičiavimus3
kasmet kaip priegauda ES žvejybos laivais ES vandenyse sugaunama apie
200 000 jūrinių paukščių, o „Birdlife International“
ataskaitoje[4]
nurodyta, kad pasaulinio masto jūrinių paukščių priegauda
žvejojant ūdomis – ne mažiau kaip 160 000 jūrinių
paukščių ir gali siekti 320 000 jūrinių
paukščių per metus. Ne mažiau kaip 49 rūšys (25 – ES vandenyse
ir 24 – ne ES vandenyse) yra priskiriamos rūšims, kurių išsaugojimas
kelia susirūpinimą pasauliniu arba vietos populiacijų mastu. Be
to, remiantis duomenimis, didžiausia jūrinių paukščių
priegauda nustatoma žvejojant tokiais žvejybos įrankiais, kaip ūdos[5] ir pasyvieji tinklai[6], nors pranešama ir apie tralais[7] bei gaubiamaisiais tinklais[8] atsitiktinai sugautus
jūrinius paukščius. 2.1. Ūdos ICES praneša, kad nustatyta ne mažiau kaip 20
jūrinių paukščių rūšių ir žvejybos ūdomis ES
vandenyse tarpusavio sąveika, daugiausia Viduržemio jūroje vykdant
pelaginę ir priedugnio žvejybą ūdomis ir šiaurės rytų
Atlante (Gran Solas) vykdant priedugnio žvejybą ūdomis, nors ICES3 praneša, kad jūrinių
paukščių sugaunama vykdant beveik visą ES žvejybos ūdomis
veiklą. Keturių rūšių apsaugos būklė yra itin
svarbi, nes ūdomis jų sugaunama vidutiniškai dažnai arba labai
dažnai, atitinkamai pagal jų populiacijas. Balearinę audronašą
Tarptautinė gamtos apsaugos sąjunga (angl. IUCN) priskiria
sparčiai nykstančioms rūšims – tai reiškia, kad, remiantis
vertinimais, šiai rūšiai kyla labai didelė išnykimo laukinėje
gamtoje grėsmė. Trys kitos rūšys – pilkoji audronaša, viduržeminė
audronaša ir koralinis kiras – yra priskiriamos nykstančioms rūšims –
tai reiškia, kad jų populiacija pasaulyje mažėja vidutiniu
greičiu. Be šių rūšių,
Paukščių direktyvoje[9] yra nurodytos dar penkios
rūšys, kurių apsaugos būklė – prasta, ir dėl
mažėjančių lokalizuotų populiacijų reikia imtis „specialiųjų apsaugos priemonių“. Šios rūšys Viduržemio jūroje regione yra
geltonsnapė audronaša ir juodagalvis kiras, o šiaurės rytų
Atlanto regione – tripirštis kiras, paprastoji taistė ir atlantinė
audronaša[10].
Pranešama apie didelę visų šių rūšių
paukščių priegaudą2,10. Atsitiktinai sugaunama daug ir kelių
kitų rūšių jūrinių paukščių –
geltonkojų kirų Viduržemio jūros
regione bei šiaurinių fulmarų, didžiųjų
audronašų ir šiaurinių padūkėlių šiaurės
rytų Atlante. ICES praneša, kad žvejojant ūdomis sugaunamų
jūrinių paukščių skaičius kelia
susirūpinimą, nors šių rūšių populiacijos yra
santykinai stabilios2,3. 2.2. Pasyvieji tinklai ES vandenyse plačiai naudojami pasyvieji, apsupamieji žiauniniai,
pinklieji ir sieniniai tinklai. Žvejyba pasyviaisiais tinklais dažniausiai
būna sezoninė ir gali daryti poveikį įvairių
rūšių jūriniams paukščiams, tačiau dažniausiai į
šiuos tinklus patenka priekrantės zonų jūriniai paukščiai,
kurie ieško maisto ant dugno arba negiliai nardo vandens storymėje
persekiodami grobį. Daugelis Baltijos ir Šiaurės jūros
žuvingų seklumų yra svarbios jūrinių paukščių,
kurie atskrenda tik neperėjimo laikotarpiu (žiemą), maitinimo,
poilsio, šėrimosi ir žiemojimo vietos. Tai reiškia, kad atsitiktinės
priegaudos poveikis jūrinių paukščių populiacijoms
tiesiogiai priklauso nuo to, ar žvejyba pasyviaisiais tinklais vykdoma tuo
pačiu metu, kai tose vietose būna šių rūšių
paukščių. Turima informacija apie jūrinių
paukščių atsitiktinę priegaudą pasyviaisiais tinklais
nepakankamai išsami, kad būtų galima tinkamai įvertinti poveikio
jūrinių paukščių populiacijoms ES lygmeniu mastą.
Neseniai atlikus jūrinių paukščių priegaudos Baltijos
jūroje ir daugiausia rytinėje Šiaurės jūros dalyje
peržiūrą[11],
įvertinta, kad kasmet šiame regione žvejojant pasyviaisiais tinklais
žūsta 90 000–200 000 jūrinių paukščių
(šią priegaudą daugiausia sudaro narai, kragai, jūrinės
antys, nardančiosios antys, alkos ir kormoranai). Keletas šių
galinčių išnykti rūšių yra retos regiono rūšys ir
tarptautiniu mastu užtikrinama jų teisinė apsauga. Sibirinę
gagą IUCN priskiria pažeidžiamoms rūšims ir ji yra nurodyta ES
paukščių direktyvos I priede kartu su rudakakliu naru, juodakakliu
naru, raguotuoju kragu ir mažuoju dančiasnapiu. Tam tikras skaičius
kitų rūšių Paukščių direktyvoje ir, remiantis
„Birdlife International“ vertinimu, apibūdintos kaip Europos svarbos
rūšys10. Be Baltijos ir Šiaurės jūrų,
esama kitų žuvininkystės rajonų, kuriuose jūrinių
paukščių mirtingumas dėl žvejybos pasyviaisiais tinklais, kaip
pranešama, kelia problemų. ICES IX parajonio Ispanijos šiaurės
vakarinėje dalyje nustatytas didelis kuoduotojų kormoranų ir
Iberijos porūšio laibasnapių narūnėlių mirtingumas3, o Viduržemio jūros regione, remiantis
turima informacija, pasyvieji tinklai kelia grėsmę kuoduotojų
kormoranų porūšiams ir kelioms audronašų rūšims3. 2.3. Kiti žvejybos įrankiai Vertinant tralų ir gaubiamųjų
tinklų poveikį, patikimų priegaudos ES vandenyse
apskaičiavimų atlikta mažai. Vieno tyrimo metu nustatyta, kad
pelaginiais tralais žvejojant Škotijos šiaurinėje ir šiaurės
rytų pakrantėje sugauta apie 780 šiaurinių
padūkėlių3,
taip pat gauti keli kiti neoficialūs pranešimai apie priegaudą
žvejojant tralais. Daugėja įrodymų, kad žvejojant
gaubiamaisiais tinklais gali būti pagaunama daug tokių
rūšių paukščių, kaip audronašos. 2008–2009 m.
Portugalijos uostuose atlikus anketinę apklausą nustatyta, kad šiame
regione gaubiamaisiais tinklais, palyginti su kitais žvejybos įrankiais,
įskaitant ūdas ir pasyviuosius tinklus, sugaunama didžiausia
balearinių audronašų procentinė dalis (45 %)3. 2.4. Priegauda ne ES vandenyse Išorės vandenyse daug jūrinių
paukščių atsitiktinai sugaunama žvejojant ūdomis ir tralais,
dėl to daug kas nuogąstauja dėl ilgalaikio ekologinio poveikio
populiacijoms. Prognozuojama, kad iš 61 rūšies jūrinių
paukščių, kuriems būdingas tarpusavio poveikis su žvejyba,
beveik pusei, įskaitant 17 albatrosų rūšių visame
pasaulyje, gresia išnykimas, – turimomis žiniomis, kasmet žūsta apie
100 000 albatrosų4. Kitoms 7 audrašauklių rūšims, nurodytoms susitarime
dėl albatrosų ir audrašauklių išsaugojimo (angl. ACAP), kyla
panaši grėsmė[12]. Ypatinga išimtis yra Antarkties vandenynas,
kuriame Antarkties jūrų gyvųjų išteklių apsaugos
komisijai (angl. CCAMLR) atlikus metinį išsamų problemos
vertinimą[13],
nustatyta, kad pradėjus taikyti atitinkamas priemones priegauda
sumažėjo daugiau kaip 99 %. Vertinant
žvejybą ūdomis kituose rajonuose, nors padėtis pagerėjo ir
gerokai sumažėjo neteisėtos, nedeklaruojamos ir nereglamentuojamos
(NNN) žvejybos atvejų, yra duomenų, kad priegauda tam tikruose
žvejybos ūdomis rajonuose vis dar yra netvaraus lygio. Pritarimo sulaukė neseniai priimtos ICCAT[14] ir IOTC[15] rekomendacijos, kuriomis
sugriežtinamos priegaudos mažinimo priemonės, taikomos tunų žvejybai
ūdomis, ir jas turi taikyti ir kitos regioninės žuvininkystės
valdymo organizacijos (angl. RFMO). Vis daugiau pranešimų pateikiama apie
Pietų ir Šiaurės pusrutuliuose žvejojant tralais žūstančius
jūrinius paukščius. Pavyzdžiui, remiantis duomenimis, surinktais
2004–2005 m. tiriant Pietų Afrikos laivyną, kuriuo žvejojamos
jūrinės lydekos, nustatyta, kad kasmetinė priegauda – apie
18 000 paukščių3. Duomenų apie jūrinių
paukščių priegaudos išorės vandenyse žvejojant kitais žvejybos
įrankiais, pavyzdžiui, gaubiamaisiais tinklais, lygį nėra. 2.5. Priegaudos mažinimo
priemonės Parengta keletas
priegaudos mažinimo priemonių. Kai kurios iš jų buvo labai
veiksmingos mažinant jūrinių paukščių priegaudą. Šias
priemones galima suskirstyti į specialiąsias pagal žvejybos
metodą taikomas priemones ir daugeliui žvejybos įrankių
plačiai taikomas priemones. Didžioji dalis šių priemonių parengtos
siekiant sumažinti žvejybos ūdomis priegaudą, ir galima išskirti
keturias pagrindines šių priemonių kategorijas: (1)
nevykdyti žvejybos rajonuose ir (arba) tuo metu,
kai sąveika su jūriniais paukščiais yra labiausiai tikėtina
ir intensyvi (tinklo užmetimas naktį, žvejybos operacijų nutraukimas
konkrečiame rajone arba tam tikru sezonu); (2)
riboti paukščių prieigą prie
kabliukų su masalu (lynai su pasvarais ir tinklo užmetimas laivo šone); (3)
atbaidyti paukščius nuo masalo, pritvirtinto
prie kabliukų (kaspininiai (paukščius atbaidantys) lynai ir garsiniai
atgrasomieji prietaisai); (4)
mažinti kabliukų su masalu patrauklumą
arba matomumą (žuvų atliekų išmetimas ir dirbtiniai masalai). Tyrimai[16]
parodė, kad šių priemonių taikymas žvejyboje ūdomis gali
būti naudingas ir dėl to, kad sumažinus dėl jūrinių
paukščių prarandamą masalo kiekį, žalą, kurią
sugautoms žuvims padaro grobį graibstantys jūriniai paukščiai ir
tiesioginę jūrinių paukščių daromą žalą
žvejybos įrankiams, sumažėja tiesioginės sąnaudos. Be to,
sumažinus tokių atvejų skaičių, kai žuvų laimikis
prarandamas dėl to, kad jūriniai paukščiai užsikabina už
kabliukų su masalu, už kurių būtų galėjęs užkibti
galimas laimikis, gaunama ir netiesioginė nauda sąnaudų
atžvilgiu. Žvejyboje pasyviaisiais tinklais priegaudos
mažinimo priemonių patikrinta mažiau. Pasiūlyti ir išbandyti du
metodai, skirti jūriniams paukščiams įspėti apie užmestus
pasyviuosius tinklus, kad šie į juos neatsitrenktų[17]. Vienas metodas – padidinti
tinklo matomumą (vaizdinės įspėjamosios priemonės), o
kitas – prie tinklų pritvirtinti garsinius atgrasomuosius prietaisus
(akustines bujas). Be to, patekimą į statinius tinklus galima
sumažinti šiuos tinklus užmetant giliau nei nardo jūriniai paukščiai.
Šiuo metu nė vienas iš šių metodų nėra plačiai
taikomas. Įrodyta, kad kaspininiai lynai, perimti
iš žvejybos ūdomis, taip pat valdomas žuvų atliekų išmetimas
metant ir traukiant įrankius yra veiksmingos priemonės mažinant
žvejybos tralais poveikį jūriniams paukščiams ir jų
mirtingumą dėl šios žvejybos. Įsipainiojimo traluose atvejus
sumažinti yra sunkiau, tačiau CCAMLR įrodė, kad
jūrinių paukščių mirtingumo dėl įsipainiojimo
traluose problema gali būti beveik išspręsta taikant tokias paprastas
priemones kaip tinklų surišimą[18].
2.6. Politikos sistema 2.6.1. Bendra žuvininkystės
politika ES veiksmų planas yra suderintas su
bendros žuvininkystės politikos[19]
svarbiausiu tikslu, kuriuo pabrėžiamas poreikis mažinti žvejybos veiklos
poveikį jūrų ekosistemoms (įskaitant jūrinius
paukščius) ir palaipsniui įgyvendinti ekosistemomis grindžiamą
požiūrį į žuvininkystės valdymą. Pagal šiuo metu
įgyvendinamą BŽP reformą[20]
Komisija dar kartą patvirtino šį įsipareigojimą ir šio
tikslo numato siekti taikydama kelis reformų paketo elementus: ·
naują regioninį požiūrį į
technines priemones, pagal kurį priegaudos mažinimo priemonės
galėtų būti pritaikytos konkrečiai žvejybos veiklai. Tokio
požiūrio formavimas užtruks šiek tiek laiko ir galutiniai bruožai
priklauso nuo reformos rezultatų, tačiau turėtų būti
suformuoti iki 2016 m. O kol kas, jei tinkama ir skubiai reikalinga,
turimos priegaudos mažinimo priemonės, kurių veiksmingumas
įrodytas, gali būti įtraukiamos į daugiamečius valdymo
planus; ·
naują ES daugiametę duomenų rinkimo
programą (angl. DCMAP), planuojamą pradėti įgyvendinti
2014 m. Šiuo metu vyksta diskusijos dėl to, ar įtraukti
kitų ekosistemų komponentų, įskaitant jūrinius
paukščius, stebėseną. Dar reikia sužinoti ekspertų
nuomonę ir tokio esamos duomenų rinkimo sistemos išplėtimo
sąnaudas. Tačiau sistemingas duomenų apie jūrinių
paukščių priegaudą rinkimas ir teikimas išlieka svarbūs sprendžiant
jūrinių paukščių priegaudos klausimą; ·
finansinę paramą naujoms priemonėms,
dabar skiriamą iš Europos žuvininkystės fondo (EŽF) ir numatomą
skirti iš naujojo Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės
fondo (EJRŽF)[21].
Numatoma, kad naujasis EJRŽF veiklą pradės 2014 m. ir šio fondo
lėšomis bus teikiama pagalba rengiant ir taikant priegaudos mažinimo
priemones, įgyvendinant bandomuosius projektus ir bandant alternatyvias
stebėsenos technologijas, pvz., apsaugines vaizdo stebėjimo sistemas
(angl. CCTV); ·
įsipareigojimą, kurį Komisija
prisiėmė neseniai paskelbtame komunikate „Bendros žuvininkystės
politikos išorės aspektas“[22],
imtis aktyvesnio vaidmens dalyvaujant RFMO veikloje ir pamėginti pagerinti
padėtį, susidariusią dėl apsaugos ir valdymo priemonių
reikalavimų nesilaikymo. 2.6.2. Aplinkos srities teisės
aktai ES veiksmų plane remiamasi kai kuriais ES
aplinkos srities teisės aktais, visų pirma Paukščių9 ir Buveinių direktyvomis[23] ir Jūrų strategijos
pagrindų direktyva (angl. MSFD)[24].
Šias direktyvas ES siekia visapusiškai įgyvendinti vykdydama pagal JT
biologinės įvairovės konvenciją[25] prisiimtus
įsipareigojimus. Šį įsipareigojimą sustiprina ES
valstybių vadovų įsipareigojimas „iki 2010 m. sustabdyti
biologinės įvairovės nykimą [Europos Sąjungoje]“; tai
nurodoma ir ES biologinės įvairovės strategijoje iki
2020 m.[26]. Pagrindinė Paukščių direktyvoje
nustatyta priemonė – bendra visų laukinių paukščių
apsaugos sistema, pagal kurią draudžiami įvairūs veiksmai,
įskaitant (labiausiai susijusius su žvejyba) tyčinį žudymą
ar gaudymą bet kokiais būdais[27].
Be to, Paukščių ir Buveinių direktyvose nustatytas „Natura 2000“
saugomų teritorijų tinklas, apimantis pagal atitinkamas direktyvas
paskelbtas teritorijas – pagal Paukščių direktyvą nustatytas
specialios apsaugos teritorijas (angl. SPA), ir pagal Buveinių
direktyvą nustatytas specialias saugomas teritorijas (angl. SAC). Nuo
2011 m. vasario mėn. pagal Paukščių direktyvą
jūrų rajonuose iš viso nustatyta 936 SPA, kurių plotas –
122 000 km². MFSD siekiama derinti įvairias politikos
kryptis ir skatinti aplinkosaugos klausimų integravimą į kitas
politikos kryptis, pvz., BŽP. MSFD pripažįstama, kad jūrinių
paukščių apsaugos reikalavimas padės užtikrinti gerą
aplinkos būklę. Jo įgyvendinimas yra privalomas pagal
Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), ir vadovaujantis
direktyva besąlygiškai reikalaujama, kad būtų taikomos
jūriniams paukščiams apsaugoti skirtos priemonės.
Įgyvendinant MFSD ir ES veiksmų planą jūrinių
paukščių priegaudos klausimas įtrauktas į regionines
jūrų konvencijas dėl jūros aplinkos, visų pirma OSPAR[28], HELCOM[29] ir Barselonos konvenciją[30]. 2.6.2.1. Išorės politika Išorės vandenyse RFMO toliau atlieka
esminį vaidmenį jūrinių paukščių apsaugos ir
valdymo srityse, o jų atsakomybė mažinant priegaudą joms
priklausančiuose žuvininkystės rajonuose aiškiai apibrėžta JT
susitarime dėl žuvų išteklių (angl. UNFSA)[31]. Iki šiol daugelis RFMO
ėmėsi vienokio ar kitokio pobūdžio priegaudos mažinimo
priemonių, kuriomis siekiama išvengti jūrinių paukščių
žūties žvejojant ūdomis. ES, būdama daugelio RFMO
susitariančiąja šalimi, įpareigota įgyvendinti tas
priemones. Be to, ES prisiėmė kelis
įsipareigojimus, susijusius su tvarios plėtros principais, ir
kitų įsipareigojimų, konkrečiau susijusių su bendrų
vandenyno išteklių, įskaitant rūšis, kurioms kyla išnykimo
grėsmė ir kurioms taikomas ES veiksmų planas, valdymu. Tai: –
Jungtinių Tautų jūrų
teisės konvencija (angl. UNCLOS)[32]
–
Jungtinių Tautų biologinės
įvairovės konvencija (angl. CBD)[33]
–
Migruojančiųjų laukinių
gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencija (dar vadinama CMS arba
Bonos konvencija)[34] Pagal CMS parengtas Susitarimas dėl albatrosų ir audrašauklių išsaugojimo
(ACAP)[35].
Tai – teisiškai įpareigojanti tarptautinė sutartis, kurios tikslas –
užtikrinti ir išlaikyti gerą albatrosų ir audrašauklių apsaugos
būklę šalinant sausumoje ir jūroje jiems kylančią
grėsmę. Priegauda, be abejonės, yra pagrindinis šios rūšies
grupei keliamos grėsmės veiksnys. 3. ES veiksmų planas ES veiksmų plano tikslas – sumažinti
ir, jei įmanoma, pašalinti atsitiktinės jūrinių
paukščių priegaudos atvejus, pirmumą teikiant individams,
priklausantiems ne mažiau kaip 49 jūrinių paukščių
populiacijoms, kurioms grėsmę kelia ES laivai, kuriais žvejojama ES
vandenyse ir ne ES vandenyse, taip pat ES nepriklausantys laivai, kuriais
žvejojama ES vandenyse. Dėl kitų
jūrinių paukščių, kurių populiacijos yra stabilios,
tačiau kurių priegauda kelia susirūpinimą, siekiant
panaikinti jų priegaudą pirmiausia reikėtų pradėti nuo
jos mažinimo. Papildomi konkretūs tikslai: (1)
nustatyti ir pašalinti šiuo metu ES ir ne ES
vandenyse taikomų valdymo priemonių trūkumus ir neatitikimus; (2)
rinkti ir kaupti duomenis, kurie yra itin
svarbūs norint nustatyti jūrinių paukščių priegaudos
apimtis ir keliamą grėsmę, ypač rūšių, kurių
išsaugojimas, kaip pripažinta, kelia susirūpinimą, populiacijoms; (3)
įgyvendinant atitinkamas priegaudos mažinimo
priemones sumažinti jūrinių paukščių,
priklausančių rūšims, kurių išsaugojimas kelia
susirūpinimą, priegaudą tiek, kad šių rūšių populiacijoms
grėsmė nebekiltų; (4)
spręsti klausimą, susijusį su
žvejų nenoru pripažinti, kad jūrinių paukščių
priegauda yra problema, taip pat susijusį su nepakankamu žvejų
skatinimu imtis priegaudos mažinimo priemonių; (5)
pašalinti vis dar kylančius sunkumus,
susijusius su žvejybai ūdomis taikomomis dabartinėmis priegaudos
mažinimo priemonėmis, ir spręsti klausimą dėl to, kad
nėra veiksmingų kitiems žvejybos įrankiams, ypač žvejyboje
pasyviaisiais tinklais, taikytinų priegaudos mažinimo priemonių. 3.1. Taikymo
sritis ir struktūra Įgyvendinant ES veiksmų planą
bus laikomasi priderinto valdymo požiūrio,
rekomenduojant imtis veiksmų rajonuose ir žvejybos veikloje, kuriuose
nustatoma atsitiktinės jūrinių paukščių priegaudos
atvejų. Šiame plane pateikiama sistema, padedanti įgyti
aiškų ir išsamų supratimą apie atsitiktinės
jūrinių paukščių priegaudos ES žvejyboje mastą ir
nustatyti, kokių veiksmų reikia imtis, kad būtų
pradėtos taikyti priegaudos mažinimo ir valdymo priemonės, kuriomis
būtų užtikrintas nuoseklus ir veiksmingas požiūrį į
tai, kaip sumažinti šią problemą. ES veiksmų planas taikomas visiems ES
laivams, kuriais žvejojama Sąjungos vandenyse ir su ES vėliava
išorės vandenyse plaukiojantiems laivams. Kartu su ES vandenyse vykdomais
ES veiksmų plane numatytais veiksmais specialios apsaugos teritorijose,
nustatytose pagal Paukščių direktyvą (4 straipsnis), bus
intensyviau įgyvendinamos žuvininkystės valdymo priemonės.
Valstybės narės bus raginamos panašias priemones taikyti teritorijose,
priklausančiose paukščių apsaugai svarbių teritorijų
(angl. IBA)[36]
tinklui. Akivaizdus jūrinius paukščius tausojančių
įrankių naudojimas turėtų būti pirmine sąlyga
norint naudotis žvejybos galimybėmis tokiuose rajonuose, kuriuose
jūriniai paukščiai yra neatsiejama jų dalis ir kuriuose priegauda
kelia grėsmę jų gerai apsaugos būklei. Sąjunga,
siekdama užtikrinti nuoseklumą vykdant su jūriniais paukščiais
susijusią ES žvejybos vidaus ir išorės politiką, sieks, kad
susijusios tarptautinės organizacijos tobulintų šias priemones,
užtikrindamos, kad žvejams būtų lengviau jas taikyti,
jūrinių paukščių priegaudos stebėseną
įtraukdamos į stebėtojų programas (jei
tai dar nebuvo padaryta) ir skatindamos ne ES laivynus taikyti geriausią
praktiką. Tolimojo plaukiojimo laivyno regioninės
patariamosios tarybos (angl. LDRAC) vaidmuo yra aiškus – padėti atlikti
šią užduotį. 3.2. Problemos apibūdinimas Viena iš didžiausių užduočių
įgyvendinant ES veiksmų planą – pirmiausia apibrėžti
esamą atsitiktinės jūrinių paukščių priegaudos
problemą. Naujausia informacija, pvz., IUCN sąrašai ir pagal
Paukščių direktyvą teikiamos ataskaitos, yra patikimiausi
šaltiniai, kuriais remiantis nustatoma žvejybos veikla, kurioje nedelsiant reikia
imtis priemonių, bet jų trūksta. Tačiau jais remiantis
negali būti atlikti tikslūs ir objektyvūs jūrinių
paukščių populiacijų ir šioms populiacijoms dėl priegaudos
daromo poveikio vertinimai. Tai reiškia, kad daugelio rūšių žvejybos
veikloje nustatyti aiškius valdymo tikslus yra sunku. FAO Tarptautiniame veiksmų plane dėl
jūrinių paukščių1 neapibrėžiama,
iš ko apskritai susideda jūrinių paukščių priegaudos
problema, bet rekomenduojama atlikti vertinimą remiantis šiais
kriterijais: (a)
jūrinių paukščių priegaudos dydis
(koeficientas arba skaičius); (b)
atsitiktinai sugaunamų jūrinių
paukščių rūšys ir jų apsaugos būklė; (c)
žvejybos pastangos toje vietoje, kurioje būna
jūrinių paukščių, ir tuo pačiu metu; taip pat (d)
jūrinių paukščių, kuriems
priegauda gali daryti poveikį, populiacijų tendencijos. Vertinimas turėtų būti
atliekamas remiantis visais turimais duomenimis, įskaitant, inter alia,
jūroje esančių stebėtojų priegaudos duomenis,
jūrinių paukščių duomenis ir kitą neoficialią
informaciją, kuri gali būti pirmasis bendresnio pobūdžio
problemos požymis. Stebėtojų programos yra geriausias duomenų
šaltinis, tačiau nerealu parengti ES žvejybai skirtas konkrečias
jūrinių paukščių priegaudos programas, išskyrus,
galbūt, tą išorės vandenyse vykdomą žvejybos veiklą,
kuriai jau nustatytas toks reikalavimas. Todėl turi būti nustatyti
kiti būdai bei kriterijai, skirti apibrėžti, iš ko sudaryta
„problema“. Komisija, imdamasi veiksmų pagal ES veiksmų planą,
paprašys atitinkamos mokslinės institucijos atnaujinti esamą
informaciją, apsvarstyti kriterijus ir tai, ar biologiniai rodikliai
(pvz., PBR[37]
arba BPUE[38])
galėtų būti taikomi apibrėžiant problemą ir nustatant
valdymo tikslus. 3.3. Tyrimai, mokymas, švietimas
ir informavimas FAO
techninėse geriausios praktikos gairėse[39] pabrėžiama tyrimų,
kaip bet kurio veiksmų plano dalies, svarba, ypač tyrimų,
susijusių su priegaudos mažinimo priemonių rengimu. Tokie tyrimai
turėtų paskatinti diegti naujoves plėtojant žvejybos
pramonės, mokslininkų, aplinkos srities nevyriausybinių
organizacijų (NVO) ir išteklių valdytojų bendradarbiavimą.
Jie turi būti moksliškai pagrįsti, tačiau turi būti
atsižvelgiama ir į tai, kaip kuo veiksmingiau rezultatus panaudoti
diegiant priegaudos mažinimo priemones. Be to, FAO pabrėžia poreikį parengti
švietimo ir mokymo programas, skirtas informuoti žvejus, žvejybos sektoriui
atstovaujančias organizacijas ir kitas susijusias grupes apie poreikį
spręsti jūrinių paukščių priegaudos problemą. ES
lygmeniu rizikos vertinimo komitetai (RVK) atlieka svarbų vaidmenį
rengiant šias programas, o tarptautiniu lygmeniu ES rems žvejams skirtų
informavimo ir švietimo programų rengimą ir stiprinimą
prioritetiniuose jūrinių paukščių priegaudos rajonuose. Tyrimų, mokymo, švietimo ir informavimo
priemonės yra sudėtinės ES veiksmų plano
dalys. 3.4. ES veiksmų plane
numatyti veiksmai I priede pateikti veiksmų plane numatyti
veiksmai pagal konkrečius tikslus, už kiekvieną veiksmą
atsakingos šalys ir numatomi terminai, iki kurių šie veiksmai turi
būti baigti vykdyti. 3.5. Ataskaitų teikimas ir
vertinimas ES veiksmų plane numatyta, kad
valstybės narės turėtų kas antri metai pranešti Komisijai
apie pastebėtos jūrinių paukščių priegaudos dydį
pagal žvejybos rūšį ir žvejybos įrankio tipą, bet
kokių priegaudos mažinimo priemonių įgyvendinimą ir
šių priemonių veiksmingumą. Komisija, bendradarbiaudama su atitinkama
moksline institucija, parengs standartinės ataskaitos formą, kad
valstybėms narėms būtų lengviau teikti informaciją
Komisijai, ir kuri taip pat gali būti naudojama siekiant palengvinti
plačiosios visuomenės prieigą prie duomenų. Komisija, remdamasi šiomis ataskaitomis,
gavusi antrą iš šių ataskaitų atliks tarpinį ES
veiksmų plano vertinimą ir pagal šią informaciją parengs
Parlamentui ir Tarybai skirtą komunikatą dėl plano įgyvendinimo.
Atitinkamos mokslinės institucijos bus
paprašyta pateikti šiai peržiūrai reikalingus duomenis. Visų pirma
ICES bus paprašyta pateikti susirūpinimą keliančių
rūšių populiacijos ir priegaudos apytikslių
apskaičiavimų duomenis. Tokius populiacijos duomenis reguliariai
peržiūri ICES jūrinių paukščių ekologijos darbo
grupė. Taip būtų nustatytas populiacijų etalonas, kurį
būtų galima palyginti su priegaudos lygiais ir pagal kurį
būtų galima įvertinti problemos mastą, atsižvelgiant į
kiekvieną jūrinių paukščių rūšį ir žvejybos
veiklą. Komisija, gavusi ketvirtą
įgyvendinimo ataskaitą (po aštuonerių metų), atliks
išsamią ES veiksmų plano peržiūrą ir vertinimą ir
atitinkamai atnaujins šį veiksmų planą. Šios peržiūros laikas
turėtų sutapti su MSFD nustatytu įpareigojimu iki 2020 m.
užtikrinti gerą jūrų ekosistemų aplinkos būklę. Pagal Paukščių direktyvos 12
straipsnį valstybės narės turi kas treji metai pranešti apie
nacionalinių nuostatų, priimtų pagal direktyvą,
įgyvendinimą. Jei taikytina, valstybės narės šias ataskaitas
galėtų naudoti kaip duomenų šaltinį (pvz.,
jūrinių paukščių populiacijos apytikriai
apskaičiavimai) vertinant veiksmų plano veiksmingumą. 4. IŠVADOS ES veiksmų planas apima įvairius
elementus, įskaitant rekomenduojamus veiksmus, esamų nuostatų
griežtinimą ir tam tikrų elementų įtraukimą į
būsimus reglamentus. Kai kurios iš šių priemonių gali būti
įgyvendinamos Sąjungos lygmeniu, o kai kurioms kitoms reikalingi
valstybių narių veiksmai arba RFMO pritarimas. Be to, ES veiksmų
plane numatyti veiksmai, kuriuos galima įgyvendinti nedelsiant, ir
veiksmai, kuriems įgyvendinti, remiantis turimais duomenimis ir
mokslinėmis rekomendacijomis, reikalingas ilgalaikis įsipareigojimas.
Todėl ES veiksmų plano įgyvendinimo laikotarpis priklausys nuo
visų susijusių šalių indėlio. Komisija teikia šį ES
veiksmų planą Tarybai ir Parlamentui ir ragina juos jam visiškai
pritarti. I priedas
ES veiksmų plane numatytų veiksmų sąrašas 1 konkretus tikslas. ES ir ne ES vandenyse šiuo metu taikomų valdymo priemonių trūkumų ir neatitikimų nustatymas ir šalinimas. Veiksmas || Atsakinga šalis || Terminai Apsvarstyti kriterijus, pagal kuriuos galėtų būti apibrėžiama jūrinių paukščių priegaudos problema || Komisija kartu su mokslinėmis institucijomis || 2013 m. I ketvirtis Daryti pažangą apibrėžiant SPA tinklą, įskaitant galimybę galimas SPA nustatyti naudojant IBA || Valstybė narė, Komisija || Nuolat Toliau rengti ir įgyvendinti žuvininkystės valdymo priemones, skirtas jūrinių paukščių apsaugai pagal Paukščių direktyvą nustatytose SPA, kitose saugomose jūrų teritorijose (angl. MPA), įskaitant užjūrio šalis ir teritorijas, taip pat IBA ir, jei reikia, platesnėse jūrų teritorijose || Valstybė narė, Komisija || Nuolat Peržiūrėti esamas RFMO stebėsenos ir priegaudos mažinimo priemones, skirtas jūrinių paukščių apsaugai, ir įvertinti esamų priemonių atitikties lygį || Valstybė narė, Komisija, RFMO, LDRAC || Nuolat Paraginti RFMO, pateikiant tiesioginį prašymą ir per FAO, parengti savo nacionalinius ir (arba) regioninius veiksmų planus, atitinkančius FAO geriausios praktikos technines gaires || Komisija, RFMO || Nuolat Užtikrinti, kiek įmanoma, kad priegaudos mažinimo priemones, kurias taiko išorės vandenyse žvejojantys ES laivai, taip pat taikytų ir laivai, kurie plaukioja ne su ES valstybės narės vėliava, tačiau kurie priklauso arba kuriuos kontroliuoja valstybėje narėje įsisteigę savininkai ir veiklos vykdytojai || Komisija, valstybė narė, RFMO, LDRAC || Nuolat Pakrantės valstybių susitarime ne ES laivams, kuriais žvejojama ES vandenyse, siūlyti konkrečią (-ias) rekomendaciją (-as) priimti priegaudos mažinimo priemones ir pranešti apie jūrinių paukščių priegaudą || Komisija || Ne vėliau kaip iki 2013 m. pabaigos 2 konkretus tikslas. Duomenų, kurie yra itin svarbūs norint nustatyti jūrinių paukščių priegaudos mastą, ypač ES ir ne ES vandenyse vykdant tam tikrą žvejybos veiklą ir (arba) tam tikruose žvejybos rajonuose, apie kuriuos turima mažai informacijos, informacija yra neoficiali ir (arba) jos neturima, rinkimas. Veiksmas || Atsakinga šalis || Terminai Peržiūrėti turimus priegaudos duomenis, patikrinti informacijos šaltinius ir nustatyti žvejybą, kurioje reikalingi atitinkami tolesni veiksmai, įskaitant nuodugnius tyrimus || Valstybė narė, Komisija kartu su mokslinėmis institucijomis || Ne vėliau kaip iki 2013 m. pabaigos Laikytis atsargumo principo, kai trūksta informacijos arba informacija apie jūrinių paukščių priegaudą – nepatikima, ir vykdyti intensyvesnę į šią kategoriją patenkančios žvejybos stebėseną (reikėtų siekti, kad artimoje ateityje stebėtojų veikla sudarytų ne mažiau kaip 10 %) || Valstybė narė || Atlikus pradinį vertinimą Užtikrinti, kad laivuose, kuriais žvejojama išorės vandenyse, reguliariai apsilankantys stebėtojai tiksliai registruotų jūrinių paukščių priegaudą. || Valstybė narė, RFMO || Nuolat Užtikrinti, kad stebėtojų duomenys būtų reguliariai teikiami atitinkamos RFMO sekretoriatui ir Komisijai, kad būtų lengviau atlikti stebėtojų programos duomenų analizę || Valstybė narė, RFMO, Komisija || Nuolat Parengti standartinės ataskaitos formą, skirtą duomenims apie jūrinių paukščių priegaudą savanoriškai registruoti ir pildyti jūrinių paukščių priegaudos vykdant ES žvejybos veiklą duomenų bazę, remiantis valstybių narių pateikta informacija || Komisija kartu su ICES || 2012 m. pabaiga Atsižvelgti į galimybę jūrinių paukščių stebėseną vykdyti pagal naująją duomenų rinkimo sistemą (DRS) || Komisija || 2014 m. pradžia 3 konkretus tikslas. Priegaudos mažinimo priemonių įgyvendinimas ten, kur, remiantis informacija, nustatoma jūrinių paukščių priegauda. Veiksmas || Atsakinga šalis || Terminai Įgyvendinti priegaudos mažinimo priemones, kurių veiksmingumas įrodytas, žvejybos ūdomis veikloje, vykdomoje Gran Sole, Viduržemio jūroje ir ne ES vandenyse (jei toks reikalavimas dar nenustatytas). Šioje žvejyboje turėtų būti taikomos bent dvi iš toliau nurodytų priegaudos mažinimo priemonių: – tinklų užmetimas naktį esant minimaliam denio apšvietimui, – paukščius atbaidantys lynai (Tori lynai), – lynų gramzdinimas Priegaudos mažinimo priemonės turėtų atitikti bent būtiniausius techninius standartus, nustatytus „Birdlife International“ ir ACAP gairėse[40] || Komisija, valstybė narė, RFMO || Ne vėliau kaip iki 2013 m. pabaigos Skatinti priimti priegaudos mažinimo priemones tarptautiniu lygmeniu, jei reikia ir jei dar netaikoma. || Komisija || Nuolat Įvertinti ir įgyvendinti priegaudos mažinimo priemones, taikytinas žvejojant pasyviaisiais tinklais Baltijos jūroje, rytinėje Šiaurės jūros dalyje ir vakariniuose vandenyse, kuriuose atsitiktinė jūrinių paukščių priegauda yra tinkamai pagrįsta dokumentais || Valstybė narė || Ne vėliau kaip iki 2013 m. pabaigos Rekomenduoti, kad visi laivai įgyvendintų žuvų atliekų ir (arba) išmetamų atliekų valdymo laive priemones vadovaudamiesi geriausios praktikos gairėmis[41] || Valstybė narė || Ne vėliau kaip iki 2013 m. pabaigos Remiantis RFMO atliekama peržiūra, teikti RFMO papildomų priegaudos mažinimo priemonių ir stebėsenos gerinimo pasiūlymus || Komisija, valstybė narė, RFMO, LDRAC || Nuolat Siūlyti susijusias priegaudos mažinimo priemones įtraukti į techninių priemonių reglamentą, kuris rengiamas vykdant BŽP reformą, taip pat užtikrinti, kad į daugiamečius planus būtų įtrauktos konkrečios priemonės, – prioriteto tvarka, jei taikytina ir nedelsiant reikia. || Komisija || Nuo 2016 m. po to, kai bus priimtas naujasis techninių priemonių reglamentas ir parengti daugiamečiai planai Skatinti valstybes nares ES veiksmų planą perkelti į nacionalinę teisę || Komisija, valstybė narė || Ne vėliau kaip iki 2013 m. pabaigos Skirti pakankamai išteklių priegaudos mažinimo priemonėms rengti, išbandyti ir įgyvendinti, ypač remiant finansavimą iš Europos žuvininkystės fondo (EŽF) ir naujojo Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo (angl. EMFF) || Valstybė narė || Dėl EŽF – reikalingi neatidėliotini veiksmai. Dėl EMFF – ne vėliau kaip iki 2014 m. pabaigos. 4 konkretus tikslas. Žvejų švietimas ir mokymas apie priegaudos mažinimo priemonių taikymą ir naudą, taip pat apie tai, kaip pranešimų teikimo tikslais tiksliai atpažinti jūrinius paukščius. Veiksmas || Atsakinga šalis || Terminai Organizuoti seminarą (-us) siekiant informuoti suinteresuotąsias šalis apie ES veiksmų planą || Komisija || 2013 m. I ketvirtis Skatinti priimti priegaudos mažinimo priemones siekiant sumažinti jūrinių paukščių priegaudą ir padėti rengti mokymo programas, skirtas žvejams ir žvejybos stebėtojams, rengti ir platinti jūrinių paukščių atpažinimo vadovus ir kitą susijusią medžiagą || Valstybė narė, NVO, RVK || Nuolat Skirti pakankamai išteklių švietimo ir informavimo priemonėms diegti, ypač remiant finansavimą iš EŽF ir naujojo EMFF || Valstybė narė || Nuolat Ir toliau taikyti mokymo, švietimo ir informavimo priemones išorės vandenyse žvejojantiems laivams || NVO, RFMO || Nuolat Informavimo priemones taikyti ir kitoms suinteresuotosioms šalims ir plačiajai visuomenei || Komisija, NVO || Nuolat 5 konkretus tikslas. Praktinių ir veiksmingų priegaudos mažinimo priemonių, skirtų visiems žvejybos įrankiams, darantiems poveikį jūriniams paukščiams, tyrimų iniciavimas. Veiksmas || Atsakinga šalis || Terminai Inicijuoti tyrimus pagal ES finansavimo programas (pvz., Septintąją bendrąją mokslinių tyrimų programą (FP7), LIFE programą), susijusius su praktinių ir veiksmingų priegaudos mažinimo priemonių rengimu, tų priemonių veiksmingumo vertinimu bei jau taikomų technologijų ir praktikos vertinimu ir tobulinimu. Turėtų būti pabrėžiamas poreikis artimoje ateityje parengti priegaudos mažinimo priemones, skirtas žvejybai pasyviaisiais tinklais || Komisija, valstybė narė, RVK, NVO || Nuolat Tęsti tyrimus, susijusius su alternatyvių žvejybos įrankių kūrimu, siekiant pašalinti neigiamą žvejybos poveikį SPA, kad būtų lengviau pasinaudoti žvejybos galimybėmis || Valstybė narė, RVK, NVO || Nuolat Jeigu jūrinių paukščių priegaudos stebėsena įtraukiama į 2014–2020 m. ES daugiametę duomenų rinkimo programą, įvertinti, kaip naująsias elektronines stebėsenos technologijas galima būtų panaudoti jūrinių paukščių priegaudai stebėti ir atitinkamai užtikrinti jų įgyvendinimą || Valstybė narė, RVK, NVO || 2014 m. Skirti pakankamai išteklių (ypač remiant finansavimą iš EŽF ir naujojo EMFF) priegaudos mažinimo priemonių diegimui ir išbandymui, taip pat papildomai žvejybos, kurioje, kaip įtariama, gali kilti klausimų dėl priegaudos, stebėsenai vykdyti || Valstybė narė || Dėl EŽF – vykdyti nedelsiant. Dėl EMFF – ne vėliau kaip iki 2014 m. pabaigos. II priedas
Tekste paminėtų jūrinių paukščių lotyniški
pavadinimai Balearinė audronaša || Puffinus mauretanicus Pilkoji audronaša || Puffinus griseus Viduržeminė audronaša || Puffinus yelkouan Koralinis kiras || Larus audouinii Geltonsnapė audronaša || Calonectris diomedea Juodagalvis kiras || Larus melanocephalus Tripirštis kiras || Rissa tridactyla Paprastoji taistė || Cepphus grylle Atlantinė audronaša || Puffinus puffinus Geltonkojis kiras || Larus michahellis Šiaurinis fulmaras || Fulmarus glacialis Didžioji audronaša || Puffinus gravis Šiaurinis padūkėlis || Morus bassanus Narai || Gaviidae spp. Kragai || Podicipedidae spp. Jūrinės antys || Merginae spp. Nardančiosios antys || Aythyinae spp. Alkos || Alcidae spp. Kormoranai || Phalacrocoracidae spp. Sibirinė gaga || Polysticta stelleri Rudakaklis naras || Gavia stellata Juodakaklis naras || Gavia arctica Raguotasis kragas || Podiceps auritus Mažasis dančiasnapis || Mergellus albellus Iberijos porūšio laibasnapis narūnėlis || Uria aalge ibericus Kuoduotasis kormoranas || Phalacrocorax aristotelis Albatrosai || Diomedeidae spp. Audrašaukliai || Procellaria and Macronectes spp. [1] FAO, 1999. Tarptautinis veiksmų planas, skirtas
mažinti atsitiktinę jūrinių paukščių priegaudą
žvejojant ūdomis. Roma, FAO, 1999. p. 1–11. [2] 2008 m. ICES rekomendacijos, 1 knyga, 1.5.1.3
Žuvininkystės ir jūrinių paukščių tarpusavio
sąveika ES vandenyse ICES, 2008. Darbo
grupės ataskaita apie jūrinių paukščių ekologiją
(WGSE), ICES CM 2008/LRC:05. 99 p. [3] ICES, 2009. Darbo grupės ataskaita apie
jūrinių paukščių ekologiją (WGSE), 2009 m. kovo
23–27 d., Briugė (Belgija). ICES CM 2009/LRC:10.91 p. ICES, 2010. Darbo grupės
ataskaita apie jūrinių paukščių ekologiją (WGSE),
2010 m. kovo 15–19 d., Kopenhaga (Danija). ICES CM
2010/SSGEF:10.77 p. [4] Anderson O.R.J., Small C.J., Croxall J.P., Dunn E.K.,
Sullivan B.J. Yates O. ir Black A., 2011. Pasaulinė jūrinių
paukščių priegauda žvejojant ūdomis. Nykstančių
rūšių tyrimai, 14:91-106 tomas. [5] Ūdos – tam tikras skaičius vienas su kitu
sujungtų, pritvirtintų prie dugno arba dreifuojančių
lynų, turinčių daug kabliukų su masalu. [6] Pasyvieji tinklai – tinklai, kuriais žvejojant nebūtina
užtikrinti aktyvaus tinklų judėjimo. Tokie tinklai gali būti
sudaryti iš vieno arba daugiau atskirų tinklų, susietų
viršutiniais, apatiniais ir jungiamaisiais lynais bei būti su
priinkaravimo, plūdriąja ir navigacine įranga. [7] Tralas – vienu ar daugiau žvejybos laivų aktyviai
velkamas žvejybos įrankis, sudarytas iš tinklo, turinčio kūgio
arba piramidės formos korpusą, kurio gale yra maišas arba maišagalys. [8] Gaubiamasis tinklas – apsupamasis žvejybos įrankis,
sudarytas iš tinklo, kurio apačia ties tinklo apačia sutraukiama per
išilgai gruntlynio esančius žiedus perkištu sutraukiamuoju lynu, kuris
sudaro galimybę tinklą užverti. [9] 2009 m. lapkričio 30 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB dėl laukinių
paukščių apsaugos. [10] http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/indez_en.htm [11] Žydelis, R., Bellebaum, J., Österblom, H., Vetemaa, M.,
Schirmeister, B., Stipniece, A., Dagys, M., van Eerden, M. ir Garthe, S. 2009.
Priegauda žvejojant žiauniniais tinklais. Nepastebėta vandens
paukščių populiacijoms kylanti grėsmė. Biologinė
apsauga, 142: 1269-1281. [12] ACAP 2009. Rūšių vertinimai. Pateikta interneto
svetainėje www.acap.aq/acap-species. [13] Antarkties jūrų gyvųjų išteklių
apsaugos komisija [14] Tarptautinė Atlanto tunų apsaugos komisija [15] Indijos vandenyno tunų komisija [16] http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/index_en.htm [17] Melvin, E.F., Parrish, J.K. and Conquest, L.L. 1999 m.
„Naujos priemonės, skirtos jūrinių paukščių priegaudai
mažinti pakrantės žvejyboje žiauniniais tinklais.“ Cons. Biol. 13:
1386-1397. [18] Sullivan, B. J., Clark, J. Reid, K, Reid E (2009).
Veiksmingų priegaudos mažinimo priemonių rengimas siekiant sumažinti
jūrinių paukščių mirtingumą vykdant
lydžiažiočių ledžuvių (Champsocephalus gunnar)
žvejybą tralais 48.3. parajonyje. WG-IMAF-09-15. CCAMLR, Hobartas,
Australia [19] OL L 358, 2002 12 31, p. 59. [20] COM(2011) 425. [21] COM(2011) 804. [22] COM(2011) 424. [23] OL L 206, 1992 7 22, p. 7–50. [24] OL L 164, 2008 6 25, p. 19–40. [25] OL L 309, 1993 12 13, p. 1. [26] COM(2011) 244. [27] Remiantis Europos Sąjungos
Teisingumo Teismo praktika, C-221/04, 71 dalis. [28] http://www.ospar.org/ [29] http://www.helcom.fi/ [30] http://www.unepmap.org/index.php?module=content2&catid=001001004 [31] http://www.tuna-org.org/Documents/TRFMO2/19%20ANNEX%205.11%20ENG.pdf [32] OJ L 179, 23.6.1998,
p. 3-134 [33] OL L 309,
1993 12 13, p. 1. [34] http://www.cms.int/about/intro.htm [35] https://www.acap.aq/ [36] „Birdlife International“
(2011 m.). Paukščių
apsaugai svarbių teritorijų suvestinės. http://www.birdlife.org [37] PBR – priemonė, skirta
maksimaliam gyvūnų ir (arba) paukščių, kurie gali būti
pašalinti iš populiacijos, neįskaitant natūralaus mirtingumo,
skaičiui nustatyti, leidžiant tiems ištekliams pasiekti arba išlaikyti
savo optimalų nuolatinės populiacijos lygį.
[38] BPUE – paukščių priegauda,
tenkanti vienam žvejybos pastangų vienetui. [39] FAO, 2008 m. Ekspertų konsultacijų dėl
techninių geriausios praktikos gairių, taikytinų rengiant
tarptautinius ir (arba) nacionalinius veiksmų planus dėl
jūrinių paukščių, ataskaita. Bergenas, Norvegija,
2008 m. rugsėjo 2–5 d. 46 p. [40] http://www.rspb.org.uk/ourwork/policy/marine/international/advocacy/mitigationfactsheets.aspx [41] http://www.birdlife.org/seabirds/downloads/FS_13_Trawl_fisheries_warp_strike_final.pdf