Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos ir jos valstybių narių, Australijos, Japonijos, Jungtinių Amerikos Valstijų, Jungtinių Meksikos Valstijų, Kanados, Korėjos Respublikos, Maroko Karalystės, Naujosios Zelandijos, Singapūro Respublikos ir Šveicarijos Konfederacijos prekybos susitarimo dėl kovos su klastojimu sudarymo /* KOM/2011/0380 galutinis - 2011/0167 (NLE) */
AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. Prekybos susitarimu dėl
kovos su klastojimu (ACTA) siekiama nustatyti aiškią tarptautinę
sistemą, kuri padėtų Europos Sąjungai veiksmingai kovoti su
intelektinės nuosavybės teisių (INT) pažeidimais. Šie pažeidimai
kenkia teisėtai prekybai ir ES konkurencingumui, o vėliau tai turi
neigiamų pasekmių ekonomikos augimui ir darbo vietų
kūrimui. Į ACTA įtrauktos naujausios INT užtikrinimo nuostatos,
įskaitant nuostatas dėl civilinių, baudžiamųjų,
pasienio ir skaitmeninės aplinkos priemonių, patikimos ACTA
Šalių bendradarbiavimo sistemos, kurios joms padėtų tas
priemones įgyvendinti, ir geriausios patirties, skirtos veiksmingam INT
užtikrinimui, nustatymas. 2. Nors ACTA nekeičia ES acquis,
nes ES teisė jau yra gerokai pažangesnė nei dabartiniai tarptautiniai
standartai, Susitarimu bus nustatytas naujas tarptautinis standartas,
pagrįstas Pasaulio prekybos organizacijos TRIPS sutartimi (patvirtinta
1994 m.). Taigi Susitarimas bus naudingas ES eksporto teisių
turėtojams, veikiantiems pasaulio rinkoje ir šiuo metu kenčiantiems
dėl sisteminių ir plačiai paplitusių savo autorių
teisių, prekių ženklų, patentų, dizaino ir geografinių
nuorodų pažeidimų užsienyje. 3. Be to, ACTA yra darnus
susitarimas, nes jame visapusiškai atsižvelgiama į piliečių
teises ir svarbių suinteresuotųjų šalių, kaip antai
vartotojų, interneto paslaugų teikėjų ir
besivystančių šalių partnerių, problemas. 4. 2008 m. balandžio
14 d. Tarybai patvirtinus derybų nurodymus, 2008 m. birželio
3 d. buvo pradėtos derybos. Susitarimas pasiektas 2010 m.
lapkričio 15 d., o tekstas pradėtas rengti lapkričio 25 d.,
pasibaigus 11 derybų raundų. 5. Apie derybas ES
valstybėms narėms buvo pranešama žodžiu ir raštu per Tarybos prekybos
politikos komitetą. Rotacijos tvarka ES pirmininkaujančios
valstybės narės vedė derybas dėl baudžiamųjų
priemonių vykdymo, remdamosi vieningomis ir vienbalsiai Nuolatinių
atstovų komitete Tarybos patvirtintomis pozicijomis. Be to, apie
derybų eigą Europos Parlamentui buvo nuolat pranešama per
Tarptautinės prekybos komitetą (INTA), per 2010 m. įvykusius
tris plenarinius posėdžius Europos Parlamentą informavo ir Komisijos
narys De Guchtas. 2010 m lapkričio 24 d. Europos Parlamentas patvirtino
rezoliuciją, kuria pritariama ACTA. 6. Į ACTA įtraukta
daug su vykdymu susijusių baudžiamųjų nuostatų, kurios
patenka į SESV 83 straipsnio 2 dalies aprėptį. Šios susitarimo
dalys, kitaip nei dalys, kurioms taikomas 207 straipsnis, priklauso
pasidalijamosios kompetencijos sričiai (SESV 2 straipsnio 2 dalis). Kai
dalykas priklauso pasidalijamajai kompetencijai, teisiškai privalomus aktus
gali priimti arba Europos Sąjunga, arba valstybės narės.
Dėl ACTA pasirašymo ir sudarymo Komisija pasirinko nesiūlyti, kad
baudžiamųjų nuostatų vykdymo srityje Europos Sąjunga
pasinaudotų savo kompetencija pagal SESV 83 straipsnio 2 dalį.
Komisijai tai atrodo tinkama, nes derantis dėl ACTA nebuvo ketinama
pakeisti ES acquis arba suderinti ES teisės aktus dėl
baudžiamųjų nuostatų, pažeidus intelektinės nuosavybės
teises, vykdymo. Todėl Komisija siūlo, kad ACTA pasirašytų
ir sudarytų tiek ES, tiek visos valstybės narės. 7. Komisijos pozicija dėl
ACTA ir SESV 83 straipsnio 2 dalies neturi įtakos Komisijos pozicijai
dėl kitoms iniciatyvoms ateityje taikytinos ES pasidalijamosios kompetencijos,
nustatytos SESV 83 straipsnio 2 dalyje. 2011/0167 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos ir jos
valstybių narių, Australijos, Japonijos, Jungtinių Amerikos
Valstijų, Jungtinių Meksikos Valstijų, Kanados, Korėjos
Respublikos, Maroko Karalystės, Naujosios Zelandijos, Singapūro
Respublikos ir Šveicarijos Konfederacijos prekybos susitarimo dėl kovos su
klastojimu sudarymo EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio
4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio
6 dalies a punkto v papunkčiu, atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento
pritarimą[1], kadangi: (1)
2008 m. balandžio 14 d. Taryba leido Komisijai
Europos Sąjungos ir jos valstybių narių vardu pradėti
derybas dėl daugiašalio prekybos susitarimo dėl kovos su klastojimu. (2)
Šios derybos buvo baigtos ir 2010 m. lapkričio
25 d. pradėtas rengti Europos Sąjungos ir jos valstybių
narių, Australijos, Japonijos, Jungtinių Amerikos Valstijų,
Jungtinių Meksikos Valstijų, Kanados, Korėjos Respublikos,
Maroko Karalystės, Naujosios Zelandijos, Singapūro Respublikos ir
Šveicarijos Konfederacijos prekybos susitarimas dėl kovos su klastojimu. (3)
Pagal ... Tarybos sprendimą Nr. …/2010/ES[2] Susitarimas Europos Sąjungos vardu pasirašytas
… (4)
Šis Susitarimas turėtų būti
patvirtintas, PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Europos Sąjungos ir jos valstybių
narių, Australijos, Japonijos, Jungtinių Amerikos Valstijų,
Jungtinių Meksikos Valstijų, Kanados, Korėjos Respublikos,
Maroko Karalystės, Naujosios Zelandijos, Singapūro Respublikos ir
Šveicarijos Konfederacijos prekybos susitarimas dėl kovos su klastojimu[3] patvirtinamas Europos Sąjungos vardu. Sudaromo Susitarimo tekstas pridedamas prie
šio sprendimo. 2 straipsnis Tarybos pirmininkas paskiria asmenį,
įgaliotą Europos Sąjungos vardu deponuoti Susitarime
numatytą prisijungimo dokumentą ir taip išreikšti Europos
Sąjungos sutikimą laikytis Susitarimo. 3 straipsnis Šis sprendimas įsigalioja jo
priėmimo dieną. Sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje. Susitarimo įsigaliojimo data skelbiama Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje. Priimta Tarybos
vardu Pirmininkas PRIEDAS Europos
Sąjungos ir jos valstybių narių, Australijos, Japonijos,
Jungtinių Amerikos Valstijų, Jungtinių Meksikos Valstijų,
Kanados, Korėjos Respublikos, Maroko Karalystės, Naujosios
Zelandijos, Singapūro Respublikos ir Šveicarijos Konfederacijos
susitarimas dėl kovos su klastojimu Šio
Susitarimo Šalys, Pažymėdamos, kad
veiksmingas intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimas yra
būtinas visų pramonės šakų ekonominiam augimui visame
pasaulyje skatinti; Pažymėdamos, kad
dėl suklastotų ir piratinių prekių ir intelektinės
nuosavybės teisių neatitinkančios medžiagos platinimo
paslaugų kenkiama teisėtai prekybai ir darniam pasaulio ekonomikos
vystymuisi, teisių turėtojai ir teisėti verslo subjektai patiria
didelių finansinių nuostolių, o kai kuriais atvejais tai tampa
pajamų organizuotam nusikalstamumui šaltiniu ir kelia kitokių
pavojų visuomenei; Norėdamos glaudesniu
tarptautiniu bendradarbiavimu ir veiksmingesne tarptautine veikla kovoti su
tokiu klastojimo plitimu; Ketindamos numatyti
TRIPS sutartį papildančias veiksmingas ir tinkamas priemones
intelektinės nuosavybės teisėms užtikrinti ir atsižvelgdamos
į atitinkamų teisinių sistemų ir praktikos skirtumus; Norėdamos
užtikrinti, kad pačios priemonės ir procedūros intelektinės
nuosavybės teisėms užtikrinti netaptų kliūtimis
teisėtai prekybai; Norėdamos
spręsti intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo problemas,
įskaitant skaitmeninėje erdvėje daromus pažeidimus, visų
pirma atsižvelgdamos į autorių ir gretutines teises, tokiu būdu,
kad būtų derinamos susijusių teisių turėtojų,
paslaugų teikėjų ir naudotojų teisės ir interesai; Norėdamos
skatinti paslaugų teikėjus ir teisių turėtojus
bendradarbiauti ir spręsti atitinkamų skaitmeninės erdvės
pažeidimų klausimus; Norėdamos,
kad šis Susitarimas būtų naudingas ir tarptautinei vykdomajai
veiklai, ir atitinkamų tarptautinių organizacijų
bendradarbiavimui; Pripažindamos
principus, nustatytus 2001 m. lapkričio 14 d. Ketvirtojoje PPO
ministrų konferencijoje patvirtintoje Dohos deklaracijoje dėl
TRIPS sutarties ir visuomenės sveikatos; susitaria:
I skyrius. Pradinės nuostatos ir
bendrosios apibrėžtys 1 skirsnis. Pradinės nuostatos 1 straipsnis. Ryšys su kitais susitarimais Šiame Susitarime nėra nuostatų,
kuriomis būtų nukrypstama nuo bet kokių Šalies
įsipareigojimų, susijusių su bet kuria kita Šalimi, pagal esamus
susitarimus, įskaitant TRIPS sutartį. 2 straipsnis. Įsipareigojimų
pobūdis ir taikymo sritis 1. Šio Susitarimo nuostatas
įgyvendina kiekviena Šalis. Savo teisėje Šalis gali įgyvendinti
griežtesnes intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo
nuostatas, nei reikalaujama šiuo Susitarimu, jeigu jų užtikrinimas
neprieštarauja šio Susitarimo nuostatoms. Kiekviena Šalis savo teisinėje
sistemoje ir praktikoje gali nustatyti tinkamą šio Susitarimo
nuostatų įgyvendinimo būdą. 2. Šiame Susitarime nėra
nuostatų, kuriomis būtų nustatytas įsipareigojimas dėl
išteklių paskirstymo intelektinės nuosavybės teisių
užtikrinimui ir įstatymų įgyvendinimo užtikrinimui apskritai. 3. TRIPS sutarties I dalyje,
ypač 7 ir 8 straipsniuose, išdėstyti tikslai ir principai šiam
Susitarimui taikomi mutatis mutandis. 3 straipsnis. Ryšys su standartais,
susijusiais su intelektinės nuosavybės teisėmis ir jų
taikymo sritimi 1. Šiuo Susitarimu
nepažeidžiamos Šalies teisės nuostatos, kuriomis reglamentuojamos
intelektinės nuosavybės teisės, jų įgijimas, taikymo
sritis ir išsaugojimas. 2. Šiame Susitarime nėra
nuostatų, kuriomis būtų nustatytas Šalies įsipareigojimas
taikyti priemones, jei intelektinės nuosavybės teisės pagal jos
įstatymus ir kitus teisės aktus nesaugomos. 4 straipsnis. Informacijos privatumas ir
atskleidimas 1. Šiame Susitarime nėra
nuostatų, kuriomis iš Šalies būtų reikalaujama atskleisti: a) informaciją, kurios atskleidimas
prieštarautų jos teisei, įskaitant teisės aktus, kuriais ginamos
teisės į privatumą, arba tarptautiniams susitarimams, kurių
šalis ji yra; b) konfidencialią informaciją,
kurios atskleidimas trukdytų vykdyti teisės aktus ar kitaip
prieštarautų viešajam interesui, arba c) konfidencialią informaciją,
kurios atskleidimas prieštarautų teisėtiems konkrečių
viešųjų ar privačiųjų įmonių prekybos
interesams. 2. Jei Šalis pateikia
rašytinės informacijos pagal šio Susitarimo nuostatas, informaciją
gaunanti Šalis, laikydamasi savo teisės ir praktikos, informaciją
atskleidžia ir naudoja tik tiems tikslams, kuriems ši informacija buvo
pateikta, išskyrus atvejus, kai iš anksto gaunamas informaciją
teikiančios Šalies sutikimas. 2 skirsnis. Bendrosios apibrėžtys 5 straipsnis. Bendrosios apibrėžtys Šiame Susitarime, jeigu nenustatyta kitaip: a) ACTA – Prekybos susitarimas
dėl kovos su klastojimu; b) Komitetas – pagal V skyrių
(Institucijų susitarimai) įsteigtas ACTA komitetas; c) kompetentingos institucijos –
atitinkamos teisminės, administracinės arba teisėsauginės
institucijos pagal Šalies teisę; d) prekės su suklastotu prekės
ženklu – bet kokios prekės, įskaitant pakuotę, su be leidimo
naudojamu prekės ženklu, kuris yra identiškas tokioms prekėms
tinkamai užregistruotam prekės ženklui arba kurio esminių
aspektų negalima atskirti nuo tokio prekės ženklo ir kuriuo tokiu
būdu pažeidžiamos konkretaus prekės ženklo turėtojo teisės
pagal šalies, kurioje taikomos II skyriuje (Intelektinės nuosavybės
teisių užtikrinimo teisinis pagrindas) nustatytos procedūros,
teisę; e) valstybė – suprantama taip
pat, kaip apibrėžta PPO susitarimo paaiškinimuose; f) muitinis tranzitas –
muitinės procedūra, pagal kurią prekės gabenamos iš vienos
muitinės įstaigos į kitą atliekant muitinį
tikrinimą; g) dienos – kalendorinės dienos; h) intelektinė nuosavybė –
visos intelektinės nuosavybės kategorijos, kurioms taikomi TRIPS
sutarties II dalies 1–7 skirsniai; i) tranzitu gabenamos prekės –
prekės, kurioms taikoma muitinio tranzito arba perkrovos
procedūra; j) asmuo – fizinis arba juridinis
asmuo; k) autorių teises
pažeidžiančios piratinės prekės – bet kokios prekės,
kurios yra kopijos, padarytos be teisių turėtojo ar tinkamai jo
įgalioto asmens gamybos šalyje sutikimo ir tiesiogiai ar netiesiogiai
pagamintos iš prekės, iš kurios tos kopijos padarymas būtų
autorių teisių ar gretutinių teisių pažeidimas pagal šalies,
kurioje taikomos II skyriuje (Intelektinės nuosavybės teisių
užtikrinimo teisinis pagrindas) nustatytos procedūros, teisę; l) teisių turėtojas –
federacija arba asociacija, kuri pagal teisinį statusą gali
užtikrinti intelektinės nuosavybes teises; m) teritorija – taikant II skyriaus
(Intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo teisinis pagrindas)
3 skirsnį (Pasienyje taikomos priemonės) Šalies muitų teritorija
ir visos laisvosios prekybos zonos[4]; n) perkrova – muitinės
procedūra, pagal kurią atliekant muitinį tikrinimą
prekės perkeliamos iš transporto priemonės, kuria jos importuojamos,
į transporto priemonę, kuria jos eksportuojamos, vienos muitinės
įstaigos, kuri yra ir importo, ir eksporto įstaiga, zonoje; o) TRIPS sutartis – Sutartis
dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų,
susijusių su prekyba, pridedama kaip PPO sutarties 1C priedas; p) PPO – Pasaulio prekybos
organizacija ir q) PPO susitarimas – 1994 m.
balandžio 15 d. Marakešo susitarimas, kuriuo įsteigta Pasaulio prekybos
organizacija. II skyrius. Intelektinės
nuosavybės teisių užtikrinimo teisinis pagrindas 1 skirsnis. Bendrieji įpareigojimai 6 straipsnis. Su vykdymu susiję
bendrieji įpareigojimai 1. Kiekviena Šalis užtikrina,
kad jos teisėje būtų nustatytos vykdymo procedūros, kurias
taikant būtų galima imtis efektyvių veiksmų prieš bet
kokį šiame Susitarime numatytą intelektinės nuosavybės
teisių pažeidimą, įskaitant skubias pažeidimų prevencijos
taisomąsias priemones ir taisomąsias priemones, kurios atgrasytų
nuo tolesnių pažeidimų. Šios procedūros turi būti taikomos
taip, kad nebūtų kuriama kliūčių teisėtai
prekybai ir kad būtų numatytos apsaugos nuo piktnaudžiavimo jomis
priemonės. 2. Šio skyriaus nuostatoms
įgyvendinti patvirtintos, išlaikytos arba taikomos procedūros yra
sąžiningos ir nešališkos ir jomis nustatytos visų dalyvių, kuriems
taikomos tokios procedūros, kad jie būtų tinkamai saugomi,
teisės. Šios procedūros neturi
būti dirbtinai sudėtingos ar brangios, taip pat neturi būti
nepagrįstai ribojamas ar nepateisinamai vilkinamas laikas. 3. Įgyvendindama
šio skyriaus nuostatas, kiekviena Šalis atsižvelgia į būtinybę
užtikrinti pažeidimo rimtumo, trečiųjų šalių interesų,
taikomų priemonių, taisomųjų priemonių ir
sankcijų proporcingumą. 4. Šiame skyriuje nėra
nuostatų, kuriomis būtų reikalaujama, kad savo pareigūnams
Šalis taikytų atsakomybę už atliekant oficialias pareigas padarytus
veiksmus. 2
skirsnis. Civilinių nuostatų vykdymas[5] 7 straipsnis. Civilinės
procedūros 1. Kiekviena Šalis teisių
turėtojams suteikia galimybę pasinaudoti civiliniu teismo procesu
dėl visų intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo,
kaip nurodyta šiame skirsnyje. 2. Kadangi administracine tvarka
išnagrinėjus bylos esmę, galima nurodyti vykdyti kokią nors
civilinę taisomąją priemonę, kiekviena Šalis nustato, kad
ši tvarka atitinka principus, iš esmės lygiaverčius tiems, kurie
išdėstyti šiame skirsnyje. 8 straipsnis. Teismo nustatyti draudimai 1. Kiekviena Šalis nustato, kad
civiliniuose teismo procesuose dėl intelektinės nuosavybės
teisių užtikrinimo jos teisminės institucijos būtų
įgaliotos priimti šaliai nepalankų nurodymą nebedaryti
pažeidimų, inter alia, nurodymą, skirtą tai šaliai arba,
jei reikia, trečiajai šaliai, kuriai taikoma atitinkamos teisminės
institucijos jurisdikcija, kad prekės, su kuriomis siejamas
intelektinės nuosavybės teisių pažeidimas, negalėtų
patekti į prekybos kanalus. 2. Nepaisant kitų šio
skirsnio nuostatų ir su sąlyga, kad Šalis laikosi TRIPS sutarties II
dalies nuostatų, kuriomis konkrečiai aptariamas toks naudojimas,
Šalis gali iš kovai su vyriausybių ar vyriausybės įgaliotų
trečiųjų šalių naudojimusi be teisių turėtojo
leidimo turimų taisomųjų priemonių taikyti tik atlyginimo
mokėjimo taisomąsias priemones. Kitais atvejais taikomos šiame
skirsnyje numatytos taisomosios priemonės arba, kai šios priemonės
neatitinka Šalies teisės, priimami teismo sprendimai ir nustatoma
atitinkama kompensacija. 9 straipsnis. Žala 1. Kiekviena Šalis nustato, kad
civiliniuose teismo procesuose dėl intelektinės nuosavybės
teisių užtikrinimo jos teisminės institucijos yra įgaliotos
nurodyti pažeidėjui, kuris sąmoningai arba turėdamas
pagrindą žinoti dalyvavo pažeidžiamojoje veikoje, atlyginti teisių
turėtojo žalą taip, kad būtų kompensuota dėl pažeidimo
teisių turėtojo patirta žala. Nustatydamos dėl intelektinės
nuosavybės teisių pažeidimo padarytos žalos dydį, Šalies
teisminės institucijos yra įgaliotos svarstyti galimybę taikyti,
inter alia, bet kokią teisių turėtojo siūlomą
visavertę ir teisėtą priemonę, kuri gali apimti
prarastą pelną, neteisėtų prekių ar paslaugų
vertę, nustatytą pagal rinkos kainą, arba siūlomą
mažmeninę kainą. 2. Bent autorių arba
gretutinių teisių pažeidimo ir prekių ženklų klastojimo
atvejais kiekviena Šalis nustato, kad civiliniuose teismo procesuose jos
teisminės institucijos yra įgaliotos nurodyti, kad pažeidėjas
teisių turėtojui sumokėtų pažeidėjo gautą
pelną, siejamą su pažeidimu. Šalis gali laikyti, kad šis pelnas yra 1
dalyje nurodytos žalos dydis. 3. Be to, atsižvelgdama į
autorių teisių arba gretutinių kūrinių, fonogramų
ar jų atlikimo teisių apsaugos pažeidimus ir prekių ženklų
klastojimo atvejais kiekviena Šalis nustato arba išlaiko sistemą, pagal
kurią nustatomas vienas ar daugiau toliau išdėstytų dalykų: a) iš anksto nustatyta žala arba b) prielaidos[6]
, nustatyti žalos dydį, kuris būtų pakankamas teisių
turėtojui pažeidimu padarytai žalai atlyginti, arba c) papildoma žala, susijusi bent su
autorių teisėmis. 4. Kai Šalis nustato 3 dalies a
punkte nurodytą taisomąją priemonę arba 3 dalies b punkte
nurodytas prielaidas, ji užtikrina, kad arba jos teisminės institucijos,
arba teisių turėtojas turėtų teisę pasirinkti
tokią taisomąją priemonę arba prielaidas, kaip
alternatyvą priemonėms, nurodytoms 1 ir 2 dalyse. 5. Kiekviena Šalis nustato, kad,
baigus civilinį teismo procesą bent dėl autorių ar
gretutinių teisių arba prekių ženklų pažeidimo, jos
teisminės institucijos, jei tinka, būtų įgaliotos nurodyti,
kad pralaimėjusi šalis apmokėtų šalies, kurios naudai priimtas
teismo sprendimas, teismo išlaidas ar mokesčius ir atlyginimą
atitinkamam advokatui arba bet kokias kitas išlaidas, numatytas pagal Šalies
teisę. 10 straipsnis. Kitos taisomosios
priemonės 1. Bent atsižvelgdama į
autorių teises pažeidžiančias piratines prekes ir prekes su
suklastotu prekės ženklu, kiekviena Šalis nustato, kad civiliniuose teismo
procesuose, teisių turėtojų prašymu, jos teisminės
institucijos būtų įgaliotos nurodyti, kad tokios neteisėtos
prekės būtų sunaikintos, išskyrus ypatingus atvejus, be jokio
atlygio. 2. Be to, kiekviena Šalis
nustato, kad jos teisminės institucijos būtų įgaliotos nurodyti,
kad medžiagos ir priemonės, kurios buvo daugiausia naudojamos gaminant ar
kuriant tokias neteisėtas prekes, nedelsiant ir be jokio atlygio
būtų sunaikintos arba jų būtų atsikratyta ne prekybos
kanalais taip, kad iki minimumo būtų sumažinta tolesnių pažeidimų
rizika. 3. Šalis gali nustatyti šiame
straipsnyje aprašytas taisomąsias priemones, kurios turi būti
vykdomos pažeidėjo sąskaita. 11 straipsnis. Su pažeidimu susijusi
informacija Nepažeisdama savo teisės pirmenybės,
informacijos šaltinių konfidencialumo apsaugos arba asmens duomenų
tvarkymo tvarkos, kiekviena Šalis nustato, kad civiliniuose teismo procesuose
dėl intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo jos
teisminės institucijos būtų įgaliotos, teisių
turėtojui pagrįstai paprašius, nurodyti, kad pažeidėjas (arba
kitais atvejais – įtariamas pažeidėjas) teisių turėtojui
arba teisminėms institucijoms bent įrodymų rinkimo tikslais
pateiktų atitinkamą informaciją, kurią turi arba kontroliuoja
pažeidėjas ar įtariamas pažeidėjas, kaip nustatyta jos galiojančiuose
įstatymuose ir kituose teisės aktuose. Tokia informacija gali apimti
informaciją apie bet kokį asmenį, bet kokiu būdu
susijusį su pažeidimu arba įtariamu pažeidimu, ir apie gamybos
priemones arba neteisėtų ar įtariamų neteisėtų
prekių ar paslaugų platinimo kanalus, įskaitant
trečiųjų asmenų, kurie įtariami dalyvavę gaminant
ir platinant tokias prekes ar paslaugas, tapatybę ir jų naudojamus
platinimo kanalus. 12 straipsnis. Laikinosios priemonės 1. Kiekviena Šalis nustato, kad
jos teisminės institucijos yra įgaliotos nurodyti imtis
neatidėliotinų ir veiksmingų laikinųjų priemonių: a) prieš šalį arba, jei tinka,
trečiąją šalį, kuri pavaldi atitinkamos teisminės
institucijos jurisdikcijai, kad būtų užkirstas kelias pažeisti bet
kokią intelektinės nuosavybės teisę, visų pirma
užkirstas kelias prekėms, susijusioms su intelektinės nuosavybės
teisių pažeidimu, patekti į prekybos kanalus; b) kad būtų išsaugoti reikalingi,
su įtariamu pažeidimu susiję įrodymai. 2. Kiekviena Šalis nustato, kad
jos teisminės institucijos yra įgaliotos, esant reikalui, patvirtinti
laikinąsias priemones inaudita altera parte, ypač kai dėl
bet kokio delsimo gali būti padaryta nepataisoma žala teisių
turėtojui arba kai yra įrodoma rizika, kad gali būti sunaikinti
įrodymai. Inaudita altera parte teismo procesuose kiekviena Šalis
savo teismines institucijas įgalioja gavus prašymų imtis
laikinųjų priemonių veikti operatyviai ir priimti sprendimą
nedelsiant. 3. Bent autorių arba
gretutinių teisių pažeidimo ir prekių ženklų klastojimo atvejais
kiekviena Šalis nustato, kad civiliniuose teismo procesuose jos teisminės
institucijos yra įgaliotos nurodyti areštuoti arba kitaip sulaikyti
įtartinas prekes ir su pažeidimo veiksmu susijusias medžiagas ir priemones
ir bent prekių ženklų klastojimo atvejais – su pažeidimu susijusius
dokumentinius įrodymus, jų originalus ar kopijas. 4. Kiekviena Šalis nustato, kad
jos teisminės institucijos yra įgaliotos reikalauti, kad
atsižvelgdamas į laikinąsias priemones pareiškėjas pateiktų
bet kokį pagrįstai jam prieinamą įrodymą, kuris
būtų pakankamai įtikinamas, kad pareiškėjo teisė yra
pažeidžiama arba kad toks pažeidimas neišvengiamas, ir nurodyti, kad
pareiškėjas pateiktų užstatą ar lygiavertę garantiją,
kurios pakaktų apginti atsakovui ir užkirsti kelią piktnaudžiavimui.
Toks užstatas arba lygiavertė garantija neturi tapti nepagrįsta
kliūtimi norint kreiptis į teismą dėl tokių
laikinųjų priemonių. 5. Kai laikinosios
priemonės atšaukiamos arba kai jos nustoja galioti dėl kokios nors
pareiškėjo veiklos ar neveikimo, arba jei vėliau paaiškėja, kad
intelektinės nuosavybės teisės nebuvo pažeistos, teisminės
institucijos yra įgaliotos nurodyti, kad gavus atsakovo prašymą
pareiškėjas suteiktų atsakovui atitinkamą kompensaciją už
bet kokią šiomis priemonėmis sukeltą žalą. 3 skirsnis. Pasienyje taikomos priemonės[7][8] 13 straipsnis. Pasienyje taikomų
priemonių taikymo sritis[9] Šalis, kuri, nuosekliai laikydamasi
intelektinės nuosavybės teisių apsaugos sistemos Šalies viduje
ir nepažeisdama TRIPS sutarties reikalavimų, jei reikia, nustato
veiksmingas intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo pasienyje
priemones, turėtų veikti taip, kad nebūtų nepagrįstai
diskriminuojamos atskiros intelektinės nuosavybės teisės ir
nebūtų kuriama kliūčių teisėtai prekybai. 14 straipsnis. Mažos siuntos ir asmeninis
bagažas 1. Kiekviena Šalis šį
skirsnį taiko komercinės paskirties prekėms, siunčiamoms
mažomis siuntomis. 2. Šalis gali netaikyti šio
skirsnio nedideliam nekomercinės paskirties prekių, esančių
asmeniniame keliautojo bagaže, kiekiui. 15 straipsnis. Teisių turėtojo
teikiama informacija Kiekviena Šalis leidžia savo kompetentingoms
institucijoms prašyti, kad teisių turėtojas pateiktų atitinkamos
informacijos, kuri kompetentingoms institucijoms padėtų pasienyje
taikyti šiame skirsnyje nurodytas priemones. Šalis taip pat gali leisti, kad
teisių turėtojas teiktų atitinkamą informaciją jos
kompetentingoms institucijoms. 16 straipsnis. Pasienyje taikomos
priemonės 1. Kiekviena Šalis patvirtina
arba išlaiko siuntų importo ir eksporto procedūras, pagal kurias: a) jos muitinė gali veikti savo
iniciatyva, kad sustabdytų įtartinų prekių išleidimą,
ir b) jei reikia, teisių turėtojas
gali prašyti Šalies kompetentingų institucijų sustabdyti
įtartinų prekių išleidimą. 2. Šalis gali patvirtinti arba
išlaikyti procedūras, taikomas įtartinoms tranzitu gabenamoms
prekėms arba kitose situacijose, kai prekėms taikomas muitinis
tikrinimas, kurį atliekant: a) jos muitinė gali veikti savo
iniciatyva, kad sustabdytų įtartinų prekių išleidimą
arba sulaikytų įtartinas prekes, ir b) jei reikia, teisių turėtojas
gali prašyti jos kompetentingų institucijų sustabdyti
įtartinų prekių išleidimą arba sulaikyti įtartinas
prekes. 17 straipsnis. Teisių turėtojo
teikiamas prašymas 1. Kiekviena Šalis nustato, kad
jos kompetentingos institucijos reikalautų, kad teisių
turėtojas, prašantis taikyti 16 straipsnio (Pasienyje taikomos
priemonės) 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte aprašytas
procedūras, pateiktų tinkamų įrodymų, kurie
įtikintų kompetentingas institucijas, kad pagal procedūras
taikančios Šalies teisę yra prima facie įrodymų, kad
pažeidžiamos intelektinės nuosavybės teisių turėtojo
teisės, ir suteiktų pakankamai informacijos, kuri, kaip galima
pagrįstai manyti, būtų žinoma teisių turėtojui ir
pagal kurią kompetentingos institucijos galėtų įtartinas
prekes pagrįstai atpažinti. Dėl reikalavimo pateikti pakankamai
informacijos neturi būti nepagrįstai netaikomos 16 straipsnio
(Pasienyje taikomos priemonės) 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte
aprašytos procedūros. 2. Kiekviena Šalis sudaro
galimybę teikti prašymus sustabdyti įtartinų prekių
išleidimą arba sulaikyti įtartinas prekes[10] atliekant muitinį tikrinimą jos
teritorijoje. Šalis gali nustatyti, kad tokie prašymai gali būti teikiami
dėl kelių siuntų. Šalis gali nustatyti, kad teisių
turėtojo prašymu prašymas sustabdyti įtartinų prekių
išleidimą arba sulaikyti įtartinas prekes gali būti vykdomas
atrinktuose įvažiavimo ir išvažiavimo punktuose atliekant muitinį
tikrinimą. 3. Kiekviena Šalis užtikrina,
kad per pagrįstą laikotarpį kompetentingos institucijos
praneštų pareiškėjui, ar jos priėmė prašymą. Kai
kompetentingos institucijos priima prašymą, jos taip pat praneša
pareiškėjui, kiek laiko prašymas galioja. 4. Šalis gali nustatyti, kad
tais atvejais, kai pareiškėjas piktnaudžiavo 16 straipsnio (Pasienyje
taikomos priemonės) 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte aprašytomis
procedūromis arba kai yra svarių priežasčių, jos
kompetentingos institucijos yra įgaliotos atsisakyti priimti prašymą,
sustabdyti jo nagrinėjimą arba jį panaikinti. 18 straipsnis. Užstatas arba
lygiavertė garantija Kiekviena Šalis nustato, kad jos
kompetentingos institucijos yra įgaliotos reikalauti, kad teisių
turėtojas, prašantis taikyti 16 straipsnio (Pasienyje taikomos
priemonės) 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte aprašytas
procedūras, pateiktų pagrįstą užstatą arba
lygiavertę garantiją, kuri būtų pakankama apsaugoti
atsakovui ir kompetentingoms institucijoms ir užkirsti kelią piktnaudžiavimui.
Kiekviena Šalis nustato, kad toks užstatas arba lygiavertė garantija
neturi tapti nepagrįsta kliūtimi netaikyti šių
procedūrų. Šalis gali nustatyti, kad toks užstatas gali būti
garantinis raštas, kad atsakovas nepatirs jokių nuostolių ar žalos dėl
jokio prekių išleidimo sustabdymo arba sulaikymo, jeigu kompetentingos
institucijos nustatys, kad prekės buvo teisėtos. Tik ypatingais
atvejais arba teismo nurodymu Šalis gali leisti atsakovui atsiimti
įtartinas prekes, jei jis pateikia garantinį raštą ar kitą
užstatą. 19 straipsnis. Pažeidimo nustatymas Kiekviena Šalis patvirtina arba išlaiko
procedūras, pagal kurias per pagrįstą laikotarpį po 16
straipsnyje (Pasienyje taikomos priemonės) aprašytų
procedūrų inicijavimo jos kompetentingos institucijos gali nustatyti,
ar įtartinos prekės pažeidžia intelektinės nuosavybės
teises. 20 straipsnis. Taisomosios priemonės 1. Kiekviena Šalis nustato, kad
jos kompetentingos institucijos yra įgaliotos nurodyti sunaikinti prekes
po to, kai pagal 19 straipsnį (Pažeidimo nustatymas) nustatoma, kad
prekės yra neteisėtos. Jeigu prekės nesunaikinamos, kiekviena
Šalis užtikrina, išskyrus ypatingus atvejus, kad tokių prekių
būtų atsikratoma ne prekybos kanalais taip, kad teisių
turėtojui nebūtų padaryta jokios žalos. 2. Kad prekes su suklastotu
prekės ženklu būtų leista parduoti prekybos kanalais, neužtenka
tiesiog pašalinti neteisėtai uždėtą prekės ženklą ,
išskyrus ypatingus atvejus. 3. Šalis gali nustatyti, kad jos
kompetentingos institucijos yra įgaliotos taikyti administracines
nuobaudas po to, kai pagal 19 straipsnį (Pažeidimo nustatymas) nustatoma,
kad prekės yra neteisėtos. 21 straipsnis. Mokesčiai Kiekviena Šalis nustato, kad bet koks prašymo
pateikimo, prekių saugojimo arba sunaikinimo mokestis, kurį
atsižvelgdamos į šiame skirsnyje aprašytas procedūras turi nustatyti
jos kompetentingos institucijos, neturi nepagrįstai trukdyti taikyti šias
procedūras. 22 straipsnis. Informacijos atskleidimas Nepažeidžiant Šalies įstatymų,
susijusių su privatumu ir informacijos konfidencialumu: a) Šalis gali įgalioti savo kompetentingas
institucijas teisių turėtojui suteikti informacijos apie
konkrečias prekių siuntas, įskaitant prekių aprašą ir
kiekį, kad padėtų aptikti neteisėtas prekes; b) Šalis gali įgalioti savo
kompetentingas institucijas teisių turėtojui suteikti informacijos
apie prekes, įskaitant prekių aprašą ir kiekį,
siuntėjo, importuotojo, eksportuotojo arba gavėjo vardą,
pavardę ar pavadinimą ir adresą ir, jei žinoma, prekių
kilmės šalį, prekių gamintojo vardą, pavardę ar
pavadinimą ir adresą, bet tuo neapsiribojant, ir pagal 19
straipsnį (Pažeidimo nustatymas) padėti nustatyti, ar prekės
teisėtos; c) jeigu Šalis nenustatė, kad jos
kompetentingoms institucijoms suteiktas b punkte aprašytas įgaliojimas,
bent importuotų prekių atveju, kai kompetentingos institucijos
areštavo įtartinas prekes arba kitu atveju – pagal 19 straipsnį
(Pažeidimo nustatymas) nustatė, kad prekės yra neteisėtos, Šalis
įgalioja savo kompetentingas institucijas per trisdešimt dienų[11] nuo arešto arba pažeidimo nustatymo
teisių turėtojui suteikti informacijos apie tokias prekes,
įskaitant prekių aprašą ir kiekį, siuntėjo,
importuotojo, eksportuotojo arba gavėjo vardą, pavardę ar
pavadinimą ir adresą ir, jei žinoma, prekių kilmės
šalį, prekių gamintojo vardą, pavardę ar pavadinimą ir
adresą, bet tuo neapsiribojant.
4
skirsnis. Baudžiamųjų nuostatų vykdymas 23 straipsnis. Nusikalstama veika 1. Kiekviena
Šalis nustato, kad bent tyčinio prekės ženklo klastojimo arba
autorių ar gretutinių teisių piratavimo komerciniais tikslais
atvejais turi būti taikomas baudžiamasis procesas ir sankcijos[12]. Šiame skirsnyje komerciniais tikslais
vykdomi veiksmai apima bent veiksmus, vykdomus kaip komercinė veikla
siekiant tiesioginės ar netiesioginės ekonominės ar
komercinės naudos. 2. Kiekviena Šalis nustato
baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas, taikomas tais atvejais, kai,
prekiaujant ir vykstant komercinei prekybai, tyčia importuojamos[13] ir viduje naudojamos etiketės ar
pakuotės[14]: a) ant kurių be leidimo uždėtas
ženklas, identiškas jos teritorijoje užregistruotam prekės ženklui, arba
ženklas, kurio negalima atskirti nuo jos teritorijoje užregistruoto prekės
ženklo, ir b) kurios skirtos naudoti ant
parduodamų prekių arba teikiant paslaugas, kurios yra identiškos
prekėms ar paslaugoms, kurioms toks prekės ženklas užregistruotas. 3. Atitinkamais atvejais Šalis
gali taikyti baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas už
kinematografinių kūrinių kopijavimą be leidimo kino filmo
rodymo patalpoje, kuri dažniausiai būna atvira visuomenei. 4. Dėl šiame straipsnyje
nurodytų nusikaltimų, už kuriuos Šalis taiko baudžiamojo proceso
tvarką ir sankcijas, ta Šalis užtikrina, kad pagal jos teisę
būtų numatyta baudžiamoji atsakomybė už pagalbą ir
bendrininkavimą. 5. Jei
reikia, kiekviena Šalis patvirtina tokias priemones, derančias su jos
teisiniais principais, kad būtų galima nustatyti juridinių
asmenų atsakomybę (kuri gali būti baudžiamoji) už šiame
straipsnyje nurodytus nusikaltimus, už kuriuos Šalis taiko baudžiamojo proceso
tvarką ir sankcijas. Ši atsakomybė neapriboja fizinių
asmenų, padariusių baudžiamuosius nusikaltimus, baudžiamosios atsakomybės. 24 straipsnis. Sankcijos Kiekviena Šalis nustato sankcijas už 23
straipsnio (Nusikalstama veika) 1, 2 ir 4 dalyse nurodytus nusikaltimus, kurios
apima įkalinimą ir pakankamai dideles pinigines baudas[15], kad būtų atgrasoma nuo
galimų pažeidimų ateityje, ir kurios atitinka už panašaus sunkumo
nusikaltimus skiriamų sankcijų lygį. 25 straipsnis. Areštas, konfiskavimas ir
sunaikinimas 1. Atsižvelgdama į 23
straipsnio (Nusikalstama veika) 1, 2, 3 ir 4 dalyse nurodytus nusikaltimus, už
kuriuos Šalis taiko baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas, ta Šalis
nustato, kad jos kompetentingos institucijos būtų įgaliotos
nurodyti areštuoti prekes su įtariamai suklastotu prekės ženklu arba
įtariamai autorių teises pažeidžiančias piratines prekes, visas
susijusias medžiagas ir priemones, naudotas atliekant įtariamą
pažeidimą, dokumentinius įrodymus, susijusius su tariamu pažeidimu,
ir visą turtą, gautą tiesiogiai ar netiesiogiai vykdant
veiklą, kuria tariamai pažeidžiamos teisės. 2. Jeigu tam, kad
galėtų išduoti 1 dalyje nurodytą nurodymą, Šalis reikalauja
identifikuoti daiktus, kurie turi būti areštuoti, ta Šalis nereikalauja,
kad daiktai būtų aprašyti smulkiau nei reikalinga tam, kad juos
būtų galima identifikuoti arešto tikslais. 3. Atsižvelgdama į 23
straipsnio (Nusikalstama veika) 1, 2, 3 ir 4 dalyse nurodytus nusikaltimus, už
kuriuos Šalis taiko baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas, ta Šalis
nustato, kad jos kompetentingos institucijos yra įgaliotos nurodyti
konfiskuoti arba sunaikinti visas prekes su suklastotu prekės ženklu arba
autorių teises pažeidžiančias piratines prekes. Jeigu prekės su
suklastotu prekės ženklu arba autorių teises pažeidžiančios
piratinės prekės nesunaikinamos, kompetentingos institucijos
užtikrina, išskyrus ypatingus atvejus, kad tokių prekių
būtų atsikratoma ne prekybos kanalais taip, kad teisių
turėtojui nebūtų padaryta jokios žalos. Kiekviena Šalis
užtikrina, kad tokios prekės būtų konfiskuojamos arba
sunaikinamos be jokio atlygio pažeidėjui. 4. Atsižvelgdama į 23
straipsnio (Nusikalstama veika) 1, 2, 3 ir 4 dalyse nurodytus nusikaltimus, už
kuriuos Šalis nustato baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas, ta Šalis
nustato, kad jos kompetentingos institucijos yra įgaliotos nurodyti
areštuoti arba sunaikinti medžiagas ir priemones, daugiausia naudotas kuriant
prekes su suklastotu prekės ženklu arba autorių teises
pažeidžiančias piratines prekes, ir bent rimtų nusikaltimų
atvejais – visą turtą, gautą tiesiogiai ar netiesiogiai vykdant
veiklą, kuria pažeidžiamos teisės. Kiekviena Šalis užtikrina, kad
tokios medžiagos, priemonės arba turtas būtų konfiskuojamos arba
sunaikinamos be jokio atlygio pažeidėjui. 5. Atsižvelgdama į 23
straipsnio (Nusikalstama veika) 1, 2, 3 ir 4 dalyse nurodytus nusikaltimus, už
kuriuos Šalis taiko baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas, ta Šalis gali
nustatyti, kad jos teisminės institucijos yra įgaliotos nurodyti: a) areštuoti turtą, kurio vertė
atitinka turto, tiesiogiai ar netiesiogiai sukurto arba gauto vykdant
veiklą, kuria tariamai pažeidžiamos teisės, vertę, ir b) konfiskuoti
turtą, kurio vertė atitinka turto, tiesiogiai ar netiesiogiai sukurto
arba gauto vykdant veiklą, kuria pažeidžiamos teisės, vertę. 26 straipsnis. Baudžiamųjų
nuostatų vykdymas ex officio Kiekviena Šalis nustato, kad atitinkamais
atvejais jos kompetentingos institucijos gali veikti savo iniciatyva, kad
galėtų inicijuoti tyrimą arba teisinius veiksmus, susijusius su
23 straipsnio (Nusikalstama veika) 1, 2, 3 ir 4 dalyse nurodyta nusikalstama
veika, už kurią Šalis taiko baudžiamojo proceso tvarką ir sankcijas. 5 skirsnis. Intelektinės nuosavybės
teisių užtikrinimas skaitmeninėje erdvėje 27 straipsnis. Teisių užtikrinimas
skaitmeninėje erdvėje 1. Kiekviena Šalis užtikrina,
kad jos teisėje būtų nustatyta 2 skirsnyje (Civilinių
nuostatų vykdymas) ir 4 skirsnyje (Baudžiamųjų nuostatų
vykdymas) nurodytų procedūrų užtikrinimo tvarka, pagal
kurią būtų galima imtis efektyvių veiksmų kovojant su
intelektinės nuosavybės teisių pažeidimais skaitmeninėje
erdvėje, įskaitant skubias taisomąsias priemones pažeidimams
išvengti ir taisomąsias priemones, kurios atgrasytų nuo tolesnių
pažeidimų. 2. Papildant 1 dalies nuostatas
kiekviena Šalis taiko teisių užtikrinimo tvarką kovojant su
autorių teisių arba gretutinių teisių pažeidimais
skaitmeniniuose tinkluose, pvz., didelio masto platinimo priemonių
naudojimu neteisėtais tikslais. Ši tvarka taikoma taip, kad
nebūtų kuriama kliūčių teisėtai veiklai,
įskaitant elektroninę prekybą, ir kad pagal tos Šalies
teisę būtų užtikrintos pagrindinės teises, kaip antai
žodžio laisvė, teisė į nešališką procesą ir privatumo
apsauga[16]. 3. Kiekviena Šalis siekia
skatinti bendradarbiavimą verslo bendruomenėje, kad būtų
veiksmingai kovojama su prekės ženklo, autorių teisių arba
gretutinių teisių pažeidimais, tuo pat metu pagal tos Šalies teisę
užtikrinant teisėtą konkurenciją ir pagrindines teises, kaip
antai žodžio laisvė, teisė į nešališką procesą ir
privatumo apsauga. 4. Šalis pagal joje
galiojančius įstatymus ir kitus teisės aktus gali įgalioti
kompetentingas institucijas nurodyti interneto paslaugų teikėjui skubiai
pateikti informaciją teisės turėtojui, pagal kurią
būtų galima nustatyti tariamai pažeidimą padariusį
abonentą, jeigu teisės turėtojas pateikė teisiškai
galiojantį skundą dėl prekės ženklo, autoriaus teisių
arba gretutinių teisių pažeidimo ir jeigu tokios informacijos reikia,
kad tos teisės būtų apsaugotos ar užtikrintos. Ši tvarka taikoma
taip, kad nebūtų kuriama kliūčių teisėtai
veiklai, įskaitant elektroninę prekybą, ir kad pagal tos Šalies
teisę būtų užtikrintos pagrindinės teises, kaip antai žodžio
laisvė, teisė į nešališką procesą ir privatumo
apsauga. 5. Kiekviena Šalis nustato
tinkamą teisinę apsaugą ir veiksmingas teisines taisomąsias
priemones, neleidžiančias išvengti veiksmingų techninių apsaugos
priemonių[17],
kurias autoriai, atlikėjai ar fonogramų gamintojai naudoja savo
teisėms užtikrinti ir kuriomis ribojami neteisėti veiksmai,
susiję su jų kūriniais, kūrinių atlikimu ir
fonogramomis, kurių naudoti neleidžia autoriai, atlikėjai ar fonogramų
gamintojai arba tai draudžiama teisės aktais. 6. Siekiant užtikrinti
5 dalyje nurodytą tinkamą teisinę apsaugą ir
veiksmingas teisines taisomąsias priemones, kiekviena Šalis teikia
apsaugą bent šiais atvejais: a) jos teisės aktuose nustatytais
atvejais, kai: i) veiksmingos techninės apsaugos
priemonės neteisėtai vengiamos žinant arba turint pagrįstų
priežasčių žinoti ir ii) teikiamos paslaugos visuomenei arba
prekiaujama prietaisais arba produktais, įskaitant kompiuterines
programas, kurie padeda išvengti veiksmingų techninės apsaugos
priemonių, ir b) prietaisų arba produktų,
įskaitant kompiuterines programas, gamybos, importo arba platinimo ar
paslaugų teikimo atvejais, kai: i) minėti prietaisai, produktai ar
paslaugos sukurti arba pagaminti siekiant išvengti veiksmingų
techninės apsaugos priemonių arba ii) jų
paskirtis komerciniu požiūriu yra ribota, išskyrus jų paskirtį
veiksmingoms techninės apsaugos priemonėms išvengti. [18] 7. Siekiant apsaugoti elektroninę informaciją apie
teisių valdymą[19] kiekviena Šalis nustato tinkamą teisinę apsaugą ir
veiksmingas teisines taisomąsias priemones kiekvienam asmeniui, kuris
sąmoningai be leidimo atliko kurį nors toliau nurodytą
veiksmą žinodamas arba, civilinių taisomųjų priemonių
atveju, turėdamas pagrindo žinoti, kad jo veiksmai sukels, leis padaryti,
palengvins ar nuslėps autorių teisių arba gretutinių
teisių pažeidimą: a) panaikina arba pakeičia
elektroninę informaciją apie teisių valdymą; b) platina, platinimo tikslais importuoja,
transliuoja, skelbia arba viešina kūrinių, jų atlikimo ar
fonogramų kopijas, žinodamas, kad elektroninė informacija apie
teisių valdymą be leidimo buvo panaikinta ar pakeista. 8. Nustatant tinkamą
teisinę apsaugą ir veiksmingas teisines taisomąsias priemones
pagal 5 ir 7 dalies nuostatas, Šalis gali priimti arba toliau taikyti atitinkamus
priemonių, kuriomis įgyvendinamos 5, 6 ir 7 dalių nuostatos,
apribojimus arba išimtis. 5, 6 ir 7 dalyse nustatytos prievolės vykdomos
nepažeidžiant teisių, apribojimų, išimčių arba apsaugos
būdų, susijusių su autorių teisių arba gretutinių
teisių pažeidimais pagal Šalies teisę. III skyrius. Užtikrinimo tvarka 28 straipsnis. Įgūdžiai,
informacija ir vidaus koordinavimas 1. Kiekviena Šalis ragina
kompetentingas už intelektinės nuosavybės teisių
užtikrinimą atsakingas institucijas gerinti specialius su ta sritimi
susijusius įgūdžius. 2. Kiekviena Šalis skatina
rinkti ir analizuoti statistinius duomenis ir kitą su intelektinės
nuosavybės teisių pažeidimais susijusią svarbią
informaciją ir kaupti informaciją apie geriausią patirtį
užkertant kelią pažeidimams ir su jais kovojant. 3. Kiekviena Šalis prireikus
skatina vidaus koordinavimą tarp kompetentingų už intelektinės
nuosavybės teisių užtikrinimą atsakingų institucijų ir
remia bendrus jų veiksmus. 4. Kiekviena Šalis prireikus
skatina oficialių ir neoficialių priemonių, kaip antai
patariamųjų grupių, kūrimą ir išsaugojimą, kad
kompetentingos institucijos galėtų susipažinti su teisės
turėtojų ir kitų susijusių suinteresuotųjų
šalių nuomonėmis. 29 straipsnis. Rizikos pasienyje valdymas 1. Siekiant veiksmingiau
užtikrinti intelektinės nuosavybės teises pasienyje kompetentinga
Šalies institucija gali: a) konsultuotis su susijusiomis
suinteresuotosiomis šalimis ir su kitų Šalių kompetentingomis už
intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimą atsakingomis
institucijomis, siekiant nustatyti ir valdyti didelę riziką ir
skatinti tos rizikos mažinimo veiksmus, ir b) dalytis informacija apie
intelektinės nuosavybės teisių pasienyje užtikrinimą su
kitų Šalių kompetentingomis institucijomis, įskaitant
svarbią informaciją, kuria remiantis patikros tikslais lengviau
nustatyti ir atrinkti krovinius, kuriuose įtariama esant
neteisėtų prekių. 2. Areštavus pažeidžiant
intelektinės nuosavybės teises pagamintas importuojamas prekes,
Šalies kompetentingos institucijos gali suteikti eksporto Šaliai informacijos,
reikalingos nustatant su areštuotų prekių eksportu susijusias šalis
ir prekes. Eksporto Šalies kompetentingos institucijos pagal tos Šalies
teisę gali imtis veiksmų prieš tas šalis ir būsimus krovinius. 30 straipsnis. Skaidrumas Siekiant skatinti intelektinės
nuosavybės teisių užtikrinimo tvarkos skaidrumą, kiekviena Šalis
pagal savo teisę ir politikos kryptis imasi atitinkamų
priemonių, kad paskelbtų ar kitokiu būdu pateiktų visuomenei
informacijos apie: a) jos teisėje numatytą
tvarką, taikomą siekiant užtikrinti intelektinės nuosavybės
teises, už šį teisių užtikrinimą atsakingas kompetentingas
institucijas ir pagalbą teikiančius kontaktinius asmenis; b) susijusius įstatymus ir kitus
teisės aktus, galutinius teismo sprendimus ir bendro taikymo
administracinius sprendimus, susijusius su intelektinės nuosavybės
teisių užtikrinimu, ir c) jos pastangas siekiant sukurti
veiksmingą intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo ir
apsaugos sistemą. 31 straipsnis. Visuomenės informavimas
Kiekviena Šalis, jei reikia, skatina priimti
priemones, kuriomis didinamas visuomenės informuotumas apie
intelektinės nuosavybės teisių apsaugos svarbą ir neigiamus
intelektinės nuosavybės teisių pažeidimų padarinius. 32 straipsnis. Pažeidžiant intelektinės
nuosavybės teises pagamintų prekių sunaikinimas ir aplinkos
apsauga Pažeidžiant intelektinės nuosavybės
teises pagamintos prekės sunaikinamos pagal Šalies, kurioje vyksta
sunaikinimas, įstatymus ir kitus teisės aktus, susijusius su aplinkos
apsauga. IV skyrius. Tarptautinis bendradarbiavimas 33 straipsnis. Tarptautinis
bendradarbiavimas 1. Kiekviena Šalis
pripažįsta, kad tarptautinis bendradarbiavimas yra labai svarbus siekiant
veiksmingai apsaugoti intelektinės nuosavybės teises ir kad jį
reikėtų skatinti, neatsižvelgiant į pažeidžiant
intelektinės nuosavybės teises pagamintų prekių kilmę
arba teisės turėtojo buvimo vietą ar tautybę. 2. Kovojant su intelektinės
nuosavybės teisių pažeidimais, visų pirma su prekės ženklo
klastojimu ir autorių teisių arba gretutinių teisių
piratavimu, Šalys, jei reikia, skatina kompetentingų institucijų,
atsakingų už intelektinės nuosavybės teisių
užtikrinimą, bendradarbiavimą. Į tokį bendradarbiavimą
gali būti įtrauktas bendradarbiavimas teisėsaugos srityje, susijęs
su baudžiamųjų nuostatų vykdymu, ir bendradarbiavimas dėl
pasienyje taikomų šiuo Susitarimu nustatytų priemonių. 3. Šiame skyriuje numatytas
bendradarbiavimas vykdomas pagal atitinkamus kiekvienos Šalies tarptautinius
susitarimus, įstatymus, politikos kryptis, atsižvelgiant į
išteklių paskirstymą ir teisėsaugos prioritetus. 34 straipsnis. Informacijos mainai Nepažeidžiant 29 straipsnio (Rizikos
pasienyje valdymas) nuostatų kiekviena Šalis siekia keistis su kitomis
Šalimis: a) informacija, kurią Šalis kaupia
pagal III skyriaus (Užtikrinimo tvarka) nuostatas, įskaitant
statistinius duomenis ir informaciją apie gerąją patirtį; b) informacija apie Šalies
teisėkūros ir normines priemones, susijusias su intelektinės
nuosavybės teisių apsauga ir užtikrinimu, ir c) jei reikia, kita informacija, dėl
kurios Šalys susitarė tarpusavyje. 35 straipsnis. Gebėjimų
stiprinimas ir techninė pagalba 1. Kiekviena Šalis, gavusi
prašymą ir pagal bendru sutarimu nustatytas nuostatas ir sąlygas,
stengiasi teikti pagalbą šio Susitarimo Šalims ir, jei reikia,
būsimoms Susitarimo Šalims stiprinant gebėjimus ir teikiant
techninę pagalbą, kad būtų geriau užtikrinamos
intelektinės nuosavybės teisės. Gebėjimų stiprinimas
ir techninė pagalba gali būti susiję su šiomis sritimis: a) visuomenės informuotumo apie
intelektinės nuosavybės teises didinimu; b) nacionalinių teisės
aktų, susijusių su intelektinės nuosavybės teisių
užtikrinimu, rengimu ir įgyvendinimu; c) tarnautojų mokymu, susijusiu su
intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimu, ir d) veiksmų koordinavimu regioniniu
ir daugiašaliu lygmenimis. 2. Kiekviena Šalis siekia
glaudžiai bendradarbiauti su kitomis Susitarimo Šalimis ir, jei reikia, su prie
šio Susitarimo neprisijungusiomis Šalimis, kad būtų įgyvendintos
1 dalies nuostatos. 3. Šalis gali imtis šiame
straipsnyje nurodytų veiksmų kartu su susijusiais privačiojo
sektoriaus dalyviais arba tarptautinėmis organizacijomis. Kiekviena Šalis
stengiasi išvengti nereikalingo šiame straipsnyje aprašytų veiksmų ir
kitos tarptautinio bendradarbiavimo veiklos dubliavimosi. V skyrius. Institucijų susitarimai 36 straipsnis. ACTA komitetas 1. Šalys įsteigia ACTA
komitetą. Komitete atstovaujama kiekvienai Šaliai. 2. Komitetui pavedama: a) vertinti šio Susitarimo
įgyvendinimą ir veikimą; b) nagrinėti su šio Susitarimo
plėtra susijusius klausimus; c) remiantis 42 straipsniu (Pakeitimai)
svarstyti bet kokį pasiūlytą šio Susitarimo pakeitimą; d) remiantis 43 straipsnio
(Prisijungimas) 2 dalimi spręsti apie PPO narių prisijungimo prie šio
Susitarimo sąlygas ir e) svarstyti bet kokį kitą
klausimą, kuris gali daryti įtakos šio Susitarimo įgyvendinimui
ir veikimui. 3. Komitetas gali
nuspręsti: a) įsteigti ad hoc komitetus
arba darbo grupes, kurios padėtų Komitetui vykdyti 2 dalyje
nustatytus įsipareigojimus, arba, būsimai Susitarimo Šaliai
paprašius, teikti paramą prisijungiant prie šio Susitarimo pagal
43 straipsnį (Prisijungimas); b) kreiptis patarimo į
nevyriausybinių organizacijų atstovus arba nevyriausybines grupes; c) teikti rekomendacijas, susijusias su šio
Susitarimo įgyvendinimu ir veikimu, taip pat remti geriausios patirties
gairių rengimą; d) su trečiosiomis šalimis keistis
informacija apie intelektinės nuosavybės teisių pažeidimų
skaičiaus mažinimą ir geriausia patirtimi, įskaitant prekių
klastojimo ir piratavimo nustatymo ir stebėsenos metodus, ir e) imtis kitų veiksmų vykdant
nustatytas pareigas. 4. Visi Komiteto sprendimai
priimami bendru sutarimu, išskyrus tuos atvejus, kai Komitetas bendru sutarimu
nusprendžia kitaip. Laikoma, kad Komitetas priima sprendimą dėl
svarstyti jam pateikto klausimo bendru sutarimu, jeigu nei viena posėdyje
priimant sprendimą dalyvaujanti Šalis oficialiai neprieštarauja
siūlomam sprendimui. Komiteto darbo kalba yra anglų kalba, jo
veiklą grindžiantys dokumentai pateikiami anglų kalba. 5. Įsigaliojus šiam
Susitarimui Komitetas per pagrįstą laikotarpį priima taisykles
ir patvirtina savo darbo tvarką ir pakviečia šį Susitarimą
pasirašiusias, bet prie jo neprisijungusias Šalis dalyvauti Komiteto tų
taisyklių ir darbo tvarkos svarstymuose. Taikant šias taisykles ir darbo
tvarką: a) sprendžiami klausimai, susiję su
pirmininkavimu posėdžiams ir jų organizavimu bei organizacinių
su šiuo Susitarimu ir jo vykdymu susijusių prievolių atlikimu, ir b) taip pat gali būti sprendžiami
klausimai, susiję su stebėtojo statuso suteikimu, ir visi kiti
klausimai, Komitetui nusprendus, kad jie būtini tinkamam jo veikimui
užtikrinti. 6. Komitetas gali iš dalies
keisti taisykles ir darbo tvarką. 7. Nepaisant 4 dalies
nuostatų, per pirmuosius penkerius šio Susitarimo galiojimo metus Komiteto
sprendimai dėl taisyklių ir darbo tvarkos priėmimo arba keitimo
priimami bendru Šalių ir Susitarimą pasirašiusių, bet prie jo
neprisijungusių Šalių sutarimu. 8. Praėjus 7 dalyje
nustatytam laikotarpiui Komitetas gali priimti arba iš dalies keisti taisykles
ir darbo tvarką bendru šio Susitarimo Šalių sutarimu. 9. Nepaisant 8 dalies
nuostatų, Komitetas gali nuspręsti, kad priimant arba keičiant
konkrečią taisyklę arba darbo tvarką būtinas bendras
Susitarimo Šalių ir Susitarimą pasirašiusių, bet prie jo
neprisijungusių Šalių susitarimas. 10. Komitetas posėdžiauja
bent vieną kartą per metus, išskyrus atvejus, kai Komitetas
nusprendžia kitaip. Pirmasis Komiteto posėdis įvyksta per
pagrįstą laikotarpį po šio Susitarimo įsigaliojimo. 11. Siekiant didesnio tikrumo
Komitetas neprižiūri ir nekontroliuoja teisių užtikrinimo
nacionaliniu arba tarptautiniu lygmenimis arba konkrečių
intelektinės nuosavybės baudžiamųjų bylų
nagrinėjimo. 12. Komitetas stengiasi išvengti
nereikalingo jo veiklos ir kitų tarptautinių veiksmų,
susijusių su intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimu,
dubliavimosi. 37 straipsnis. Kontaktiniai asmenys 1. Kiekviena Šalis skiria
kontaktinį asmenį, siekiant palengvinti Šalių keitimąsi
informacija apie bet kokį šiame Susitarime nurodytą klausimą. 2. Vienai Šaliai paprašius,
kitos Šalies kontaktinis asmuo nustato tinkamą tarnybą ar
tarnautoją, kuriam gali būti nusiųstas prašančiosios Šalies
klausimas ir, jei reikia, padeda prašančiajai Šaliai bendrauti su
atitinkama tarnyba ar tarnautoju. 38 straipsnis.
Konsultacijos 1. Konsultacijos Šalis gali
raštu prašyti konsultacijų su kita Šalimi dėl bet kokio klausimo,
susijusio su šio Susitarimo įgyvendinimu. Gavusi tokį prašymą
Šalis palankiai į jį atsižvelgia, atsako į jį ir suteikia
tinkamą galimybę konsultuotis. 2. Konsultacijos, įskaitant
konsultacijose dalyvaujančių Šalių pozicijas, yra
konfidencialios ir vykdomos nepažeidžiant nė vienos Šalies teisių ar
pozicijų kitose procedūrose, įskaitant procedūrą,
nustatytą PPO susitarimo 2 priede pateiktame Susitarime dėl
ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos. 3. Konsultacijose
dalyvaujančios Šalys bendru sutarimu gali pranešti Komitetui apie pagal
šį straipsnį vykdomų konsultacijų rezultatus. VI skyrius. Baigiamosios nuostatos 39 straipsnis. Pasirašymas Šis Susitarimas nuo 2011 m. kovo
31 d. iki 2013 m. kovo 31 d. teikiamas pasirašyti derybų
dalyviams[20] ir kitoms PPO narėms, kurių prisijungimui dalyviai pritars
bendru sutarimu. 40 straipsnis.
Įsigaliojimas 1. Šis
Susitarimas įsigalioja praėjus trisdešimčiai dienų nuo
šeštojo ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumento deponavimo
datos tarp tų pasirašiusių Šalių, kurios deponavo atitinkamus
ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentus. 2. Šis
Susitarimas įsigalioja kiekvienoje jį pasirašiusioje Šalyje, kuri
deponuoja savo ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentą po
šeštojo ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumento deponavimo,
praėjus trisdešimčiai dienų nuo tos pasirašiusios Šalies
ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumento deponavimo datos. 41 straipsnis.
Išstojimas Šalis gali išstoti iš šio Susitarimo
pateikdama depozitarui raštišką pranešimą. Išstojimas įsigalioja
praėjus 180 dienų nuo pranešimo pateikimo depozitarui dienos. 42 straipsnis. Pakeitimai 1. Šalis gali pasiūlyti
Komitetui šio Susitarimo pakeitimus. Komitetas sprendžia, ar pakeitimo
pasiūlymą teikti Šalims ratifikuoti, priimti arba patvirtinti. 2. Pakeitimas
įsigalioja praėjus devyniasdešimčiai dienų nuo atitinkamų
visų Šalių ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo
dokumentų deponavimo depozitarui datos. 43 straipsnis. Prisijungimas 1. Praėjus
39 straipsnyje (Pasirašymas) nustatytam laikotarpiui bet kuri PPO
narė gali kreiptis dėl prisijungimo prie šio Susitarimo. 2. Komitetas
sprendžia apie kiekvieno kandidato prisijungimo sąlygų. 3. Šis
Susitarimas įsigalioja Šalyje kandidatėje praėjus
trisdešimčiai dienų nuo jos prisijungimo, įvykusio laikantis
2 dalyje nurodytų prisijungimo sąlygų, dokumento deponavimo
datos. 44 straipsnis.
Susitarimo tekstas Šis
Susitarimas pasirašomas vienu originaliu egzemplioriumi anglų, ispanų
ir prancūzų kalbomis. Visi tekstai yra autentiški. 45 straipsnis. Depozitaras Šio Susitarimo
depozitaras yra Japonijos vyriausybė. [1] OL C , , p. . [2] OL : įrašykite sprendimo numerį ir paskelbimo
nuorodą. [3] OL : 1 išnašoje įrašykite Susitarimo paskelbimo
nuorodą. [4] Dėl didesnio tikrumo Šalys pripažįsta, kad laisvosios
prekybos zona – šalies teritorijos dalis, kurioje esančios prekės
importo mokesčių atžvilgiu yra laikomos esančiomis už muitų
teritorijos ribų. [5] Į šio skirsnio taikymo sritį Šalis gali
neįtraukti patentų ir neatskleistos informacijos apsaugos. [6] 3 dalies b punkte nurodytos prielaidos gali apimti
prielaidą, kad žalos dydis yra: i) prekių, kurios pažeidžia
nagrinėjamąją intelektinės nuosavybės teisės
turėtojo teisę ir kurios faktiškai priskiriamos tretiesiems asmenims,
kiekis padaugintas iš už teisių turėtojo parduotą vieną
prekės vienetą gauto pelno dydžio, jei nebuvo padaryta pažeidimų,
arba ii) pagrįstas honoraras, arba iii) vienkartinė išmoka, nustatyta
remiantis tokiais dalykais, kaip bent honorarų arba atlyginimo, kurie
būtų turėję būti sumokėti, jeigu pažeidėjas
būtų paprašęs leidimo naudotis nagrinėjamąja
intelektinės nuosavybės teise, dydis. [7] Kai Šalis iš esmės nebekontroliuoja prekių
judėjimo per savo sieną su kita Šalimi, su kuria ji sudariusi
muitų sąjungą, iš jos neturi būti reikalaujama prie tos
sienos taikyti šio skirsnio nuostatas. [8] Laikoma, kad nėra privaloma taikyti šiame skirsnyje
nustatytą tvarką prekėms, kurias į kitos šalies rinką
pateikia teisių turėtojas arba tai vyksta su jo sutikimu. [9] Šalys susitaria, kad į šio skirsnio taikymo
sritį neįeina patentai ir neviešinamos informacijos apsauga. [10] Reikalavimui numatyti galimybę teikti prašymus
taikomi įsipareigojimai nustatyti procedūras, aprašytas 16 straipsnio
(Pasienyje taikomos priemonės) 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte. [11] Šiame straipsnyje dienos yra darbo dienos. [12] Kiekviena Šalis laiko, kad tyčinis prekių su
suklastotu prekės ženklu ar autorių teises pažeidžiančių
piratinių prekių importas ar eksportas komerciniais tikslais yra
neteisėta veika, už kurią taikoma baudžiamoji tvarka pagal šį
straipsnį. Šalis gali laikytis įsipareigojimų, susijusių su
prekių su suklastotu prekės ženklu ar autorių teises
pažeidžiančių piratinių prekių importu ir eksportu,
nustatydama, kad tokių prekių platinimas, pardavimas ar siūlymas
jas parduoti komerciniais tikslais yra neteisėta veika, už kurią
baudžiama. [13] Šalis gali laikytis įsipareigojimų,
susijusių su etikečių ar pakuotės importu, taikydama su
platinimu susijusias priemones. [14] Šalis gali laikytis pagal šioje dalyje nustatytų
įsipareigojimų, nustatydama, kokia baudžiamojo proceso tvarka ir
sankcijos turi būti taikomos už bandymus pažeisti prekių ženklų
teisę. [15] Suprantama, kad Šalis nėra įpareigota numatyti
galimybę lygiagrečiai taikyti įkalinimą ir pinigines
baudas. [16] Pavyzdžiui, nepažeidžiant Šalies teisės aktų
priimti arba toliau taikyti interneto paslaugų teikėjų atsakomybės
apribojimus nustatančias arba taisomąsias priemones, apsaugant
teisėtus teisių turėtojo interesus. [17] Šiame straipsnyje techninės apsaugos
priemonės – bet kokia technologija, prietaisas ar sudedamoji dalis,
skirta tinkamai veikiant užkirsti kelią veiksmams arba riboti veiksmus,
susijusius su kūriniais, jų atlikimu ar fonogramomis, kuriuos pagal
Šalies teisės aktus draudžia autoriai, atlikėjai ar fonogramų
gamintojai. Nepažeidžiant Šalies teisės aktuose nustatyto autorių
teisių arba gretutinių teisių taikymo, techninės apsaugos
priemonės laikomos veiksmingomis tais atvejais, kai saugomų
kūrinių naudojimą, jų atlikimą ar fonogramų
naudojimą autoriai, atlikėjai ar fonogramų gamintojai kontroliuoja
taikydami tinkamą prieigos kontrolės arba apsaugos tvarką, pvz.,
kodavimą arba šifravimą arba kopijų kontrolės sistemą,
kuria užtikrinama siekiama apsauga. [18] Įgyvendinant 5 ir 6 dalies nuostatas Šalis nėra
įpareigojama reikalauti, kad kuriant vartotojams skirtus elektronikos,
telekomunikacijų arba informatikos produktus arba kuriant ar parenkant
tokių produktų sudedamąsias dalis būtų atsižvelgiama
į konkrečią techninę apsaugos priemonę, jei produktas
nepažeidžia priemonių, kuriomis įgyvendinamos tos nuostatos. [19] Šiame straipsnyje elektroninė informacija apie teisių
valdymą yra: a) informacija, pagal
kurią atpažįstamas kūrinys, jo atlikimas arba fonograma,
kūrinio autorius, atlikėjas arba fonogramų gamintojas arba bet
kokios teisės į kūrinį, jo atlikimą arba
fonogramą turėtojas; b) informacija apie
kūrinio naudojimo, jo atlikimo arba fonogramos naudojimo nuostatas ir
sąlygas arba c) visi skaičiai arba
kodai, kuriais perteikiama a ir b punktuose nurodyta informacija,
kai tokia informacija pridedama prie kūrinio, jo
atlikimo arba fonogramos kopijos arba pateikiama skelbiant arba viešinant
kūrinį, jo atlikimą arba fonogramą. [20] Airija, Australija, Austrijos Respublika, Belgijos
Karalystė, Bulgarijos Respublika, Čekijos Respublika, Danijos
Karalystė, Estijos Respublika, Europos Sąjunga, Graikijos Respublika,
Ispanijos Karalystė, Italijos Respublika, Japonija, Jungtinė
Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, Jungtinės
Amerikos Valstijos, Jungtinės Meksikos Valstijos, Kanada, Kipro
Respublika, Korėjos Respublika, Latvijos Respublika, Lenkijos Respublika,
Lietuvos Respublika, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, Maltos Respublika,
Maroko Karalystė, Naujoji Zelandija, Nyderlandų Karalystė,
Portugalijos Respublika, Prancūzijos Respublika, Rumunija, Singapūro
Respublika, Slovakijos Respublika, Slovėnijos Respublika, Suomijos
Respublika, Švedijos Karalystė, Šveicarijos Konfederacija, Vengrijos
Respublika ir Vokietijos Federacinė Respublika.