EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62023CC0004
Opinion of Advocate General Richard de la Tour delivered on 7 May 2024.###
Generalinio advokato J. Richard de la Tour išvada, pateikta 2024 m. gegužės 7 d.
Generalinio advokato J. Richard de la Tour išvada, pateikta 2024 m. gegužės 7 d.
ECLI identifier: ECLI:EU:C:2024:385
Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,
pateikta 2024 m. gegužės 7 d.(1)
Byla C‑4/23 [Mirin](i)
M.-A.A.
prieš
Direcţia de Evidenţă a Persoanelor Cluj, Serviciul stare civilă
Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne,
Municipiul Cluj-Napoca,
dalyvaujant:
Asociaţia Accept,
Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
(Judecătoria Sectorului 6 București (Bukarešto 6-osios apylinkės pirmosios instancijos teismas, Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos pilietybė – SESV 21 straipsnio 1 dalis – Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybėse narėse – Jungtinėje Karalystėje gyvenantis pilietis, turintis šios valstybės narės ir kitos valstybės narės pilietybę – Tos antrosios valstybės narės valdžios institucijų atsisakymas piliečio gimimo liudijime paminėti vardo ir lyties pakeitimą, teisėtai atliktą pirmojoje valstybėje – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos civilinės būklės akto pakeitimą leidžiama padaryti tik remiantis galutiniu teismo sprendimu – Jungtinės Karalystės išstojimo iš Sąjungos poveikis“
I. Įvadas
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl ESS 2 straipsnio, SESV 18, 20 ir 21 straipsnių bei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos(2) 1, 7, 20, 21 ir 45 straipsnių išaiškinimo.
2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant asmens, Rumunijos piliečio, ir šios valstybės narės nacionalinių valdžios institucijų, atsakingų už civilinės būklės aktų registrų tvarkymą ir asmens kodo valdymą(3), ginčą dėl šių institucijų atsisakymo pripažinti ir į šio asmens gimimo liudijimą įrašyti naują jo vardą ir lytinę tapatybę(4), įgytus(5) Jungtinėje Karalystėje, kurios pilietis šis asmuo taip pat yra.
3. Šioje byloje Teisingumo Teismas turi galimybę patikslinti SESV 21 straipsniu grindžiamų savo sprendimų, susijusių su Sąjungos piliečių asmeninio statuso pripažinimu, taikymo sritį neperžengdamas valstybių narių kompetencijos civilinės būklės ir asmenų statuso srityje ribų.
II. Teisinis pagrindas
A. Susitarimas dėl išstojimo
4. 2019 m. spalio 17 d. priimto ir 2020 m. vasario 1 d. įsigaliojusio Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos(6), patvirtinto 2020 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimu (ES) 2020/135(7), preambulės ketvirtoje ir aštuntoje pastraipose nurodyta:
„Prisimindamos, kad, vadovaujantis ES sutarties 50 straipsniu kartu su Euratomo sutarties 106a straipsniu ir laikantis šiame Susitarime nustatytos tvarkos, nuo šio Susitarimo įsigaliojimo dienos Jungtinei Karalystei nustoja galioti visa Sąjungos ir Euratomo teisė,
<...>
Atsižvelgdamos į tai, kad tiek Sąjungai, tiek Jungtinei Karalystei naudinga nustatyti pereinamąjį, arba įgyvendinimo, laikotarpį, kuriuo <...> Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje turėtų būti taikoma Sąjungos teisė, įskaitant tarptautinius susitarimus, ir paprastai jos poveikis turėtų būti toks pat kaip ir valstybėms narėms, kad laikotarpiu, kuriuo bus vedamos derybos dėl susitarimo (‐ų) dėl būsimų santykių, būtų išvengta trikdžių[.]“
5. Susitarimo dėl išstojimo 126 straipsnyje „Pereinamasis laikotarpis“, kuris yra jo Ketvirtoje dalyje, susijusioje su „pereinamuoju laikotarpiu“, nustatyta:
„Nustatomas pereinamasis, arba įgyvendinimo, laikotarpis, kuris prasideda šio Susitarimo įsigaliojimo dieną ir pasibaigia 2020 m. gruodžio 31 d.“
6. Šio susitarimo 127 straipsnio „Pereinamojo laikotarpio aprėptis“ 1 dalies pirmoje pastraipoje ir 6 dalyje nustatyta:
„1. Jei šiame Susitarime nenustatyta kitaip, pereinamuoju laikotarpiu Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje taikoma Sąjungos teisė.
<...>
6. Jei šiame Susitarime nenustatyta kitaip, laikoma, kad pereinamuoju laikotarpiu bet kuri pagal 1 dalį taikytinoje Sąjungos teisėje, įskaitant valstybių narių įgyvendinamą ir taikomą teisę, esanti nuoroda į valstybes nares apima Jungtinę Karalystę.“
B. Rumunijos teisė
7. Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1996 m. spalio 16 d. Legea Nr. 119/1996 cu privire la actele de stare civilă (Įstatymas Nr. 119/1996 dėl civilinės būklės aktų, toliau – Įstatymas Nr. 119/1996)(8) 9 straipsnis suformuluotas taip:
„Jeigu civilinės metrikacijos įstaigos pareigūnas ar civilinės metrikacijos funkcijas vykdantis tarnautojas atsisako parengti dokumentą arba įrašyti įrašą, kuris priklauso jo kompetencijai, nukentėjęs asmuo pagal įstatymą gali kreiptis į kompetentingą teismą.“
8. Šio įstatymo 43 straipsnyje numatyta:
„Gimimo liudijimuose ir, jei reikia, santuokos ar mirties liudijimuose įrašomi įrašai, susiję su asmens civilinės būklės pasikeitimu, tuo atveju, kai:
<...>
f) pasikeičia asmenvardis;
<...>
i) pasikeičia lytis, po to, kai įsiteisėja teismo sprendimas.“
9. Minėto įstatymo 57 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Civilinės būklės aktai ir juose esantys įrašai gali būti panaikinti, papildyti arba pakeisti tik galutiniu teismo sprendimu.“
10. Pagal Įstatymo Nr. 119/1996 1, 2, 10 ir paskesnius straipsnius už civilinės būklės registrų tvarkymą atsakingos institucijos išduoda gimimo, santuokos ar mirties liudijimus remdamosi jų saugomais civilinės būklės aktais, tačiau nepateikia jų išsamios versijos.
11. 2003 m. sausio 30 d. Ordonanța Guvernului nr. 41/2003 privind dobândirea și schimbarea pe cale administrată a numelor persoanelor fizice (Vyriausybės potvarkis Nr. 41/2003 dėl fizinių asmenų asmenvardžių įgijimo ir keitimo administracine tvarka)(9) 4 straipsnio 2 dalies l punkte nustatyta:
„Prašymai pakeisti asmenvardį laikomi pagrįstais toliau nurodytais atvejais:
<...>
l) kai asmens lyties pakeitimas patvirtintas galutiniu ir neatšaukiamu teismo sprendimu ir jis prašo šį sprendimą atitinkančio asmenvardžio, pateikdamas teismo medicinos eksperto dokumentą, kuriame nurodyta jo lytis.“
12. 2011 m. sausio 26 d. Hotărârea Guvernului nr. 64/2011 pentru aprobarea Metodologiei cu privire la aplicarea unitară a dispozițiilor în materie de stare civilă (Vyriausybės sprendimas Nr. 64/2011, kuriuo patvirtinama vienodo civilinės būklės srities nuostatų taikymo metodika) patvirtintos metodikos 131 straipsnio 2 dalis suformuluota taip:
„Asmens kodas suteikiamas remiantis gimimo liudijime įrašytais duomenimis, susijusiais su lytimi ir gimimo data.“
13. Šis asmens kodas įrašomas civilinės būklės aktuose(10).
14. Pagal Rumunijos teisės aktus, susijusius su asmens tapatybės kortelių ir pasų išdavimu(11), šiuose dokumentuose, be kita ko, įrašoma: jų turėtojo vardas, pavardė, lytis ir asmens kodas. Užsienyje atlikti šių duomenų pakeitimai Rumunijoje negali įsigalioti prieš tai jų neįregistravus civilinės metrikacijos tarnyboms išduodant pasą, jei pasikeičia pavardė ir vardas, arba asmens tapatybės kortelę, jei pasikeičia civilinės būklės duomenys. Pagal Nepaprastojo vyriausybės potvarkio Nr. 97/2005 19 straipsnio i punktą pasikeitus lyčiai viešoji tarnyba, atsakinga už gyventojų registrą, išduoda naują asmens tapatybės dokumentą.
C. Jungtinės Karalystės teisė
15. Pagal pagrindinės bylos aplinkybėmis taikytinos redakcijos Gender Recognition Act 2004 (2004 m. Lyties pripažinimo įstatymas)(12) vyresnis nei 18 m. asmuo, siekiantis, kad būtų teisiškai pripažinta jo deklaruojama lytis, turi kreiptis į Lyties pripažinimo komisiją, kuri išnagrinėja jo pateiktus įrodymus, skirtus lyties pripažinimo sertifikatui (angl. Gender Recognition Certificate)(13) gauti. Pirma, tai yra lyties disforijos diagnozė, kurią nustato šios srities specialistas gydytojas arba psichologas ir, antra, oficiali deklaracija, kad asmuo bent dvejus metus gyveno pagal įgytą lytį ir ketina visą likusį gyvenimą gyventi pagal įgytą lytį.
16. Šio įstatymo 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad galutinio GRC išdavimas visais atžvilgiais reiškia visišką prašymo pateikėjo įgytos lyties pripažinimą. Vis dėlto jis negali būti naudojamas kaip tapatybės nustatymo priemonė(14).
17. Pagal Enrolment of deeds (Change of Name) Regulations 1994(15) (1994 m. Aktų registravimo (asmenvardžio keitimo) taisyklės) Tautų Sandraugos (angl. k.) pilietis gali pasikeisti savo vardą ar pavardę tiesiog pateikdamas deklaraciją deed poll kuris, jeigu asmuo yra bent 18 m. amžiaus, gali būti įregistruotas High Court of Justice (England & Wales), King’s Bench Division (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Karaliaus suolo skyrius, Jungtinė Karalystė) kanceliarijoje. Tokiu atveju ji skelbiama The London Gazette. Ši registracija nėra privaloma, nes asmenvardžio pakeitimą galima įrodyti bet kokiomis teisinėmis priemonėmis.
III. Ginčo pagrindinėje byloje faktinės aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
18. Pareiškėjas(16), Rumunijos pilietis, gimęs 1992 m. rugpjūčio 24 d. Klužo-Napokoje (Rumunija) buvo įregistruotas kaip moteriškos lyties asmuo.
19. 2008 m. su tėvais persikėlęs į Jungtinę Karalystę pareiškėjas 2016 m. balandžio 21 d. natūralizacijos būdu įgijo Jungtinės Karalystės pilietybę. Nuo to laiko jis turi dvigubą – Rumunijos ir Jungtinės Karalystės – pilietybę.
20. 2017 m. vasario 21 d. pareiškėjas pagal deed poll procedūrą pakeitė savo moterišką vardą ir civilinį moters statusą į vyro.
21. Įvykdęs šį formalumą, jis pasikeitė tam tikrus Jungtinės Karalystės institucijų išduotus oficialius dokumentus, t. y. vairuotojo pažymėjimą ir pasą.
22. 2020 m. birželio 29 d. pareiškėjas Jungtinėje Karalystėje gavo „Gender Recognition Certificate“ (GRC) aktą, kuriuo patvirtinta jo vyriškos lyties tapatybė.
23. 2021 m. gegužės mėn. pareiškėjas, remdamasis dviem Jungtinėje Karalystėje gautais dokumentais, t. y. deed poll ir GRC, paprašė Klužo civilinės metrikacijos skyriaus į jo gimimo liudijimą įrašyti įrašus apie jo vardo, lyties ir asmens kodo pasikeitimą, kad šis kodas atitiktų vyrišką lytį, taip pat išduoti jam naują gimimo liudijimą su šiais naujais duomenimis.
24. Dėl šios tarnybos atsisakymo pareiškėjas 2021 m. rugsėjo 14 d. kreipėsi į Judecătoria Sectorului 6 Bucureşti (Bukarešto 6-osios apylinkės pirmosios instancijos teismas, Rumunija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, prašydamas to paties kaip ir pareiškime prieš Klužo civilinės metrikacijos tarnybą, direkciją, atsakingą už gyventojų registrą ir Vidaus reikalų ministerijos duomenų bazių tvarkymą, ir Klužo-Napokos savivaldybę.
25. Pareiškėjas teigia, kad prašo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo įpareigoti suderinti jo gimimo liudijimą su Jungtinėje Karalystėje galutinai pripažinta jo lytine tapatybe. Pareiškėjas prašo tiesiogiai taikyti Sąjungos teisę, visų pirma kiekvieno Sąjungos piliečio teisę laisvai judėti ir apsigyventi Sąjungos teritorijoje, kad jis galėtų be kliūčių naudotis šia teise turėdamas kelionės dokumentą, atitinkantį jo vyriškos lyties tapatybę. Pareiškėjo teigimu, jeigu jis būtų priverstas pradėti naują teismo procesą Rumunijoje, kad tiesiogiai gautų lyties pakeitimo patvirtinimą, kiltų grėsmė, kad jis gaus sprendimą, prieštaraujantį tam, kurį priėmė Jungtinės Karalystės valdžios institucijos, nes Europos Žmogaus Teisių Teismas yra nusprendęs(17), kad Rumunijos procedūra yra nepakankamai aiški ir nuspėjama(18).
26. Rumunijos valdžios institucijos atsakovės teigia, kad pareiškimu siekiama, jog būtų pripažintas naujas pareiškėjo asmeninis socialinis statusas, įgytas dėl užsienyje įvykusių pokyčių. Pagal Įstatymo Nr. 119/1996 43 straipsnio i punktą informacija apie civilinės būklės pasikeitimą lyties pakeitimo atveju įrašoma gimimo liudijimuose remiantis galutiniu teismo sprendimu.
27. Per šią procedūrą Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării (Nacionalinė kovos su diskriminacija taryba, Rumunija) buvo privalomai įtraukta į bylą ir buvo patenkintas Asociația Accept (asociacija Accept) papildomas prašymas leisti įstoti į bylą palaikyti pareiškėjo reikalavimų.
28. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia remiasi atitinkama Teisingumo Teismo jurisprudencija, be kita ko, 2003 m. spalio 2 d. Sprendimu Garcia Avello(19); 2008 m. spalio 14 d. Sprendimu Grunkin ir Paul(20); 2017 m. birželio 8 d. Sprendimu Freitag(21) ir 2021 m. gruodžio 14 d. Sprendimu Stolichna obshtina, rayon „Pancharevo“(22) ir išreiškia abejonių, ar nacionalinės teisės nuostatos atitinka su Sąjungos pilietybe siejamas teises, nes pagal šias nuostatas suinteresuotasis asmuo įpareigojamas pradėti naują teismo procesą vienoje iš valstybių narių, kurios pilietis jis yra, nors jis jau sėkmingai užbaigė procesą kitoje valstybėje narėje, kurios pilietis jis taip pat yra, neatsižvelgiant į tai, kokio pobūdžio procesas vyko pastarojoje valstybėje vyksta, nesvarbu, ar tai būtų teismo, ar administracinis procesas.
29. Galiausiai minėtas teismas mano, kad pagrindinės bylos baigtis taip pat priklauso nuo Jungtinės Karalystės išstojimo iš Sąjungos pasekmių išsiaiškinimo. Konkrečiai kalbant, jeigu į pirmąjį jo klausimą būtų atsakyta teigiamai, reikėtų patikslinti, ar valstybė narė privalo pripažinti lyties keitimo procedūros, pradėtos valstybėje, kuri šios procedūros pradžioje turėjo valstybės narės statusą, tačiau minėtos procedūros pabaigos dieną jau buvo išstojusi iš Sąjungos, teisines pasekmes.
30. Šiomis aplinkybėmis Judecătoria Sectorului 6 București (Bukarešto 6-osios apylinkės pirmosios instancijos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar tai, kad pagal Įstatymo Nr. 119/1996 43 straipsnio i punktą ir 57 straipsnį nepripažįstama civilinės būklės aktų įrašų, susijusių su lytimi ir asmenvardžiu, keitimo procedūra, kuria translytis asmuo, turintis dvigubą pilietybę (Rumunijos ir kitos valstybės narės), pasinaudojo kitoje valstybėje narėje taikant teisinę lyties pripažinimo procedūrą, ir reikalaujama, kad Rumunijos pilietis iš naujo pradėtų atskirą teismo procesą Rumunijoje prieš vietos viešojo gyventojų registro ir civilinės metrikacijos įstaigą, t. y. procesą, kurį [EŽTT] pripažino nepakankamai aiškiu ir nuspėjamu ([Sprendimas X ir Y prieš Rumuniją]) ir kuriam pasibaigus gali būti priimtas sprendimas, prieštaraujantis kitos valstybės narės priimtam sprendimui, trukdo Sąjungos piliečiui pasinaudoti teise į Sąjungos pilietybę (SESV 20 straipsnis) ir (arba) teise laisvai judėti ir gyventi šalyje (SESV 21 straipsnis ir Chartijos 45 straipsnis) oriomis sąlygomis, vadovaujantis lygybės prieš įstatymą ir nediskriminavimo principais (ESS 2 straipsnis; SESV 18 straipsnis ir Chartijos 1, 20 ir 21 straipsniai), taip pat gerbiant teisę į privatų ir šeimos gyvenimą (Chartijos 7 straipsnis)?
2. Ar atsakymui į šį klausimą turi įtakos [Jungtinės Karalystės] išstojimas iš Sąjungos, visų pirma tuo atveju, kai civilinės būklės aktų įrašų keitimo procedūra buvo pradėta prieš „Brexit‘ą“ ir užbaigta pereinamuoju laikotarpiu, ir ar „Brexit‘o“ poveikis reiškia, kad asmuo gali naudotis su Europos pilietybe susijusiomis teisėmis, įskaitant teisę laisvai judėti ir gyventi šalyje, remdamasis vien Rumunijos išduotais asmens tapatybės arba kelionės dokumentais, kuriuose nurodyta moteriškoji lytis ir vardas, priešingi lyčiai, kuri jau yra teisiškai pripažinta?“
31. Pareiškėjas ir asociacija Accept, Klužo-Napokos savivaldybė, Rumunijos, Vokietijos, Graikijos, Vengrijos, Nyderlandų ir Lenkijos vyriausybės bei Komisija pateikė rašytines pastabas. 2024 m. sausio 23 d. teismo posėdyje pareiškėjas ir asociacija Accept, Vokietijos, Vengrijos, Nyderlandų ir Lenkijos vyriausybės bei Komisija atsakė į Teisingumo Teismo žodžiu pateiktus klausimus.
IV. Analizė
32. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl prašymo įrašyti į gimimo liudijimą vardo ir lyties pakeitimą remiantis Jungtinėje Karalystėje įregistruotais dokumentais, vienas iš jų įregistruotas iki šios valstybės išstojimo iš Sąjungos, o kitas – iki Susitarime dėl išstojimo numatyto pereinamojo laikotarpio pabaigos. Pareiškėjas, Jungtinės Karalystės, kur gyvena, ir Rumunijos, kur jis gimė, pilietis, teigia, kad jo lytinę tapatybę atitinkančio kelionės dokumento parengimas leis jam, kaip Sąjungos piliečiui, naudotis teise laisvai judėti ir apsigyventi Sąjungoje.
33. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, pirma, ar atsisakymas pripažinti Sąjungos piliečio tapatybės pakeitimus, atliktus valstybėje, kurioje tuo metu buvo taikoma Sąjungos teisė, siekiant atnaujinti jo gimimo liudijimą, yra pagrįstas atsižvelgiant į Sąjungos teisę. Antra, jis siekia, kad Teisingumo Teismas patikslintų, kokių pasekmių turi kilti dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš Sąjungos.
A. Dėl situacijos, kai Sąjungos pilietis prašo į jo gimimo liudijimą įrašyti jo lytinę tapatybę, sąsajos su Sąjungos teise
34. Pagal dabartinę Sąjungos teisę klausimai dėl civilinės būklės aktų įrašų, susijusių su lytimi arba lytine tapatybe, atnaujinimo Sąjungos piliečio gimimo valstybėje narėje remiantis kitoje valstybėje narėje parengtais dokumentais ar priimtais sprendimais, nereglamentuojami nei teisės aktais, nei jurisprudencijoje.
35. Reikia priminti, pirma, kad netaikomas joks reglamentas dėl bendradarbiavimo civilinėse bylose. Asmenų statusas aiškiai neįtrauktas į 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo(23) taikymo sritį ir taip yra nuo Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo(24). Bylos dalykas taip pat nepatenka į 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000(25), taikymo sritį.
36. Be to, nors Sąjungos teisės aktų leidėjas ėmėsi veiksmų, kad palengvintų civilinės būklės aktų judėjimą, jis nereglamentavo šių aktų sukeliamų pasekmių, kaip matyti iš 2016 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1191, kuriuo skatinamas laisvas piliečių judėjimas supaprastinant tam tikrų viešųjų dokumentų pateikimo Europos Sąjungoje reikalavimus ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1024/2012(26), pavadinimo. Šiame reglamente, kurio teisinis pagrindas, be kita ko, yra SESV 21 straipsnio 2 dalis, numatytos daugiakalbės formos ir bendras atleidimas nuo legalizavimo Sąjungoje. Nacionalinių civilinės būklės aktų registrų atnaujinimo klausimas nereglamentuotas, nors jis buvo įtrauktas į Komisijos žaliosios knygos „Mažiau administracinių formalumų piliečiams. Skatinti laisvą viešųjų dokumentų judėjimą ir civilinės būklės dokumentų pasekmių pripažinimą“(27) 4 punktą.
37. Antra, Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija civilinės būklės aktų srityje susijusi tik su civilinės būklės aktų įrašuose įrašytu vardu ir pavarde. Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nors asmenvardžių užrašymą civilinės būklės aktų įrašuose reglamentuojančios taisyklės priklauso valstybių narių kompetencijai, įgyvendindamos šią kompetenciją jos privalo laikytis Sąjungos teisės ir, konkrečiai tariant, SESV nuostatų dėl visiems Sąjungos piliečiams pripažintos laisvės judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje(28).
38. Trečia, Teisingumo Teismas priminė, kad „asmenų, kuriems taikomos santuokos ir vaiko kilmės nustatymo taisyklės, civilinė būklė yra valstybių narių kompetencijai priklausanti sritis, o Sąjungos teisė nedaro poveikio šiai kompetencijai. Taigi valstybės narės gali nevaržomai pasirinkti, ar nacionalinėje teisėje numatyti tos pačios lyties asmenų santuoką ir tėvystę. Vis dėlto įgyvendindama šią kompetenciją kiekviena valstybė narė turi laikytis Sąjungos teisės, visų pirma SESV nuostatų, susijusių su kiekvienam Sąjungos piliečiui pripažįstama teise laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje, šiuo tikslu pripažindama kitoje valstybėje narėje pagal tos valstybės teisę nustatytą asmenų civilinę būklę“(29).
39. Pagal suformuotą jurisprudenciją ryšį su Sąjungos teise turi vienos valstybės narės piliečiai, teisėtai gyvenantys kitos valstybės narės teritorijoje(30). Taigi kiekvienas Sąjungos pilietis tokioje situacijoje gali remtis jam, kaip Sąjungos piliečiui, priklausančiomis teisėmis, be kita ko, numatytomis SESV 21 straipsnio 1 dalyje, taip pat savo kilmės valstybės atžvilgiu(31).
40. Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad pareiškėjas, kaip Sąjungos pilietis, pasinaudojo laisve judėti ir apsigyventi kitoje nei savo kilmės valstybėje narėje pagal SESV 21 straipsnį ir įgijo pirmosios valstybės pilietybę.
41. Be to, šis pareiškėjas savo kilmės valstybėje narėje remiasi teisėmis, įgytomis po to, kai jis pasinaudojo judėjimo laisve Jungtinėje Karalystėje, kuri tuo metu buvo Sąjungos valstybė narė. Galiausiai nuo tada, kai ši valstybė nebeturi šio statuso, jis būtent kaip Sąjungos pilietis vien dėl savo turimos Rumunijos pilietybės ketina laisvai judėti Sąjungos teritorijoje su Rumunijos asmens tapatybės ir kelionės dokumentais(32).
42. Taigi pareiškėjo situacija patenka į Sąjungos teisės taikymo sritį. Vis dėlto, ar šia analize gali leisti suabejoti tai, kad jis pasinaudojo savo teisėmis Rumunijoje po Jungtinės Karalystės išstojimo iš Sąjungos?
B. Dėl Susitarimo dėl išstojimo poveikio
43. Pirma, reikia priminti, kad:
– 2020 m. sausio 31 d. Jungtinė Karalystė išstojo iš Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos ir
– pagal Susitarimo dėl išstojimo 2 straipsnio e punktą, siejamą su jo 126 straipsniu, šiame susitarime numatytas pereinamasis laikotarpis nuo 2020 m. vasario 1 d., šio susitarimo įsigaliojimo dienos, iki 2020 m. gruodžio 31 d. Tuo laikotarpiu pagal minėto susitarimo 127 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje buvo taikoma Sąjungos teisė, išskyrus atvejus, kai šiame susitarime numatyta kitaip.
44. Antra, konstatuoju, kad:
– nė vienoje Susitarimo dėl išstojimo nuostatoje nenumatyta galimybė nukrypti nuo šiame 127 straipsnyje įtvirtinto principo, susijusio su pagrindinėje byloje taikytinomis Sąjungos teisės nuostatomis, ir
– nagrinėjamu atveju kitoje valstybėje narėje remiamasi naudojimosi judėjimo laisve Jungtinėje Karalystėje pasekmėmis, atsiradusiomis atitinkamai iki šios valstybės narės išstojimo iš Sąjungos ir pereinamojo laikotarpio pabaigos. 2017 m. vasario 21 d., pasibaigus deed poll procedūrai, pareiškėjo pagrindinėje byloje vardas ir statusas buvo pakeisti, o 2020 m. birželio 29 d. (pereinamuoju laikotarpiu) buvo išduotas GRC, t. y. aktas, kuriuo patvirtinama vyriškos lyties tapatybė.
45. Mano nuomone, tuo remiantis darytina išvada, kad šis pereinamuoju laikotarpiu parengtas GRC atitinkamoje valstybėje narėje turi būti nagrinėjamas kaip oficialus kitos valstybės narės dokumentas(33) pagal prašymo nagrinėjimo dieną taikytiną Sąjungos teisę.
46. Šis kvalifikavimas negali priklausyti nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos, vadinasi, ir nuo datos, kai suinteresuotasis asmuo remiasi jo pasekmėmis(34). Taigi pareiškėjo nurodomas judėjimo laisvės apribojimas(35), susijęs su atsisakymu atnaujinti jo gimimo liudijimą, iš esmės gali būti vertinamas atsižvelgiant į SESV 21 straipsnio nuostatas.
47. Taigi savo dviem klausimais, kuriuos, manau, reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 21 straipsnis ir Chartijos 7 ir 45 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos valstybės narės valdžios institucijoms draudžiama atsisakyti pripažinti ir įrašyti į šios valstybės narės piliečio, kuris yra ir Jungtinės Karalystės pilietis, gimimo liudijimą vardą ir lytinę tapatybę, teisėtai deklaruotus ir įgytus Jungtinėje Karalystėje tuo metu, kai ši valstybė dar buvo Sąjungos narė pirmojo deklaravimo metu, o antrojo deklaravimo metu dar buvo taikoma Sąjungos teisė, nes pagal nacionalinės teisės nuostatą galimybė gauti tokį įrašą siejama su sąlyga, kad lyties pakeitimą turi pripažinti pirmosios valstybės narės teismas.
48. Taigi reikia nustatyti, kokias pasekmes civilinės būklės srityje ginčijami aktai gali sukelti pagal Sąjungos teisę.
C. Dėl vienoje valstybėje narėje atliktų vardo ir lyties pakeitimų pripažinimo kitoje valstybėje narėje civilinės būklės srityje
49. Atsižvelgdamas į vienoje valstybėje narėje išduotų viešųjų dokumentų sukeliamų pasekmių pripažinimo kitoje valstybėje narėje sąlygas, pažymiu, pirma, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laiko, jog yra įrodyta, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami dokumentai, kurie nėra nei civilinės būklės aktai, nei teismo sprendimai, galioja ir civilinės būklės srityje gali sukelti tas pačias pasekmes, susijusias su pareiškėjo tapatybe(36), kaip ir tos, kurias pripažino Jungtinės Karalystės valdžios institucijos, išdavusios naują pasą ir vairuotojo pažymėjimą po to, kai buvo deklaruotas vardo ir statuso pasikeitimas (deed poll), ir nepateikta jokių paaiškinimų dėl GRC(37).
50. Antra, kalbant apie prašymą atnaujinti Sąjungos piliečio gimimo liudijimą, pažymėtina, jog reikia remtis Teisingumo Teismo sprendimais civilinės būklės srityje, susijusiais tik su vienos valstybės narės valdžios institucijų atsisakymu pripažinti šios valstybės narės piliečio, pasinaudojusio teise laisvai judėti ir turinčio ir kitos valstybės narės pilietybę, vardą ar pavardę, įgytus analogiškomis aplinkybėmis kaip pagrindinėje byloje, nes vardas ar pavardė nustatomi pagal toje kitoje valstybėje narėje galiojančias taisykles(38).
51. Teisingumo Teismas pirmiausia nusprendė, kad „asmens vardas ir pavardė yra vienas iš jo identiteto ir privataus gyvenimo, kuriam apsaugoti skirtas [Chartijos] 7 straipsnis ir 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 8 straipsnis, elementų“. Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad nors Chartijos 7 straipsnyje nėra aiškios nuorodos į asmens vardą ir pavardę, jie yra ne ką mažiau susiję su asmens privačiu ir šeimos gyvenimu, nes yra asmens tapatybės nustatymo ir priskyrimo tam tikrai šeimai priemonė(39).
52. Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad atsisakymas pripažinti teisėtai kitoje valstybėje narėje įgytą Sąjungos piliečio asmenvardį gali trukdyti įgyvendinti SESV 21 straipsnyje įtvirtintą teisę laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje dėl painiavos ir nepatogumų, kurių gali kilti dėl to paties asmens turimų dviejų skirtingų asmenvardžių tiek dėl jo tapatybės, tiek dėl jo šeiminių ryšių pobūdžio įrodymo(40).
53. Galiausiai, kai nacionalinėje teisėje yra kitų teisinių pagrindų pakeisti asmenvardį suinteresuotojo asmens prašymu, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog tam, kad jie būtų laikomi suderinamais su Sąjungos teise, dėl jų neturi tapti neįmanoma arba pernelyg sunku įgyvendinti pagal SESV 21 straipsnį suteiktas teises. Be to, nesant Sąjungos teisės aktų dėl pavardžių keitimo, nacionalinėje teisėje numatyta tvarka turi atitikti lygiavertiškumo principą(41).
54. Tuose sprendimuose, grindžiamuose kiekvieno Sąjungos piliečio teise laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje, Teisingumo Teismas pritarė tam, kad vienos valstybės narės civilinės būklės aktai būtų suderinti su kitoje valstybėje narėje įgytu vardu ar pavarde taikant asmenvardžio suteikimo taisykles(42) arba po savanoriško pakeitimo(43).
55. Logika, kuria grindžiama ši jurisprudencija, yra ta, kad, esant valstybių narių tarpusavio pasitikėjimui ir siekiant užtikrinti laisvą atitinkamo asmens judėjimą šiose valstybėse, automatiškai pripažįstama kitoje valstybėje narėje įgyta pavardė ar vardas, o ne administracinis ar teisminis aktas. Taigi ši logika skiriasi nuo užsienyje priimto akto ar teismo sprendimo pasekmių pripažinimo pagal tarptautinės privatinės teisės metodus(44), kurie pateisintų specialių normų priėmimą remiantis kitais pagrindais nei SESV 21 straipsnis(45), logikos.
56. Šiomis aplinkybėmis reikia nustatyti, kokiomis sąlygomis gali būti pritaikyta ši jurisprudencija, atskiriant pagrindinėje byloje nagrinėjamus aktus, nes Teisingumo Teismas jau yra priėmęs sprendimą dėl naujo vardo automatinio pripažinimo.
1. Vardo pakeitimas
57. Nagrinėjamu atveju, kalbant apie pareiškėjo vardo pakeitimą Jungtinėje Karalystėje prieš pripažįstant jo lytinę tapatybę, neginčijama, kad pareiškėjo Didžiosios Britanijos pase ir vairuotojo pažymėjime nurodytas vardas nėra tapatus vardui, įrašytam Rumunijos civilinės būklės aktų registre ir administraciniuose dokumentuose. Kaip ir byloje, kurioje buvo priimtas Sprendimas Bogendorff(46) ir juo labiau tuo atveju, kai pasirenkamas naujas vardas, susijęs su vėlesniu lytinės tapatybės deklaravimu, nekyla jokių abejonių, kad to paties asmens turimų vardų įvairovė gali jam sukelti rimtų administracinių, profesinių ir asmeninių nepatogumų.
58. Taigi vienos valstybės narės valdžios institucijų atsisakymas pripažinti kitoje valstybėje, kuri tuo metu buvo Sąjungos valstybė narė, įgytą vardą yra SESV 21 straipsniu kiekvienam Sąjungos piliečiui pripažįstamų laisvių apribojimas.
59. Nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nei Rumunijos vyriausybė nenurodo konkrečios priežasties, kuri galėtų pateisinti atsisakymą pripažinti kitą pareiškėjo vardą, kurį jis įgijo Jungtinėje Karalystėje, ir įrašyti jį į gimimo liudijimą, išskyrus lytinės tapatybės pripažinimą, dėl kurio prieštarauja kompetentingos Rumunijos valdžios institucijos(47). Be to, šis teismas nenurodė jokios konkrečios nuostatos dėl vardo pakeitimo, išskyrus nuostatą, susijusią su lyties keitimu. Jis taip pat nepateikė jokios informacijos apie užsienio valstybėje priimto sprendimo pripažinimo pagal Sąjungos teisę dėl pavardžių ar vardų procedūrą(48).
60. Be to, pagrindinės bylos aplinkybėmis naujo vardo pripažinimo susiejimas su lytinės tapatybės pripažinimu neatitinka veiksmingumo principo ir neužtikrina teisių, kurias pareiškėjas kildina iš Sąjungos teisės ir, be kita ko, SESV 21 straipsnio, apsaugos(49). Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas negali remtis pateisinimais, susijusiais su viešąja tvarka ar vienodu požiūriu, kad atsisakytų pakeisti vardą(50).
61. Taigi laikausi nuomonės, kad, atsižvelgiant į šias aplinkybes, kalbant apie pareiškėjo gimimo liudijimo atnaujinimą, visiškai nesunku atskirti vardo pakeitimo pripažinimą nuo lyties pakeitimo pripažinimo, net jei vardas pasirodytų susietas su kita lytimi nei ta, su kuria sociologiškai siejama gimstant įregistruota biologinė lytis.
62. Be to, manau, kad tokiu atveju, siekiant įvertinti sprendimo dėl naujo vardo automatinio pripažinimo taikymo sritį, reikia išeiti už faktinių aplinkybių, kuriomis kreiptasi į Teisingumo Teismą, ribų ir atsižvelgti į tai, kad toks pripažinimas gali turėti pasekmių kitiems civilinės būklės dokumentams, pavyzdžiui, atitinkamo asmens šeimos narių civilinės būklės aktams, kuriuose nurodytas iki pakeitimo buvęs vardas, t. y., be kita ko, santuokos ar partnerystės liudijimui arba vaiko gimimo liudijimui.
63. Manau, kad jeigu tai numatyta civilinę būklę reglamentuojančiuose teisės aktuose, naujo vardo pripažinimas turi turėti absoliučią galią, juo labiau kad jis nekeičia atitinkamų trečiųjų asmenų tapatybės, skirtingai nuo pavardės, kurią sutuoktinis pasirinko ar įgijo arba perdavė vaikams, pakeitimo pripažinimo. Atvirkščiai, nesant tolesnio atnaujinimo rastųsi neatitikimas tarp civilinės būklės aktų, kuris trukdytų įgyvendinti iš SESV 21 straipsnio kylančias teises, kai šeimos nariai pageidautų jomis pasinaudoti remdamiesi šeimos ryšiais, kuriuos jie turėtų pagrįsti.
64. Būtent todėl, mano nuomone, Teisingumo Teismo atsakymas neturėtų apsiriboti atitinkamo asmens gimimo liudijimu. Taigi apskritai SESV 21 straipsnis turėtų būti aiškinamas taip, kad juo draudžiama valstybės narės valdžios institucijoms atsisakyti į civilinės būklės registrą įrašyti vardą, kurį šios valstybės narės pilietis įgijo kitoje valstybėje narėje, kurios pilietybę jis taip pat turi, remiantis nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią galimybė gauti tokį įrašą siejama su lyties pakeitimo pripažinimu pirmosios valstybės narės teisme.
2. Lyties pakeitimas
65. Nagrinėjamu atveju naujas klausimas, į kurį Teisingumo Teismo prašoma atsakyti, yra tas, ar jo jurisprudencija civilinės būklės srityje, susijusi su asmenvardžio įgijimo valstybėje narėje tarpvalstybiniu poveikiu, gali būti pritaikyta visais aspektais.
a) Analogija su Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl asmenvardžio
66. Pirmiausia reikia pažymėti, kad nors 2018 m. birželio 26 d. Sprendime MB (Lyties pakeitimas ir ištarnauto laiko pensija)(51) Teisingumo Teismas patikslino, kad „Sąjungos teisė neriboja valstybių narių kompetencijos asmens civilinės būklės ir asmens lyties pakeitimo teisinio pripažinimo srityje“(52), vienoje valstybėje narėje įgytos lytinės tapatybės teisinis pripažinimas kitoje valstybėje narėje nebuvo bylos, kurioje buvo priimtas tas sprendimas, dalykas(53).
67. Taigi reikia nuspręsti, ar vienintelė Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusi su Sąjungos piliečio tapatybės elemento, t. y. jo asmenvardžio, pakeitimo automatiniu pripažinimu vienoje valstybėje narėje, siekiant jį įregistruoti į civilinės būklės aktų registrą kitoje valstybėje narėje, taikytina tokiomis pačiomis sąlygomis, kai kalbama apie lyties nurodymą gimimo liudijime.
68. Pirmiausia dėl trijų priežasčių gali reikėti pateikti teigiamą atsakymą, pasitelkiant tas pačias formuluotes kaip ir Sprendime Freitag(54).
69. Visų pirma daugumoje valstybių narių(55)lyties nurodymas yra sudedamoji asmens tapatybės dalis, kaip ir jo pavardė bei vardas(56). Jis dažniausia siejamas su gimimo liudijime įrašyta lytimi(57), o kartais – su pavarde(58).
70. Be to, naujos pavardės ar vardo pripažinimo, siekiant juos įregistruoti civilinės būklės registre, pagrindai, t. y. reikalavimai, kylantys iš SESV 21 straipsnio ir teisės į privataus gyvenimo gerbimą, kurios apsauga įtvirtinta Chartijos 7 straipsnyje ir EŽTK 8 straipsnyje(59), reikalauja, kad iš Sąjungos piliečio nebūtų atimta jo statuso suteikiamų teisių esmė, vertinant jas visais jo tapatybės aspektais.
71. Be to, toks sprendimas atitinka EŽTT jau suformuotą jurisprudenciją, grindžiamą EŽTK 8 straipsniu ir susijusią su lytinės tapatybės gerbimu(60).
72. Tiesa, EŽTT nėra priėmęs sprendimo dėl sprendimų pakeisti asmenvardį ar lytį pripažinimo atvejų(61), tačiau yra ne kartą patvirtinęs, kad pagarba privačiam ar šeimos gyvenimui lemia pozityvią valstybės pareigą ją užtikrinti, imantis priemonių pripažinti tiek pavardės ar vardo(62), tiek lytinės tapatybės pasikeitimą(63) ir tuo remiantis nustatyti atitinkamas pasekmes civilinės būklės srityje.
73. Taip pat reikia konstatuoti, kad 25 iš 27 valstybių narių yra numatytos civilinės būklės keitimo procedūros, kad gimus nustatyta teisinė tapatybė būtų pakeista individualiai pasirinkus lytį(64), o tai patvirtina siūlomo sprendimo tinkamumą, remiantis šios išvados 70 punkte nurodytais principais, pagal analogiją su jurisprudencija dėl asmenvardžio.
74. Norėčiau pridurti, kad tai, jog valstybėje narėje nereglamentuotas lyties pakeitimo deklaracijos pripažinimas, man neatrodo kliūtis pagal SESV 21 straipsnį dėl pozityvios pareigos, kylančios iš EŽTT jurisprudencijos(65), ir dėl galimos analogijos su Sprendimu Grunkin ir Paul. Jame Teisingumo Teismas išreiškė poziciją dėl vaiko pavardės, sudarytos iš jo tėvo ir motinos pavardžių, pripažinimo, nors Vokietijos teisėje tokia dviguba pavardė nebuvo numatyta(66).
75. Galiausiai dėl Teisingumo Teismo nagrinėtų judėjimo laisvės apribojimo pateisinimų pažymėtina, kad jis visų pirma yra išdėstęs savo poziciją dėl siekio, išreikšto dėl savanoriškai keičiamų asmenvardžių, neleisti apeiti asmenų statusą reglamentuojančios nacionalinės teisės vien šiuo tikslu naudojantis judėjimo laisve ir iš jos kylančiomis teisėmis. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas priminė, kad 1999 m. kovo 9 d. Sprendimo Centros(67) 24 punkte jis jau konstatavo, kad valstybė narė turi teisę imtis priemonių, skirtų užkirsti kelią kai kurių jos piliečių mėginimui, prisidengiant Sutarties teikiamomis teisėmis, piktnaudžiaujant nesilaikyti nacionalinės teisės aktų arba piktnaudžiaujant ar apgaulės būdu pasinaudoti Sąjungos teisės normomis(68).
76. Šiuo klausimu lytinės tapatybės pripažinimo srityje būtina atsižvelgti į tai, kad šiuo metu valstybių narių teisės aktai yra suderinti mažiau nei tie, kurie susiję su asmenvardžių keitimu tuo metu, kai Teisingumo Teismas priėmė savo sprendimą(69). Vienos valstybės narės yra numačiusios apsisprendimo procedūrą(70), o kitose valstybėse narėse dėl EŽTT jurisprudencijos(71) įrodinėjimo reikalavimai buvo arba pakeisti, arba panaikinti(72).
77. Vis dėlto ši materialinių teisių, taikytinų lyties keitimo atveju, įvairovė negali tapti priežastimi leisti rimtus lyties keitimo nepripažinimo pagrindus(73). Kadangi turi būti užtikrinamas teisių, susietų su pilietybe, įgyvendinimas, ši įvairovė pateisina tik didesnį budrumą dėl naudojimosi šiomis teisėmis sąlygų, siekiant apsisaugoti nuo bet kokio piktnaudžiavimo.
78. Taigi, kaip buvo nurodyta per teismo posėdį, man atrodo, kad, siekiant išvengti piktnaudžiavimo rizikos, tinkama galimybė remtis gyvenamosios vietos arba pilietybės sąlygomis(74), skirtomis patikrinti glaudžių ryšių su valstybe nare, kurioje toks pakeitimas įvyko, buvimą(75).
79. Dėl pirma nurodytų principų taikymo pagrindinėje byloje pažymiu, kad vienintelis prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodytas atsisakymo be jokios procedūros pripažinti lyties pakeitimą ir įrašyti jį į nagrinėjamą gimimo liudijimą po to, kai deklaruojamas lyties pakeitimas, pateisinimas(76) grindžiamas tuo, kad yra kitų teisinių pagrindų, leidžiančių pakeisti lytį Rumunijoje.
80. Vis dėlto, kaip pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Sprendimas X ir Y prieš Rumuniją(77) įrodo, kad tokia nacionalinė procedūra negali būti laikoma suderinama su Sąjungos teise, nes dėl jos tampa neįmanoma arba pernelyg sudėtinga įgyvendinti pagal SESV 21 straipsnį suteiktas teises(78).
81. Taigi Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į pagrindinės bylos aplinkybes, kaip ir ankstesniuose sprendimuose, susijusiuose su Sąjungos piliečio asmenvardžiu, galėtų nuspręsti, kad Rumunijos valdžios institucijų atsisakymas pripažinti Jungtinėje Karalystėje įgytą lytinę tapatybę, kai dar buvo taikytina Sąjungos teisė, yra nepateisinamas SESV 21 straipsniu kiekvienam Sąjungos piliečiui pripažintų laisvių apribojimas.
82. Vis dėlto, antruoju analizės etapu, dėl būtinybės įvertinti tokio sprendimo visuotinį taikymą, grindžiamą tais pačiais pagrindais, kaip ir Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl asmenvardžio, reikia kelti klausimą dėl galimų apribojimų, atsirandančių dėl konkrečių pasekmių asmens statusui, kurias sukelia lyties nurodymas gimimo liudijime.
b) Numatyti jurisprudencijos, susijusios su asmenvardžiu, pritaikymo apribojimus?
83. Lyties nurodymas gimimo liudijime sukelia konkrečių pasekmių asmens statusui. Kokių pasekmių toks nurodymas atitinkamu atveju turėtų sukelti atsižvelgiant į naujausius Teisingumo Teismo sprendimus dėl sąlygų, kuriomis vienoje valstybėje narėje išduoti civilinės būklės aktai turi sukelti pasekmių kitoje valstybėje narėje, t. y. sprendimus Coman ir kt. ir Pancharevo?
1) Dėl konkrečių lyties kaip civilinės būklės nurodymo pasekmių asmens statusui
84. Kalbant apie asmenų statusą, pažymėtina, kad lytinės tapatybės deklaravimas sukelia tokių pasekmių, kurių nesukelia asmenvardis. Žinoma, asmenvardžio pakeitimas gali grandinine reakcija pakeisti asmenų, kuriems jis buvo perduotas arba kurie jį pasirinko, asmenvardį(79). Vis dėlto, pavyzdžiui, lytinės tapatybės deklaravimo negalima vertinti kaip valios išraiškos, apsiribojančios atitinkamo asmens tapatybe.
85. Tokia deklaracija pakeičiamas tiek suinteresuotojo asmens asmeninis, tiek šeiminis statusas. Taigi ja galima remtis įgyvendinant teises, kurios išlieka susijusios su skirtinga lytimi (santuoka, vaiko kilmė, pensija(80), sveikata, sporto varžybos ir t. t.).
86. Taigi, kadangi civilinės būklės aktų atnaujinimas pateisinamas tikslu užtikrinti su atitinkamo piliečio ir jo šeimos narių laisvu judėjimu susijusias teises(81), kaip ir vardo keitimo atveju(82), būtina kelti klausimą dėl tokio valstybėje narėje pripažintos lytinės tapatybės deklaracijos įregistravimo grandininių pasekmių kitiems civilinės būklės aktams, kaip antai santuokos ar vaikų gimimo liudijimui, parengtiems iki tokios deklaracijos(83) toje pačioje valstybėje narėje ar kitose valstybėse narėse, kaip tai rodo sprendimai Coman ir kt. ir Pancharevo.
2) Dėl kitoje valstybėje narėje įgytos lytinės tapatybės deklaracijos pripažinimo ir įrašymo į civilinės būklės aktų registrą pasekmių
87. Iš sprendimų Coman ir kt. ir Pancharevo darau išvadą, jog Teisingumo Teismas užtikrino, kad būtų laikomasi principo, pagal kurį Sąjungos teisė nedaro poveikio valstybių narių kompetencijai registruojant civilinės būklės įrašus, kuriais remiantis pripažįstamas tos pačios lyties asmenų santuokos institutas arba giminystės ryšys su abiem tos pačios lyties tėvais. Pastaruoju atveju buvo aiškiai priminta, kad valstybėms narėms nekyla jokios pareigos civilinės būklės srityje(84).
88. Taigi laikausi nuomonės, kad vienoje valstybėje narėje priimtų aktų ar sprendimų, susijusių su lyties nurodymu, pripažinimo kitoje valstybėje narėje pasekmių klausimas skiriasi nuo klausimo, kurį Teisingumo Teismas nagrinėjo asmenvardžio srityje(85).
89. Nors Sprendime Coman ir kt. Teisingumo Teismas nustatė valstybės narės pareigą pripažinti santuoką tarp tos pačios lyties asmenų, sudarytą kitoje valstybėje narėje pagal jos teisę, jis patikslino, kad ši santuoka turi būti pripažinta tik siekiant trečiosios valstybės piliečiui suteikti išvestinę teisę gyventi šalyje, tačiau ši pripažinimo pareiga nereiškia, kad minėta valstybė narė savo nacionalinėje teisėje turi numatyti tos pačios lyties asmenų santuokos institutą(86).
90. Sprendime Pancharevo Teisingumo Teismas konstatavo, kad valstybės narės institucijos privalo išduoti savo piliečiui asmens tapatybės kortelę arba pasą pagal kitoje valstybėje narėje išduotą gimimo liudijimą, neatsižvelgiant į naujo gimimo liudijimo parengimą nacionaliniame registre, nes pirmasis liudijimas turi būti pripažintas(87).
91. Tuose dviejuose sprendimuose Teisingumo Teismas patvirtino savo sprendimą tęsdamas savo suformuotą jurisprudenciją, susijusią su priskirto ar pasirinkto asmenvardžio tarpvalstybiniu poveikiu. Jis priminė valstybių narių kompetenciją asmenų būklės srityje(88) ir pareigą užtikrinti iš SESV 21 straipsnio kylančias teises, o pagal jį įpareigojama pripažinti tos pačios lyties asmenų santuokas(89) arba giminystės ryšį su tos pačios lyties tėvais, įregistruotą kitoje valstybėje narėje(90). Pastaruoju atveju valstybėje narėje parengtas civilinės būklės aktas įrodė giminystės ryšių buvimą vien tam, kad kita valstybė narė savo piliečiams išduotų kelionės dokumentą(91), ir neturėjo jokio poveikio šios valstybės narės civilinės būklės registrų tvarkymui.
92. Taigi, atsižvelgiant į minėtus sprendimus, manau, kad priimant sprendimą dėl lyties pakeitimo pripažinimo ir įrašymo į civilinės būklės aktų registrą po to, kai deklaruojama kitoje valstybėje narėje įgyta lytinė tapatybė, grindžiamą dvigubu Sąjungos piliečių asmeninės autonomijos(92) ir judėjimo laisvės(93) imperatyvu, reikia numatyti tam tikrus apribojimus.
93. Pasirinkus tokį sprendimą būtų apribota valstybių narių pareiga registruoti asmens tapatybės duomenų pasikeitimą pagal pasirinktą lytį tik jo gimimo liudijime, jeigu tai gali turėti įtakos kitiems civilinės būklės aktams. Bendrais bruožais Teisingumo Teismo atsakymas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui reikštų, kad iš SESV 21 straipsnio kylančių principų pasekmės civilinės būklės srityje būtų susijusios tik su atitinkamo asmens tapatybės nustatymo elementais(94), kurie naudojami būtent jam judant Sąjungos teritorijoje, t. y. siekiant išduoti asmens tapatybės kortelę arba pasą(95).
94. Dėl tokio sprendimo civilinės būklės aktų, susijusių su atitinkamo asmens šeimos nariais, atnaujinimas nebūtų privalomas pagal Sąjungos teisę, jeigu dėl tokio atnaujinimo vėliau civilinės būklės registruose reikėtų pripažinti tos pačios lyties asmenų santuoką(96) arba giminystės ryšius, nustatytus su tos pačios lyties tėvais(97), nes valstybės narės negali būti įpareigotos tą padaryti pagal Sąjungos teisę.
95. Atsižvelgiant į tai, Teisingumo Teismo jau nurodytas būdas ištaisyti neatitikimą tarp poros ar tos pačios šeimos narių civilinės būklės aktų remiantis SESV 21 straipsniu galėtų būti pritaikytas taip, kad lytinės tapatybės deklaravimas sukeltų pasekmių jau esamiems civilinės būklės aktų įrašams tik išduodant asmens tapatybės kortelę, leidimą gyventi šalyje arba pasą, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, suformuota sprendimuose Coman ir kt. ir Pancharevo.
96. Žinoma, tokia išeitis netenkina atsižvelgiant į teisę į šeimos gyvenimo gerbimą ir vaiko interesus, nes translytis asmuo turi galėti pagrįsti savo šeiminius ryšius, kuriuos įrodo civilinės būklės aktai. Laikausi nuomonės, kad nors administracinio dokumento išdavimą galima atsieti nuo civilinės būklės tvarkymo, kai išvykstama iš šalies, kurios pilietis asmuo yra, toks atsiejimas neatitinka reikalavimo gyventi be administracinių kliūčių, jeigu šis asmuo grįžtų(98).
97. Vis dėlto, kadangi vienoje valstybėje narėje įvykusio pokyčio, susijusio su Sąjungos piliečio tapatybe, pripažinimas kitoje valstybėje narėje grindžiamas SESV 21 straipsniu, tik valstybės narės turi kompetenciją nustatyti su asmenų statusu susijusias pasekmes, kurių kiltų suderinus visus civilinės būklės aktus(99).
98. EŽTT taip pat pripažįsta, kad reikia palyginti viešuosius interesus, susijusius su civilinės būklės organizavimu(100) ir asmenų lytinės tapatybės pripažinimu(101). Šiuo tikslu reikia atsižvelgti į skirtingus reikalavimus valstybėse narėse(102).
99. Taigi laikausi nuomonės, kad SESV 21 straipsnis turi būti aiškinamas taip: pagal jį kompetentingoms valstybės narės valdžios institucijoms draudžiama atsisakyti pripažinti ir be jokios procedūros įtraukti į šios valstybės narės piliečio gimimo liudijimą kitoje valstybėje narėje, kurios pilietybę jis taip pat turi, įgytą lytinę tapatybę. Tokio atsisakymo negalima pateisinti tuo, kad nacionalinėje teisėje numatyta socialinės ar biologinės lyties keitimo procedūra.
100. Atsižvelgdamas į visas išdėstytas aplinkybes, susijusias su vardo ir lyties pakeitimu kitoje valstybėje narėje, ir į pagrindinės bylos aplinkybes, siūlysiu Teisingumo Teismui bendrais bruožais atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus dėl civilinės būklės, apsiribojant tik atitinkamo Sąjungos piliečio gimimo liudijimu, patikslinant, kad Jungtinės Karalystės išstojimas iš Sąjungos neturi poveikio šiam atsakymui.
V. Išvada
101. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Judecătoria Sectorului 6 București (Bukarešto 6-osios apylinkės pirmosios instancijos teismas, Rumunija) pateiktus prejudicinius klausimus:
1) SESV 21 straipsnis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 45 straipsniai
turi būti aiškinami taip:
pagal juos vienos valstybės narės valdžios institucijoms draudžiama atsisakyti pripažinti ir įrašyti į šios valstybės narės piliečio gimimo liudijimą kitoje valstybėje narėje, kurios pilietybę jis taip pat turi, teisėtai deklaruotą ir įgytą vardą ir lytinę tapatybę.
Teisminės ar administracinės procedūros dėl biologinės ar socialinės lyties pakeitimo negali būti tokio automatinio pripažinimo kliūtis.
Vis dėlto Sąjungos teisė neturi poveikio valstybių narių kompetencijai savo nacionalinėje teisėje numatyti šio pripažinimo ir šio įrašymo pasekmes kitiems civilinės būklės aktams ir asmenų statuso srityje, įskaitant taisykles, susijusias su santuoka ir giminystės ryšiais.
2) Tai, kad prašymas pripažinti ir įrašyti į civilinės būklės aktų registrą Jungtinėje Karalystėje atliktą vardo ir lyties pakeitimą buvo pateiktas Sąjungos valstybėje narėje tą dieną, kai Jungtinei Karalystei jau nebebuvo taikoma Sąjungos teisė, neturi reikšmės.
1 Originalo kalba – prancūzų.
i Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
2 Toliau – Chartija.
3 Tai yra Direcția de Evidență a Persoanelor Cluj, Serviciul stare civilă (Klužo (Rumunija) gyventojų registro direkcijos Civilinės metrikacijos tarnyba) (toliau – Klužo civilinės metrikacijos tarnyba); Direcția pentru Evidența Persoanelor și Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne (direkcija, atsakinga už gyventojų registrą ir Vidaus reikalų ministerijos duomenų bazių tvarkymą, Rumunija) ir Municipiul Cluj-Napoca (Klužo-Napokos savivaldybė, Rumunija).
4 Pažymėtina, kad ginčas kilo ne dėl įrašo apie lytį ištaisymo gimimo liudijime, o dėl įrašo apie lytinės tapatybės deklaravimo pripažinimą šiame liudijime, t. y. dėl įsitikinimo, kad asmuo priklauso kitai lyčiai nei ta, kuri jam buvo priskirta gimus, patvirtintai sertifikatu, patvirtinimo. Taigi civilinės būklės srityje reikia skirti „morfologinę nuorodą ir psichosocialinį suvokimą“) (žr. Gallus, N., „L’enregistrement du nouveau sexe de la personne transgenre – L’évolution en droit belge: entre l’exigence du respect de la vie privée et la sécurité juridique de l’organisation de l’état civil“, Revue trimestrielle des droits de l’homme, no133, Nemesis, Briuselis, 2023, p. 247–264, visų pirma p. 252). Taip pat žr. Teisingumo ir vartotojų reikalų generalinio direktorato (GD) ataskaitą „Legal gender recognition in the EU: the journeys of trans people towards full equality“, 2020 m. birželio mėn., 1.6.3 punktas, p. 27 ir 28. Taip pat žr. Moron-Puech, B., „Regards comparatistes sur la mention du sexe à l’état civil pour les personnes transgenres et intersexuées“, Courduriès, J., Dourlens, C., ir Hérault, L, État civil et transidentité – Anatomie d’une relation singulière: genre, identité, filiation, Presses universitaires de Provence, Provanso Eksas, 2021, p. 211–249, ypač p. 214–217. International Lesbian, Gay, Bisexual, Trans and Intersex Association (ILGA) Europe ataskaitos „Report on “transsexuality and international private law“, skelbiamos internete adresu https://transexualia.org/wp-content/uploads/2015/03/Legal_ilgalaw.pdf, II priede esantis trikalbis (anglų, prancūzų ir vokiečių k.) glosarijus. Žr. kitą Europos Tarybos Kovos su rasizmu ir netolerancija komisijos (ECRI) prancūzų ir anglų k. glosarijų.
5 Siūlau Teisingumo Teismui vartoti šią sąvoką tiek, kiek ji reiškia tapimo teisės turėtoju ar naujo statuso įgijėju faktą.
6 OL L 29, 2020, p. 7, toliau – Susitarimas dėl išstojimo.
7 OL L 29, 2020, p. 1.
8 Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 282, 1996 m. lapkričio 11 d.
9 Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 68, 1996 m. lapkričio 11 d. Kaip patvirtina Įstatymo Nr. 119/1996 411 straipsnis (šis straipsnis buvo pakeistas nuo 2022 m. gegužės 2 d.), žodis „asmenvardis“ turi būti suprantamas kaip apimantis vardą ir (arba) pavardę.
10 Žr. civilinės būklės aktų pavyzdžius Įstatymo Nr. 119/1996 prieduose. 2006 m. spalio 4 d. Hotărârea Guvernului Nr. 1375/2006 (Vyriausybė sprendimas Nr. 1375/2006) patvirtintinų Normele metodologice de aplicare unitară a dispozițiilor legale privind evidența, domiciliul, reședința și actele de identitate ale cetățenilor români (Teisės aktų nuostatų, susijusių su gyventojų registru, Rumunijos pilietybę turinčių asmenų nuolatine gyvenamąja vieta, gyvenamąja vieta ir asmens tapatybės dokumentais, vienodo taikymo metodiniai standartai) (2006 m. spalio 17 d. Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 851) 14 straipsnio 3 dalyje paaiškinama, kaip sudaromas šis kodas. Pirmasis skaitmuo rodo lytį ir gimimo amžių. Skaičius 1 priskiriamas 1900‑1999 m. gimusiems vyriškos lyties asmenims, o skaičius 2 – 1900–1999 m. gimusiems moteriškos lyties asmenims. 2000–2099 m. laikotarpiui atitinkamai priskiriami skaičiai 5 ir 6.
11 Žr. 2005 m. liepos 14 d. Ordonanța de urgență a Guvernului Nr. 97/2005 privind evidența, domiciliul, reședința șiactele de identitate ale šioățenilor români (Nepaprastasis vyriausybės potvarkis Nr. 97/2005 dėl gyventojų registro, Rumunijos piliečių nuolatinės gyvenamosios vietos, gyvenamosios vietos ir asmens tapatybės dokumentų) (Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 644, 2005 m. liepos 20 d.) ir 2006 m. balandžio 26 d. Hotărârea nr. 557/2006 privind stabilirea datai de care se PUN în circulasie pašapoartele electronice, precum și a formei și conținutului acestora (Vyriausybės sprendimas Nr. 557/2006, kuriuo nustatoma elektroninių pasų išleidimo į apyvartą data, taip pat jų forma ir turinys) (Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 376, 2006 m. gegužės 2 d.).
12 Žr. išsamesnę informaciją apie esamus teisės aktus ir praktiką atitinkamai toliau nurodytais interneto adresais: https://uk.westlaw.com/Document/I5F92B790E42311DAA7CF8F68F6EE57AB/View/FullText.html?originationContext=document&transitionType=DocumentItem&vr=3.0&rs=PLUK1.0&contextData=(sc.Search)&firstPage=true ir https://www.gov.uk/apply-gender-recognition-certificate.
13 Toliau – GRC.
14 Žr. prie pagrindinės bylos medžiagos pridėtame GRC esantį įrašą („Warning: A certificate is not evidence of identity“) (Įspėjimas: sertifikatas nėra asmens tapatybės įrodymas) (laisvas vertimas), taip pat 2021 m. sausio 19 d. EŽTT sprendimą X ir Y prieš Rumuniją (CE:ECHR:2021:0119JUD000214516, 32 punktas), toliau – Sprendimas X ir Y prieš Rumuniją.
15 Žr. praktinę informaciją, skelbiamą internete adresu https://www.gov.uk/change-name-deed-poll.
16 Siūlau Teisingumo Teismui vartoti terminą „pareiškėjas“ remiantis tuo, kad lyties pakeitimas buvo teisiškai pripažintas valstybėje narėje.
17 Toliau – EŽTT.
18 Ieškovas rėmėsi Sprendimu X ir Y prieš Rumuniją.
19 C‑148/02, toliau – Sprendimas Garcia Avello, EU:C:2003:539.
20 C‑353/06, toliau – Sprendimas Grunkin ir Paul, EU:C:2008:559.
21 C‑541/15, toliau – Sprendimas Freitag , EU:C:2017:432.
22 C‑490/20, toliau – Sprendimas Pancharevo, EU:C:2021:1008.
23 OL L 351, 2012, p. 1. Žr. šio reglamento 1 straipsnio 2 dalį
24 1968 m. rugsėjo 27 d. Briuselyje pasirašyta konvencija (OL L 299, 1972, p. 32), iš dalies pakeista vėlesnėmis konvencijomis dėl naujų valstybių narių prisijungimo prie šios konvencijos (OL C 27, 1998, p. 1).
25 OL L 338, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 243. Tas pats pasakytina apie 2019 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (ES) 2019/1111 dėl jurisdikcijos ir sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis bei tarptautiniu vaikų grobimu, pripažinimo ir vykdymo (OL L 178, 2019, p. 1), kuriuo nuo 2022 m. rugpjūčio 1 d. buvo panaikintas Reglamentas Nr. 2201/2003.
26 OL L 200, 2016, p. 1.
27 COM(2010) 747 final. Žr. Mirisch-Krueger, M., „Filling the Legal Void in Interstate Legal Gender Recognition in the European Union: A U.S. Style Full Faith and Credit Clause and Coman-Based Approach“, Southwestern Journal of International Law, vol. 28, no1, 2022, p. 210–229, visų pirma p. 213 dėl išvados, kad normos dėl lyties teisinio pripažinimo nėra vienodos. Dėl įvairių Sąjungos teisės aktų leidėjui siūlomų išeičių taip pat žr. p. 216 ir paskesnius. Visų pirma žr. p. 217 ir paskesnius [II antraštinės dalies B dalis „Visiško pasikliovimo ir pasitikėjimo išlygos priėmimas Europoje siekiant tarpvalstybinio lyties pripažinimo“ (laisvas vertimas)) dėl JAV teise grindžiamos analizės (Konstitucijos IV straipsnio 1 skirsnis), siekiant įtvirtinti pagrindinį tarpusavio pasitikėjimo Sąjungoje principą, kad tarp valstybių narių būtų galima automatiškai pripažinti lytinę tapatybę.
28 Žr. Sprendimą Freitag (33 punktas, kuriame nurodyti sprendimai Garcia Avello (25 punktas); Grunkin ir Paul (16 punktas); 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Sayn-Wittgenstein (C‑208/09, EU:C:2010:806, 38 ir 39 punktai); 2011 m. gegužės 12 d. Sprendimas Runevič-Vardyn ir Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, 63 punktas) ir 2016 m. birželio 2 d. Sprendimas Bogendorff von Wolffersdorff (C‑438/14, toliau – Sprendimas Bogendorff, EU:C:2016:401, 32 punktas).
29 Sprendimas Pancharevo (52 punktas, kuriame daroma nuoroda į 2018 m. birželio 5 d. Sprendimą Coman ir kt. (C‑673/16, toliau – Sprendimas Coman ir kt., EU:C:2018:385, 36–38 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
30 Žr. Sprendimą Garcia Avello (27 punktas) ir Sprendimą Freitag (34 punktas).
31 Šiuo klausimu žr. Sprendimą Coman ir kt. (31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir Sprendimą Pancharevo (42 punktas).
32 Šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 9 d. Sprendimą Žero prefektas ir Institut national de la statistique et des études économiques (C‑673/20, EU:C:2022:449, 55–58 ir 79 punktai).
33 Dėl tokio kvalifikavimo žr. 2024 m. kovo 14 d. Sprendimą Komisija / Jungtinė Karalystė (Aukščiausiojo Teismo sprendimas) (C‑516/22, EU:C:2024:231, 53 punktas).
34 Pagal analogiją dėl aktų, parengtų prieš valstybei įstojant į Sąjungą, žr. 2011 m. gegužės 12 d. Sprendimą Runevič-Vardyn ir Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, 55 punktas).
35 Žr. šios išvados 25 punktą.
36 Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad vienintelis Teisingumo Teismo sprendimas, kuriame pateikta patikslinimų dėl pateikto civilinės būklės akto rūšies, jo legalizavimo ir vertimo, yra Sprendimas Pancharevo (20 punktas). Byloje, kurioje buvo priimtas Sprendimas Freitag, suinteresuotasis asmuo pateikė savo pasą (20 punktas). Sprendime Bogendorff nebuvo nurodyta jokios konkrečios informacijos apie Vokietijos valdžios institucijoms pateiktus dokumentus, jo 15 punkte patikslinant, kad vardas ir pavardė pakeisti pagal deklaraciją (deed poll). Sprendime Grunkin ir Paul ginčo dalykas buvo Vokietijos pilietybę turinčio vaiko pavardė, įrašyta į Danijoje išduotą jo gimimo liudijimą.
37 Palyginimui dėl deklaracijos (deed poll) žr. Sprendimą Bogendorff (15 punktas), o dėl GRC galutinio pobūdžio žr. 2018 m. birželio 26 d. Sprendimą MB (Lyties pakeitimas ir ištarnauto laiko pensija) (C‑451/16, EU:C:2018:492, 11 punktas). Per teismo posėdį pareiškėjas nurodė, kad jo deklaracija (deed poll) buvo užregistruota 2017 m. vasario mėn. ir kad, nebūdamas susituokęs, jis gavo galutinį lyties pripažinimo sertifikatą. Žr. 2004 m. Lyties pripažinimo įstatymo 4 straipsnio 2 dalį.
38 Žr. sprendimus Bogendorff ir Freitag. Vėliau Teisingumo Teismas priėmė du sprendimus dėl asmeninio statuso, susijusius su kitoje valstybėje narėje įregistruota Sąjungos piliečio santuoka arba gimimu. Vis dėlto tuo remiantis negalima teikti jokių argumentų, susijusių su pareigomis civilinės būklės aktų tvarkymo srityje. Šie sprendimai susiję su administracinėmis pasekmėmis, kurių vienoje valstybėje narėje išduoti civilinės būklės aktai turi sukelti kitoje valstybėje narėje. Jie nepriklauso nuo to, ar pirmojoje valstybėje narėje juos yra įregistravusi už civilinės būklės aktų tvarkymą atsakinga tarnyba, nesvarbu, kokia forma (žr. Sprendimą Coman ir kt. (45 punktas, du paskutiniai sakiniai) ir Sprendimą Pancharevo (57 punktas). Taip pat žr. šios išvados 89–91 punktus.
39 Žr. Sprendimą Bogendorff (35 punktas). Teisingumo Teismas, kiek tai susiję su EŽTK 8 straipsniu, nurodė 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Sayn-Wittgenstein (C‑208/09, EU:C:2010:806, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2011 m. gegužės 12 d. Sprendimą Runevič-Vardyn ir Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, 66 punktas).
40 Žr. Sprendimą Freitag (36 ir 37 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija). Dėl vardo taip pat žr. Sprendimą Bogendorff (38 punktas).
41 Žr. Sprendimą Freitag (41 ir 42 punktai).
42 Žr. sprendimus Garcia Avello ir Grunkin ir Paul.
43 Žr. sprendimus Bogendorff ir Freitag.
44 Šiuo klausimu žr. šios išvados 36 punktą. Taip pat dėl pripažinimo metodo žr. Jault-Seseke, F., ir Pataut, E., „Le citoyen européen et son nom“, Europa als Rechts- und Lebensraum: Liber amicorum für Christian Kohler zum 75. Geburtstag, Gieseking Verlag, Bylefeldas, 2018, p. 371–384, visų pirma p. 377, ir Gössl, S., ir Melcher, M., „Recognition of a status acquired abroad in the EU. – A challenge for national laws from evolving traditional methods to new forms of acceptance and bypassing alternatives“, Cuadernos de derecho transnacional, vol. 14, no1, Université Carlos III de Madrid, Madridas, 2022, p. 1012–1043, visų pirma p. 1041.
45 Žr., pavyzdžiui, 1999 m. rugsėjo 16 d. Lisabonos Generalinėje Asamblėjoje priimtą ir 2000 m. rugsėjo 12 d. Vienoje pasirašytą Tarptautinės civilinės būklės komisijos (TCBK) konvenciją Nr. 29 dėl sprendimų, kuriais konstatuojamas lyties pakeitimas, pripažinimo. Ši konvencija, pateikta pasirašyti bet kuriai valstybei, TCBK narei, arba Sąjungai, įsigaliojo 2011 m. kovo 1 d. Ją pasirašė Vokietijos Federacinė Respublika, Graikijos Respublika ir Austrijos Respublika, o Ispanijos Karalystė ir Nyderlandų Karalystė ją ratifikavo. Ja siekiama pripažinti griežtesnę kontrolę, skirtą nustatyti individualios valios ribas remiantis tam tikromis įprastomis tarptautinės privatinės teisės normomis. Taip pat žr. Guez, P. komentarą „Identité de genre et droit international privé“, Gallus, N., „Droit des familles, genre et sexualité“, Anthemis, Limal, 2012, p. 115–137, visų pirma p. 132–134.
46 Žr. to sprendimo 38 punktą.
47 Žr. šios išvados 26 punktą.
48 Pavyzdžiui, žr. Gössl, S., ir Melcher, M., op. cit., visų pirma p. 1039, 216 išnaša.
49 Šiuo klausimu žr. Sprendimą Freitag (42 punktas).
50 Šiuo klausimu žr. Sprendimą Bogendorff (83 punktas).
51 C‑451/16, EU:C:2018:492
52 Žr. to sprendimo 29 punktą. Šiuo aspektu Teisingumo Teismas priminė suformuotą savo jurisprudenciją, pagal kurią „naudodamosi šia kompetencija valstybės narės vis dėlto turi laikytis Sąjungos teisės, įskaitant nuostatų, susijusių su nediskriminavimo principu (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Richards, C‑423/04, EU:C:2006:256, 21–24 punktus; 2008 m. balandžio 1 d. Sprendimo Maruko, C‑267/06, EU:C:2008:179, 59 punktą ir [Sprendimo Coman ir kt.] 37 ir 38 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją)“.
53 Minėto sprendimo 27 punkte Teisingumo Teismas patikslino, kad „pagrindinė byla ir Teisingumo Teismui pateiktas klausimas susijęs tik su pagrindinėje byloje nagrinėjamomis valstybinės ištarnauto laiko pensijos skyrimo sąlygomis. Taigi Teisingumo Teismo neklausiama, ar apskritai teisinis lyties pakeitimo pripažinimas gali būti siejamas su reikalavimu, kad turi būti pripažinta negaliojančia iki to lyties pakeitimo sudaryta santuoka.“
54 Žr. šio sprendimo 36–39 punktus.
55 Dėl lyties nenurodymo registruojant civilinę būklę kai kuriose valstybėse narėse gimus vaikui, kai jam negalima priskirti nei moteriškos, nei vyriškos lyties žr. Goessl, S. L. „From question of fact to question of law to question of law to question of private international law: the question whether a person is male, female, or ... ?“, Journal of Private International Law, vol. 12, no2, Hart Publishing, Oksfordas, 2016, p. 261–280, visų pirma p. 263, 8 išnaša. Dėl lyginamosios teisės aspektų apžvalgos žr. 2023 m. sausio 31 d. EŽTT sprendimą Y prieš Prancūziją (CE:ECHR:2023:0131JUD007688817, 37 punktas). Dėl išvados, kad šiuo klausimu Europoje nėra konsensuso, žr. to sprendimo 90 punktą.
56 Šiuo klausimu žr. Guez, P., op. cit., visų pirma p. 135. Taip pat žr. Schulz, A., „Geschlechtliche Selbstbestimmung im Internationalen Privatrecht“, Mohr Siebeck, Tiubingenas, 2024, p. 222, kuris nagrinėja apsisprendimo dėl lyties klausimą tarptautinėje privatinėje teisėje.
57 Žr. Župan, M., ir Drventić, M., „Gender Issues in Private International Law“, Gender Perspectives in Private Law, Springer, Chamas, 2023, p. 1–28, visų pirma p. 10.
58 Žr., pavyzdžiui, lenkiškas pavardes, kurios gali būti sudarytos iš būdvardžio su konkrečia priesaga (pavyzdžiui, -ski, -cki, -dzki) ir kurios lenkų kalboje yra moteriškos giminės. Taigi moteriškos lyties asmens pavardė registruojama su priesaga, kuri baigiasi balse „a“, o ne „i“. Šiuo klausimu žr. https://rjp.pan.pl/dziaalno-rady-w-zwizku-z-ustaw-o-jzyku-polskim?view=article&id=114:nazwiska-kobiet&catid=48.
59 Žr. Sprendimą Bogendorff (35 punktas).
60 Dėl kiekvieno asmens teisės nustatyti savo tapatybės elementus, teisiškai pripažįstant jo lyties pakeitimą žr., be kita ko, 2002 m. liepos 11 d. EŽTT sprendimą Christine Goodwin prieš Jungtinę Karalystę (CE:ECHR:2002:0711JUD002895795, 71–93 punktai) ir 2006 m. gegužės 23 d. EŽTT sprendimą Grant prieš Jungtinę Karalystę (CE:ECHR:2006:0523JUD003257003, 39–44 punktai). 2022 m. vasario 17 d. Sprendime Y prieš Lenkiją (CE:ECHR:2022:0217JUD007413114, 76 punktas) EŽTT priminė, pirma, kad įgyvendindamos joms pagal EŽTK 8 straipsnį tenkančią pozityvią pareigą valstybės turi tam tikrą diskreciją. Siekiant nustatyti šios diskrecijos apimtį, reikia atsižvelgti į tam tikrus veiksnius. Antra, dėl „privataus gyvenimo“ EŽTT, remdamasis 2002 m. liepos 11 d. Sprendimu Christine Goodwin prieš Jungtinę Karalystę (CE:ECHR:2002:0711JUD002895795, 90 punktas) ir 2014 m. liepos 16 d. Sprendimu Hämäläinen prieš Suomiją (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, 67 punktas), konstatavo, kad kai iškyla ypač svarbus asmens egzistencijos ar tapatybės aspektas, valstybė turės ribotą diskreciją. Dėl 2023 m. rugpjūčio 31 d. išsamios EŽTT jurisprudencijos apžvalgos žr. Convention européenne des droits de l’homme – Droits des personnes LGBTI (Europos žmogaus teisių konvencijos praktinis vadovas – LGBTI asmenų teisės) (pateikiamas internete adresu https://ks.echr.coe.int/documents/d/echr-ks/guide_lgbti_rights_fre), jo II dalies B skyriaus 1 punkto b papunktis vadinasi „Lyties pripažinimas“ (t. y. lyties nurodymo oficialiuose dokumentuose keitimas)“, taip pat 2023 m. sausio mėn. chronologinę EŽTT jurisprudencijos apžvalgą Spaudos skyriaus faktų suvestinėje „Lytinė tapatybė“ (skelbiama internete adresu https://www.echr.coe.int/documents/d/echr/FS_Gender_identity_FRA).
61 Dėl sąlygų, kuriomis galima remtis pagal EŽTK 8 straipsnį, kad būtų pripažintas užsienyje teisiškai suteiktas statusas, analizės žr. Pfeiff, S., „Existe-t-il un droit fondamental à la permanence transfrontière des éléments du statut personnel et familial ?“, Jafferali, R. et al., Liber amicorum Nadine Watté, Bruylant, Briuselis, 2017, p. 461–485, visų pirma p. 471 ir paskesni, 7 ir paskesni punktai.
62 Žr. jurisprudencijos apžvalgą „Guide sur l’article 8 de la Convention européenne des droits de l’homme – Droit au respect de la vie privée et familiale, du domicile et de la correspondance“, atnaujintas 2022 m. rugpjūčio 31 d., skelbiama internete adresu https://www.echr.coe.int/documents/d/echr/Guide_Art_8_FRA (271 ir 272 punktai). Dėl vardo pakeitimo per lyties keitimo procesą žr. 2018 m. spalio 11 d. EŽTT sprendimą S. V. prieš Italiją (CE:ECHR:2018:1011JUD005521608, 70–75 punktai).
63 Žr., be kita ko, Sprendimą X ir Y prieš Rumuniją (146–148 punktai). Dėl 2023 m. rugpjūčio 31 d. parengtos EŽTT jurisprudencijos, susijusios su valstybių negatyviomis ir pozityviomis pareigomis ir jų diskrecija, išsamios apžvalgos žr. šios išvados 60 išnašoje nurodytą vadovą, II dalies A skirsnio 2 ir 3 dalys, 43–54 punktai. Dėl interseksualių asmenų lyties teisinio pripažinimo žr. 2023 m. sausio 31 d. EŽTT sprendimą Y prieš Prancūziją (CE:ECHR:2023:0131JUD007688817).
64 Žr. dokumentą „2023 m. translyčių asmenų teisių Europoje ir Azijoje žemėlapis“, paskelbtą nevyriausybinės organizacijos Transgender Europe (pateikiamas internete adresu https://transrightsmap.tgeu.org/home/) dėl atnaujintos informacijos, susijusios su Sprendimu X ir Y prieš Rumuniją ((84 ir paskesni punktai). Dviejose valstybėse narėse (Bulgarijoje ir Vengrijoje) lytinės tapatybės pripažinimas neįmanomas. Dėl Vengrijos žr. šiuo metu nagrinėjamą bylą Deldits (C‑247/23). Šios išvados 4 išnašoje paminėtoje Komisijos Teisingumo ir vartotojų reikalų GD ataskaitoje, p. 7, nurodyta, kad valstybės narės, kurios grindė savo procedūras apsisprendimu (žr. šios išvados 70 išnašą dėl atnaujinto šių valstybių narių sąrašo), visiškai laikosi Yogyakarta principles (Džokjakartos principai) plius 10 (Papildomi principai ir papildomi valstybių įsipareigojimai dėl tarptautinės žmogaus teisių teisės taikymo atsižvelgiant į lytinę orientaciją, lytinę tapatybę, lytinę saviraišką ir lytines savybes, kuriais papildomi Džokjakartos principai), priimti 2017 m. lapkričio mėn. (žr. https://yogyakartaprinciples.org/introduction-pj10/). Nuoroda į šiuos 2007 m. patvirtintos redakcijos principus pateikta 2018 m. sausio 25 d. Sprendime F (C‑473/16, EU:C:2018:36, 62 punktas); generalinio advokato N. Wahl išvadoje byloje F (C‑473/16, EU:C:2017:739, 21 išnaša) ir generalinės advokatės E. Sharpston išvadoje sujungtose bylose A ir kt. (C‑148/13–C‑150/13, EU:C:2014:2111, 47 išnaša), taip pat sujungtose bylose X ir kt. (C‑199/12–C‑201/12, EU:C:2013:474, 28 išnaša).
65 Žr. šios išvados 72 punktą.
66 Žr. šio sprendimo 7 punktą.
67 C‑212/97, EU:C:1999:126.
68 Žr. Sprendimą Bogendorff (57 punktas).
69 Visų pirma žr. Sprendimą Garcia Avello (42 ir 44 punktai).
70 Šiuo metu taip yra šiose valstybėse narėse: Belgijoje, Danijoje, Airijoje, Ispanijoje, Liuksemburge, Maltoje, Portugalijoje ir Suomijoje. Žr. šios išvados 64 išnašoje nurodytą žemėlapį. Dėl 2017 m. Belgijos teisės aktų reformos žr. Gallus, N., op. cit., visų pirma p. 258. Taip pat Vokietijoje žr. „SBGG“ įstatymo [Gesetz über die Selbstbestimmung in Bezug auf den Geschlechtseintrag und zur Änderung weiterer Vorschriften (Įstatymas dėl apsisprendimo dėl lyties paminėjimo ir kitų nuostatų pakeitimo)], kuriuo numatoma pakeisti 1980 m. rugsėjo 10 d. Gesetz über die Änderung von Vornamen und die Feststellung der Geschlechtszugehörigkeit in besonderen Fällen (Transsexuellengesetz – TSG) (Įstatymas dėl vardų keitimo ir priklausymo lyčiai nustatymo konkrečiais atvejais. Įstatymas dėl transseksualų), projektą, kuris dabar svarstomas Bundestag (Federalinė Asamblėja, Vokietija). Numatoma, kad šis įstatymas įsigalios 2024 m. lapkričio mėn. Žr. https://www.bmj.de/SharedDocs/Gesetzgebungsverfahren/DE/2023_Selbstbestimmung.html?nn=17592.
71 EŽTT nusprendė, kad valstybės atsakovės pozityvios pareigos užtikrinti translyčių asmenų teisę į privataus gyvenimo gerbimą neįvykdymu laikytinas šių asmenų prašymo pakeisti jų civilinę būklę atmetimas dėl to, kad jie neįrodė, jog jų išvaizdos pakeitimas yra negrįžtamas, t. y. neįrodė, kad jiems buvo atlikta sterilizavimo operacija arba pritaikytas medicininis gydymas, dėl kurio yra labai didelė tikimybė būti sterilizuotam (žr. 2017 m. balandžio 6 d. Sprendimą A. P., Garçon ir Nicot prieš Prancūziją (CE:ECHR:2017:0406JUD007988512, 135 punktas).
72 Taip pat žr. tarptautinių organizacijų pateiktas rekomendacijas, kuriomis valstybės raginamos patvirtinti procedūras, leidžiančias greitai, skaidriai ir prieinamai oficialiuose dokumentuose pakeisti asmenvardį ir lytį, kaip priminta Sprendime X ir Y prieš Rumuniją (153 punktas). Išsamesnė informacija apie nacionalinės teisės aktus pateikiama šios išvados 64 išnašoje nurodytame žemėlapyje.
73 Šiuo klausimu žr. šios išvados 55 punktą.
74 Šiuo klausimu žr. Sprendimą Freitag (46 punktas).
75 Šiuo klausimu žr. Jault-Seseke, F., ir Pataut, E., op. cit. Šie autoriai komentuoja sprendimus Bogendorff ir Freitag (p. 373–376) ir siūlo dviejų rūšių patikrinimą: vienas iš jų susijęs su glaudžių ryšių buvimu (p. 381), o kitas – su viešąja tvarka bei piktnaudžiavimu teise (p. 383). Taip pat žr. Wautelet, P., „L’abus de droit comme limite à la circulation des personnes et de leur statut dans un monde globalisé“, La circulation des personnes et de leur statut dans un monde globalisé, LexisNexis, Paryžius, 2019, p. 293–305, visų pirma p. 296 bei 303–305. Galiausiai žr. Hammje, P., „Reconnaissance par un État membre du nom patronymique acquis par l’un de ses nationaux auprès d’un autre État membre dont il a aussi la nationalité“, Revue critique de droit international privé, no 4, Dalloz, Paryžius, 2017, p. 549–559, visų pirma p. 558 ir 559, 20 punktas. Taip pat žr. Tarptautinės teisės instituto rezoliuciją „Žmogaus (asmens) teisės ir tarptautinė privatinė teisė“ (skelbiama internete adresu https://www.idi-iil.org/app/uploads/2021/09/2021_online_04_en.pdf. Šios rezoliucijos versija prancūzų kalba taip pat paskelbta Revue critique de droit international privé, no 4, 2021, p. 939), 10 straipsnį, nurodo Kohler, C., „Status und Mobilität in der Europäischen Union“, Praxis des Internationalen Privat- und Verfahrensrechts (IPRax), Gieseking, Bylefeldas, no3, 2022, p. 226–231, visų pirma p. 230 ir paskesni, šį autorių cituoja Schulz, A., op. cit.
76 Palyginimui dėl asmenvardžio žr. Sprendimą Bogendorff (48 ir paskesni punktai).
77 EŽTT nusprendė, kad „Rumunijos teisės aktai dėl lyties teisinio pripažinimo nėra aiškūs, todėl nėra nuspėjami“ (157 punktas).
78 Dėl lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų, kuriuos Teisingumo Teismas priminė asmenvardžio keitimo srityje, žr. Sprendimą Freitag (41 ir 42 punktai).
79 Pavyzdžiui, žr. Sprendimą Bogendorff (46 punktas).
80 Žr., be kita ko, 2018 m. birželio 26 d. Sprendimą MB (Lyties pakeitimas ir ištarnauto laiko pensija) (C‑451/16, EU:C:2018:492).
81 Šiuo klausimu žr. Sprendimą Bogendorff (35 ir 46 punktai).
82 Žr. šios išvados 62 punktą.
83 Čia nekalbama apie tai, kokias pasekmes lytinės tapatybės deklaravimas sukels asmens statusui ateityje, nes jų reglamentavimas priklauso valstybių narių kompetencijai, su sąlyga, kad laikomasi Sąjungos teisės. EŽTT yra priėmęs sprendimų dėl EŽTK 12 straipsnio taikymo susituokti norintiems transseksualiems asmenims. Žr. 2002 m. liepos 11 d. Sprendimą Christine Goodwin prieš Jungtinę Karalystę (CE:ECHR:2002:0711JUD002895795, 103 punktas) dėl santuokos su asmeniu, kurio lytis priešinga naujai paskirtai lyčiai. 2010 m. birželio 24 d. Sprendime Schalk ir Kopf prieš Austriją (CE:ECHR:2010:0624JUD003014104, 61 ir 63 punktai) EŽTT, atsižvelgdamas į Chartijos 9 straipsnį, nusprendė, kad nebegali teigti, jog teisė susituokti bet kokiomis aplinkybėmis turi apsiriboti dviejų priešingos lyties asmenų santuoka. Vis dėlto jis nusprendė, kad EŽTT 12 straipsnyje susitariančiosioms valstybėms nenustatyta pareiga leisti susituokti tos pačios lyties asmenų poroms. Dėl nurodymo vaiko civilinės būklės aktų įrašuose, kad vienas iš tėvų yra translytis, ir valstybių diskrecijos šioje srityje žr. 2023 m. balandžio 4 d. Sprendimą O. H. ir G. H. prieš Vokietiją (CE:ECHR:2023:0404JUD005356818, 114 ir 116 punktai).
84 Žr. Sprendimą Pancharevo (45 punktas).
85 Šiuo klausimu žr. Schulz, A., op. cit., p. 226.
86 Žr. to sprendimo 45 punktą.
87 Žr. to sprendimo 45–50 punktus. Primintina, kad byloje, kurioje buvo priimtas tas sprendimas, ginčas kilo dėl gimimo liudijimo išdavimo Bulgarijoje siekiant joje išduoti asmens tapatybės dokumentą remiantis „išrašu iš Barselonos (Ispanija) civilinės būklės aktų registro, susijusiu su [atitinkamo vaiko] gimimo liudijimu“ (žr. to paties sprendimo 20 punktą).
88 Žr. Sprendimą Coman ir kt. (37 punktas) ir Sprendimą Pancharevo (52 punktas).
89 Žr. Sprendimą Coman ir kt. (40 punktas).
90 Žr. Sprendimą Pancharevo (49 ir 52 punktai).
91 Žr. Sprendimą Pancharevo (48–50 punktai).
92 2003 m. birželio 12 d. Sprendime Van Kück prieš Vokietiją (CE:ECHR:2003:0612JUD003596897, 69 punktas) EŽTT, be kita ko, konstatavo, kad „nors nė vienoje iš ankstesnių bylų nebuvo nustatyta, kad [EŽTK] 8 straipsnyje įtvirtinta teisė į apsisprendimą, [jis] mano, kad asmeninės autonomijos sąvoka atspindi svarbų principą, kuriuo grindžiamas 8 straipsnyje numatytų garantijų aiškinimas“. Dėl klasikinių tarptautinės privatinės teisės renvoi metodų raidos žr., be kita ko, nuorodas, kurias Schulz, A., op. cit., pateikia p. 213, 13 išnašoje.
93 Dėl siūlymo pripažinti asmens statusą siekiant apsaugoti asmens teisę į jo statuso nuolatinį pobūdį ir užtikrinti veiksmingą judėjimo laisvės įgyvendinimą žr. Pfeiff, S., „La portabilité du statut personnel dans l’espace européen : de l’émergence d’un droit fondamental à l’élaboration d’une méthode européenne de la reconnaissance“, Bruylant, Briuselis, 2017, visų pirma p. 354 (p. 351). Dėl šio teisinių situacijų, kylančių iš pirminės teisės, pripažinimo klausimo žr. Hübner, L., „Die Integration der primärrechtlichen Anerkennungsmethode in das IPR“, Rabels Zeitschrift für ausländisches und internationales Privatrecht (RabelsZ), vol. 85, no1, Mohr Siebeck, Tiubingenas, 2021, p. 106–145, visų pirma p. 114, kurį cituoja Schutz, A., op. cit. Taip pat dėl tarptautinės diskusijos dėl nenagrinėjimo atsižvelgiant į kolizines normas žr. Kohler, C., op. cit., visų pirma p. 230.
94 Šiuo klausimu pritariu nuomonei, kurią generalinė advokatė E. Sharpston išreiškė savo išvadoje byloje Grunkin ir Paul (C‑353/06, EU:C:2008:246, 93 punktas).
95 Dėl šioje srityje taikytinų Rumunijos teisės aktų Teisingumo Teismas 2024 m. vasario 22 d. Sprendime Direc a pentru Evidenıa persoanelor ãi Administrarea Bazelor de Date (C‑491/21, EU:C:2024:143) konstatavo, kad valstybės narės privalo išduoti savo piliečiams asmens tapatybės kortelę, turinčią kelionės dokumento statusą, net jei jų gyvenamoji vieta nustatyta kitoje valstybėje narėje.
96 Dėl tos pačios lyties asmenų santuokos liudijimo, išduoto vienoje valstybėje narėje, įtraukimo į kitos valstybės narės, kuri nepripažįsta tokios santuokos, civilinės būklės registrus žr. prašymą priimti prejudicinį sprendimą šiuo metu nagrinėjamoje byloje Wojewoda Mazowiecki (C‑713/23). Be to, žr. 2014 m. liepos 16 d. Sprendimą Hämäläinen prieš Suomiją (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, 64, 79 ir 87 punktai), kuriame EŽTT konstatavo, kad pareiga teisiškai pripažinti transseksualinę tapatybę reiškia, kad valstybė, šios konvencijos šalis, turi nustatyti „veiksmingą ir prieinamą procedūrą, kad pareiškėjai būtų leidžiama teisiškai pripažinti naują jos lytį, kartu išsaugant jos santuokinius ryšius“, o ne pareigą pripažinti homoseksualių asmenų santuoką.
97 Dėl šių netiesioginių pasekmių žr. Eekelaar, J., „The Law, Gender and Truth“, Human Rights Law Review, vol. 20, no4, Nottingham University Press, Notingamas, 2020, p. 797–809, visų pirma p. 799. Taip pat žr. Kohler, C., op. cit., visų pirma p. 230 ir paskesnius.
98 Žr. šios išvados 4 išnašoje nurodytą Komisijos Teisingumo ir vartotojų reikalų GD ataskaitą, ypač jos 9.2 punktą, p. 179 ir 180. Taip pat šiuo klausimu žr. Thienpont, D., ir Willems, G., „Le droit à la libre circulation des familles homoparentales consacré par la Cour de justice de l’Union européenne“, Revue trimestrielle des droits de l’homme, no 132, Nemesis, Briuselis, 2022, p. 925–959, visų pirma p. 948–951. Be kita ko, žr. Rass-Masson, L., „La reconnaissance face aux incohérences du droit international privé européen de la famille (Coman et Hamilton)“, d’Avout, L., et al., „Droit international privé de l’Union européenne (2018)“, Journal du droit international (Clunet), LexisNexis, Paryžius, 2019 m. spalio mėn., no 4, kronika Nr. 9, p. 1420–1424, visų pirma p. 1421.
99 Dėl asmens statuso pripažinimo ir atitinkamų pareigų, kurias yra nustatę Teisingumo Teismas ir EŽTT, lyginamosios analizės šešiolikos valstybių narių pozityviojoje teisėje žr. Gössl, S., ir Melcher, M., op. cit., ypač išvadas ir siūlymus p. 1043.
100 Žr. 2023 m. balandžio 4 d. EŽTT sprendimą O. H. ir G. H. prieš Vokietiją (CE:ECHR:2023:0404JUD005356818, 122 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
101 Žr. 2022 m. vasario 17 d. EŽTT sprendimą Y prieš Lenkiją (CE:ECHR:2022:0217JUD007413114, 82 punktas) ir Gallus, N., op. cit., visų pirma p. 250 ir 251.
102 Žr. šios išvados 64 išnašą.