EUROPOS KOMISIJA
Briuselis, 2023 10 24
COM(2023) 650 final
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI
2023 m. energetikos sąjungos būklės ataskaita
(pagal Reglamentą (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo)
{SWD(2023) 646 final}
Įvadas ir svarbiausi klausimai
Praėjusiais metais, vos tik pasaulis ėmė atsigauti po pasaulinės pandemijos sukeltos ekonomikos krizės, Europos Sąjunga (ES) patyrė vieną didžiausių iššūkių nuo pat jos įkūrimo: mūsų žemyne kilo karas ir prasidėjo didžiausia per dešimtmečius pasaulinė energetikos krizė. Ukraina susidūrė su nepateisinamu ir neišprovokuotu kariniu išpuoliu, o Rusija energijos tiekimu naudojosi kaip ginklu, siekdama sutrikdyti iškastinio kuro tiekimą Europai ir taip pakenkti mūsų ekonomikai.
Reikėjo imtis veiksmų, kad taupytume energiją, įvairintume mūsų energijos tiekimą ir sparčiau pereitume prie švarios energijos, taigi ir kuo greičiau taptume mažiau priklausomi nuo iš Rusijos importuojamo iškastinio kuro. ES ir jos 27 valstybės narės ėmėsi tvirtų, ryžtingų ir vieningų veiksmų. Komisija pateikė pasiūlymą dėl plano „REPowerEU“, kuris per ataskaitinius metus buvo papildytas keliomis skubiai priimtomis neatidėliotinomis teisėkūros priemonėmis. Kartu mums, kaip ES, pavyko išvengti energijos tiekimo sutrikimų, sumažinti energijos rinkoms daromą spaudimą ir skatinti švarios atsinaujinančiųjų išteklių energijos tiekimą. 2023 m. gegužės mėn. ES pirmą kartą istorijoje iš vėjo ir saulės energijos pagamino daugiau elektros nei iš iškastinio kuro.
Trumpai tariant, ES pavyko išvengti didžiausios energetikos krizės. Tuo pat metu pasinaudojome šia krize, kad sustiprintume savo tikslą sparčiau pereiti prie švarios energijos, t. y. užtikrinti, kad iki 2050 m. Europa taptų pirmuoju neutralaus poveikio klimatui žemynu. Dabar Europos žaliasis kursas – ES atsakas į istorijos kvietimą – yra ne tik vienas iš klimato srities įsipareigojimų ir Europos augimo strategija, bet ir būtina ES energetinio saugumo ir savarankiškumo užtikrinimo priemonė. Iš tikrųjų, Europos žaliasis kursas tapo pagrindine mūsų bendros ekonomikos strategijos dalimi ir viena iš svarbiausių augimo ir konkurencingumo skatinimo priemonių.
Dabar sunkiausi krizės padariniai galbūt jau yra praeityje, tačiau dar negalima atsipalaiduoti. Energijos rinkos tebėra pažeidžiamos, per krizę padidėjo subsidijos iškastiniam kurui, infliacija vis dar didelė, reikia apsaugoti mūsų ypatingos svarbos infrastruktūrą, be kita ko, nuo sabotažo aktų, o krizės poveikis atskleidžia, kaip rizikinga priklausyti nuo nepatikimų šaltinių. Ilguoju laikotarpiu ES turi ir toliau namų ūkiams užtikrinti įperkamą, patikimą ir prieinamą energiją ir stiprinti savo pramonės ir ekonomikos konkurencingumą, kad išliktų viena iš pagrindinių pasaulinio masto veikėjų. Energetikos krizė ir pastarųjų dvejų metų tiekimo grandinės sutrikimai rodo, kad svarbu laipsniškai didinti ES nulinio ŠESD balanso pramonės gamybos pajėgumus ir stiprinti jos konkurencingumą. Poveikio klimatui neutralizavimo pramonės akte Komisija pasiūlė svarbių reformų, kuriomis siekiama didinti gamybos pajėgumus ES viduje. Jos bus papildytos geresnės mūsų pramonės apsaugos nuo ES nepriklausančių šalių sukeliamų rinkos iškraipymų priemonėmis. Stipri Europos švarių technologijų pramonė yra labai svarbi ES ateičiai.
Metinė energetikos sąjungos būklės ataskaita kartu su prie jos pridedamomis ataskaitomis yra viena iš svarbių priemonių, padedančių įvertinti ES pažangą, padarytą siekiant energetikos sąjungos tikslų ir pereinant prie švarios energijos, atsižvelgiant į energetikos ir klimato srities tikslus. Šių metų ataskaitoje apžvelgiama, kaip ES reagavo į precedento neturinčias krizes ir iššūkius dabartinės Komisijos kadencijos laikotarpiu, ir aptariami likę uždaviniai.
Šią ataskaitą sudaro trys dalys. Pirmoje dalyje aprašoma, kaip dideli Europos žaliojo kurso dokumentuose nustatyti klimato ir aplinkos sričių užmojai tapo ES reagavimo į krizes strategijos ir ekonomikos augimo bei konkurencingumo strategijos pagrindu. Antroje dalyje nagrinėjama energetikos sąjungos įgyvendinimo pagal visus penkis jos aspektus padėtis remiantis Komisijos atliktu valstybių narių nacionalinių energetikos ir klimato srities veiksmų planų (NEKSVP) pažangos ataskaitų vertinimu. Paskutinėje dalyje aptariami būsimi ES energetikos sistemos ir energetikos politikos uždaviniai.
Kartu su šia ataskaita skelbiamos ir kitos toliau nurodytos prie jos pridedamos ataskaitos, kuriose pateikiamas išsamesnis energetikos sąjungos iniciatyvų įgyvendinimo pagal penkis jos aspektus ir perėjimo prie švarios energijos pažangos vertinimas:
-Pažangos, padarytos siekiant energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų tikslų, vertinimas, ;
-2023 m. konkurencingumo pažangos ataskaita;
-Bioenergijos tvarumo ataskaita pagal Reglamentą (ES) 2018/1999;
-Nacionalinio gyvenamųjų ir negyvenamųjų pastatų ūkio renovacijos ir beveik nulinės energijos pastatų ataskaita pagal Reglamentą (ES) 2018/1999;
-Elektros energijos direktyvos (ES) 2019/944 įgyvendinimo ataskaita;
-2023 m. energijos subsidijų Europoje ataskaita;
-Klimato politikos veiksmų pažangos ataskaita;
-Anglies dioksido rinkos veikimo 2022 m. ataskaita;
-Kelių transportui naudojamo benzino ir dyzelino kokybės ataskaita;
-Direktyvos 2009/31/EB dėl anglies dioksido geologinio saugojimo įgyvendinimo ataskaita.
Energetikos sąjungos būklė. Svarbiausi 2023 m. laimėjimai
-ES sparčiai įvairino savo energijos importą, atsisakydama energijos importo iš Rusijos, taip galiausiai užsitikrindama energetinį saugumą. Siekti ES įvairinimo tikslų padėjo ES energijos pirkimo platforma, pasitelkiant paklausos telkimo mechanizmą. Iki 2023 m. spalio mėn. buvo sėkmingai surengti trys konkursų etapai, kurių bendra sutelkta paklausa siekė 44,75 mlrd. kubinių metrų (mlrd. m3), o tiekimo pasiūlymų apimtis – 52 mlrd. m3.
-Bendras dujų importas iš Rusijos 2022 m. sumažėjo iki maždaug 80 mlrd. m3, o 2023 m. numatoma, kad sumažės iki maždaug 40–45 mlrd. m3 (prieš krizę siekė 155 mlrd. m3 per metus).
-Siekdama kompensuoti sumažėjusį importą iš Rusijos, ES ėmė daugiau gamtinių dujų ir SGD importuoti iš Norvegijos ir JAV. Nors suskystintų gamtinių dujų (SGD) importas iš Rusijos padidėjo, bendra iš Rusijos importuojamų dujų (SGD ir dujotiekiais tiekiamų gamtinių dujų) dalis, palyginti su visu ES dujų importu, sumažėjo nuo prieš krizę buvusių 45–50 proc. iki 15 proc., o dujotiekiais tiekiamų Rusijos dujų dalis nuo 2023 m. sausio mėn. sumažėjo iki mažiau nei 10 proc.
-ES, įgyvendindama klimato politikos veiksmus ir siekdama didinti energetinį saugumą, taip pat sustiprino visuotines pastangas skatinti sparčiau mažinti išmetamą metano kiekį. Nagrinėjant vadinamųjų sistemų „Jūs surenkate – mes superkame“ (angl. you collect/we buy) potencialą, daugėja dujų tiekimo ES ir pasaulinei rinkai galimybių.
-Palyginti su prieš COVID-19 krizę buvusiu lygiu, sumažėjo ES ir jos energijai imlios pramonės energijos poreikis, be kita ko, sutaupius daugiau kaip 18 proc. dujų, palyginti su ankstesniais penkeriais metais. Be to, ES prieš 2022–2023 m. žiemą iki 95 proc. užpildė savo dujų saugyklas ir užkirto kelią energijos tiekimo sutrikimams. ES taip pat rugpjūčio 18 d., t. y. daugiau kaip dviem mėnesiais anksčiau nei nustatytas terminas (2023 m. lapkričio 1 d.), pasiekė savo tikslą dujų saugyklas užpildyti iki 90 proc.
-ES paspartino atsinaujinančiųjų išteklių energijos pajėgumų įrengimą ir vis daugiau elektros energijos gamino iš atsinaujinančiųjų išteklių. 2022 m. 39 proc. , o 2023 m. gegužės mėn. iš vėjo ir saulės energijos pagaminta elektros energija pirmą kartą viršijo bendrą iš iškastinio kuro pagamintos elektros energijos kiekį.2022-ieji buvo rekordiniai metai pagal įrengtus naujus saulės fotovoltinės energijos gamybos pajėgumus (41 GW), kurie 60 proc. viršijo 2021 m. lygį (26 GW). Panašių rezultatų pasiekta ir sausumos bei jūros vėjo energijos gamybos pajėgumų srityje (įrengta 45 proc. daugiau pajėgumų nei 2021 m.). Tai padaryti padėjo, be kita ko, spartesni leidimų išdavimo procesai.
-ES susitarė dėl didesnių perėjimo prie švarios energijos tikslų pagal planą „REPowerEU“ ir Europos žaliąjį kursą. Teisėkūros institucijos susitarė siekti, kad iki 2030 m. atsinaujinančiųjų išteklių energija sudarytų 42,5 proc. ES energijos rūšių derinio, užsibrėžiant pasiekti 45 proc., taip pat iki 2030 m. galutinį energijos suvartojimą ES lygmeniu sumažinti 11,7 proc., palyginti su 2020 m. atskaitos scenarijaus prognozėmis.
-Įgyvendinant galiojančius ES klimato ir energetikos teisės aktus ES išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis, palyginti su 1990 m., jau sumažėjo 32,5 proc., o ES ekonomika per tą patį laikotarpį paaugo maždaug 67 proc., augimą atsiejant nuo išmetamo teršalų kiekio.
-2023 m. kovo mėn. Komisija pateikė pasiūlymą dėl tikslinės elektros energijos rinkos modelio ir Reglamento dėl didmeninės energijos rinkos vientisumo ir skaidrumo reformos. Siūlomomis nuostatomis siekiama užtikrinti, kad ES pramonė taptų švari ir konkurencingesnė. Jomis taip pat nustatytos struktūrinės priemonės, kuriomis siekiama igalėti ir apsaugoti vartotojus , taip pat sumažinti lemiamą dujų poveikį elektros energijos kainai. Įgyvendinant siūlomą reformą bus skatinamos konkurencingos rinkos ir skaidrus kainų nustatymas siekiant užtikrinti, kad ES energetikos sistema būtų tinkama nuo iškastinio kuro nepriklausomai ekonomikai.
-Kartu su šiomis intervencijomis buvo nustatytos paramos priemonės, kuriomis siekiama padėti namų ūkiams ir įmonėms išsilaikyti brangstant energijai. Jomis sėkmingai sušvelnintas energetikos krizės poveikis pragyvenimo išlaidoms. Visų pirma, nors energijos nepriteklių patiriančių asmenų skaičius visoje ES padidėjo 10,7 mln., šis padidėjimas būtų buvęs dar didesnis, jei nebūtų buvę imtasi politinių intervencinių veiksmų.
-Komisija padėjo valstybėms narėms optimizuoti mūsų dujų infrastruktūros naudojimą. Per pastaruosius mėnesius ES padarė didžiulę pažangą įvairindama energijos tiekimo būdus ir stiprindama esamą gamtinių dujų tiekimo dujotiekiais, pvz., Baltijos dujotiekiu, Lenkijos ir Slovakijos jungiamuoju dujotiekiu, Graikijos ir Bulgarijos jungiamuoju dujotiekiu, infrastruktūrą, sudarant sąlygas srautui priešinga kryptimi tarp Prancūzijos ir Vokietijos, bei SGD terminalus, pvz., Vokietijoje, Italijoje ir Suomijoje.
-Netrukus po Rusijos invazijos į Ukrainą, 2022 m. kovo 16 d., ES Ukrainos ir Moldovos elektros tinklus sinchronizavo su kontinentinės Europos tinklu – tai buvo istorinis įvykis. 2022 m. vasarą buvo pradėti komerciniai elektros energijos mainai. Baltijos valstybės susitarė iki 2025 m. vasario mėn. paspartinti savo tinklų sinchronizavimą su kontinentinės Europos tinklu.
-2023 m. sausio mėn. valstybės narės susitarė dėl neprivalomų jūrų atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos iki 2050 m. tikslų ir tarpinių 2030 bei 2040 m. tikslų kiekviename iš penkių ES jūrų baseinų. Naujieji 2030 m. tikslai yra beveik du kartus didesni už Komisijos 2020 m. strategijoje nustatytą 61 GW tikslą. Tai reiškia, kad bendras siekis yra iki šio dešimtmečio pabaigos įrengti apie 111 GW jūrų atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos pajėgumų ir iki amžiaus vidurio pagal ES jūrų atsinaujinančiųjų išteklių energijos strategiją juos padidinti iki maždaug 317 GW.
-2023 m. gegužės mėn. Komisija per Europos semestrą visoms valstybėms narėms pateikė konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas dėl žaliosios pertvarkos, kuriose daugiausia dėmesio skiriama atsinaujinantiesiems energijos ištekliams, energetikos infrastruktūrai ir energijos vartojimo efektyvumui.
-Sėkmingai įgyvendinama Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė. Iki šiol patenkinamai pasiektos 705 tarpinės reikšmės ir siektinos reikšmės, iš kurių 261 prisidedama prie klimato srities tikslo. Nuo 2022 m. kovo 1 d. didžiausia pažanga padaryta energijos vartojimo efektyvumo, darnaus judumo, atsinaujinančiųjų išteklių energijos ir tinklų politikos srityse. Pagal 27 nacionalinius ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus bendras numatomas indėlis siekiant klimato srities tikslų yra 254 mlrd. EUR ir sudaro 50 proc. visų jiems skirtų asignavimų.
-2023 m. vasario mėn. ES priėmė iš dalies pakeistą Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės reglamentą, pagal kurį numatytas papildomas finansavimas (iki 166 mlrd. EUR) investicijoms ir reformoms, padėsiančioms siekti plano „REPowerEU“ tikslų.
-Pažymėtina, kad 2023 m. buvo pirmą kartą atliktas valstybių narių pažangos įgyvendinant 2019 m. pateiktus NEKSVP vertinimas, iš kurio rezultatų matyti, kad vis dar reikalingi dideli užmojai ir įgyvendinimo srities pastangos, kad būtų pasiekti didesni ES 2030 m. tikslai ir nenukrypstama nuo kurso iki 2050 m užtikrinti poveikio klimatui neutralumą.
|
1. EUROPOS ŽALIASIS KURSAS KAIP AUGIMO STRATEGIJA IR ATSAKAS Į KRIZĘ. POVEIKIO KLIMATUI NEUTRALUMO LINK
1.1.
Europos žaliasis kursas ir energetikos sąjunga: padėties įvertinimas ir judėjimas pirmyn po krizių
Nuo pat pirmųjų Europos integracijos dienų energetika atlieka vieną iš pagrindinių vaidmenų. 1952 m. ES pirmtakė Europos anglių ir plieno bendrija, sutelkdama pagrindinius to meto energijos šaltinius, sukūrė bendrąją anglių ir plieno rinką. Po kelerių metų kartu su Romos sutartimi (1957 m.), siekiant sukurti bendrą taikaus atominės energijos naudojimo plėtojimo rinką, buvo įsteigtas Euratomas. XX a. dešimtajame dešimtmetyje atsinaujinančiųjų išteklių energija buvo įtraukta į Europos darbotvarkę, nustatant pirmuosius orientacinius tikslus. Lisabonos sutartimi (2007 m.) energetikos politika ES sutartyse įtvirtinta kaip viena iš valstybių narių ir ES pasidalijamosios kompetencijos sričių. Nuo to laiko jos svarba nuolat didėja, kaip matyti ir iš dabartinės Komisijos darbotvarkės.
1 pav. Svarbiausi įvykiai nuo dabartinės Komisijos kadencijos pradžios
Netrukus po to, kai pradėjo eiti pareigas, Komisijos pirmininkė U. von der Leyen, kaip vieną iš visa apimančių politikos prioritetų, paskelbė Europos žaliąjį kursą. Komisija įsipareigojo vadovaujantis Paryžiaus susitarimu spręsti su energetika, klimatu ir aplinka susijusias problemas ir iki 2050 m. užtikrinti poveikio klimatui neutralumą. Europos klimato teisės akte nustatyta, kad iki 2030 m. ES ekonomikos išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekis turėtų būti sumažintas bent 55 proc., palyginti su 1990 m., ir reikalaujama, kad iki 2050 m. ES taptų neutralaus poveikio klimatui Sąjunga. Tam reikia, kad ES taptų savo gamtinį kapitalą saugančia visuomene, grindžiama modernia, efektyvaus išteklių naudojimo ir konkurencinga švaria energija paremta ekonomika. Siekiant šio tikslo labai svarbų vaidmenį atlieka energetikos sistemos pertvarka, nes gaminant ir naudojant energiją išmetama daugiau kaip 75 proc. viso ES ŠESD kiekio. Energetikos sąjunga padeda pereiti prie švarios energijos, nes joje, vadovaujantis nuosekliu ir integruotu požiūriu, sujungiami visi energetikos politikos aspektai. Energetikos sąjunga grindžiama penkiais aspektais: 1) saugumo, solidarumo ir pasitikėjimo; 2) visiškai integruotos energijos vidaus rinkos; 3) energijos vartojimo efektyvumo; 4) klimato politikos veiksmų ir ekonomikos priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo; 5) mokslinių tyrimų, inovacijų ir konkurencingumo. Visi aspektai yra labai svarbūs įgyvendinant Europos žaliąjį kursą ir viešai paskelbtą ES siekį tapti pasaulio lydere sprendžiant klimato kaitos ir aplinkos būklės blogėjimo problemą, šiuo tikslu rodant gerą pavyzdį, kaip pertvarkyti energetikos sistemą.
Praėjus vos keturiems mėnesiams nuo dabartinės Komisijos kadencijos pradžios dėl COVID-19 pandemijos protrūkio teko iš esmės pakeisti suplanuotus darbus ir Komisija perėjo prie krizių valdymo režimo. Dėl taikytų didelio masto izoliavimo priemonių prasidėjo sunki ekonomikos krizė. Komisija priėmė strateginį sprendimą paspartinti ekonomikos ir visuomenės pertvarką ir Europos žaliuoju kursu pasinaudoti kaip atsigavimo ir augimo strategija.
Komisija sukūrė ekonomikos gaivinimo priemonę „NextGenerationEU“, pagal kurią ji telkia lėšas visos ES vardu precedento neturinčiu mastu skolindamasi iš kapitalo rinkų. Taip Komisija gali pasiūlyti patrauklesnes sąlygas, kurios perduodamos jos finansavimo programų naudos gavėjams. Tai reiškia, kad ES gali teikti paskolas valstybėms narėms pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę (EGADP), remiantis ES, kaip emitento, kredito reitingu ir mastu. Pagal šią priemonę ES tapo didžiausia žaliųjų obligacijų emitente pasaulyje. Ne mažiau kaip 37 proc. EGADP lėšų skiriama reformoms ir investicijoms į žaliąsias technologijas ir pajėgumus, be kita ko, darnaus judumo, efektyvaus energijos vartojimo, atsinaujinančiųjų išteklių energijos, prisitaikymo prie klimato kaitos, žiedinės ekonomikos ir biologinės įvairovės srityse. Taip sudarytos sąlygos daug lėšų investuoti į perėjimą prie švarios energijos, kartu švelninant ekonomikos krizės padarinius.
Ieškodama būdų, kaip atsigauti po krizės, ir tolesnes investicijas nukreipdama taip, kad jos padėtų siekti Europos žaliojo kurso tikslų, Komisija ėmėsi keleto teisėkūros veiksmų perėjimui prie švarios energijos paspartinti ir 2030 m. klimato srities tikslui padidinti. 2021 m. liepos ir gruodžio mėn. Komisija pateikė 55 % tikslo priemonių rinkinį – grupę pasiūlymų, kuriais siekiama peržiūrėti ir atnaujinti ES energetikos, klimato ir biologinės įvairovės teisės aktus. Į jį įtraukti, inter alia, pasiūlymai dėl Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos, Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos, Energijos mokesčių direktyvos, Pastatų energinio naudingumo direktyvos, Vandenilio ir dekarbonizuotų dujų rinkos dokumentų rinkinio, Energetikos sektoriuje išmetamo metano kiekio mažinimo reglamento, Socialinio klimato fondo ir keletas kitų pasiūlymų, kuriais siekiama stiprinti principą „teršėjas moka“, biologinės įvairovės aspektus ir didinti natūralių anglies dioksido absorbentų skaičių. Per derybas dėl šių svarbių dokumentų padaryta didelė pažanga ir 2023 m. jos iš esmės jau buvo užbaigtos. Teisėkūros institucijos patvirtino didesnius atsinaujinančiųjų išteklių energijos ir energijos vartojimo efektyvumo tikslus. Šiuo metu vyksta derybos dėl pastatų energinio naudingumo ir vandenilio bei dekarbonizuotų dujų rinkos teisės aktų, ir teisėkūros institucijos siekia susitarimą pasiekti iki 2023 m. pabaigos. Šiuo metu taip pat vyksta derybos dėl Energijos mokesčių direktyvos, kurios turėtų būti užbaigtos iki 2024 m.
2022 m. vasario mėn. prasidėjo nepateisinamas ir neišprovokuotas Rusijos agresijos karas prieš Ukrainą. Tai kartu su ankstesniu Rusijos manipuliavimu kuro tiekimu ir kainomis siekiant daryti spaudimą Europai prisidėjo prie didelės energijos kainų krizės, kurios pirmieji požymiai jau buvo matyti 2021 m. rudenį. 2022 m. rugpjūčio mėn. energijos kainos pasiekė aukščiausią lygį: dujos kainavo 294 EUR/MWh, o elektra – 474 EUR/MWh, ir dėl to labai padidėjo pragyvenimo išlaidos, sumažėjo ES įmonių konkurencingumas pasaulyje ir teko apriboti gamybą daug energijos suvartojančiuose pramonės sektoriuose. ES ir jos valstybės narės ir šį kartą išliko vieningos ir susitarė iki 2027 m. laipsniškai panaikinti ES priklausomybę nuo Rusijos iškastinio kuro. Valstybės narės įgyvendino įvairias priemones, skirtas didelių energijos kainų poveikiui sušvelninti, visų pirma teikė tiesioginę paramą galutiniams vartotojams. Be to, valstybės narės skatino taupyti energiją ir ėmėsi intervencinių veiksmų tiek didmeninėse, tiek mažmeninėse energijos rinkose.
Komisija vadovavo ES atsakui į energetikos krizę ir 2022 m. gegužės mėn. priėmė planą „REPowerEU“, įskaitant išorės bendradarbiavimo energetikos srityje strategiją. Jais buvo siekiama taupyti energiją ir spręsti didelių energijos kainų problemą, įvairinti energijos tiekimą ir toliau spartinti perėjimą prie švarios energijos, o galiausiai – ne vėliau kaip iki 2027 m. panaikinti priklausomybę nuo iš Rusijos importuojamo iškastinio kuro.
Įgyvendinant planą „REPowerEU“ taip pat padidintos finansavimo galimybės pagal EGADP, kuri tapo pagrindine priemone, skirta ES lėšoms nukreipti, kad jomis būtų padedama siekti plano „REPowerEU“ tikslų. Priėmus Plano „REPowerEU“ reglamentą, valstybės narės turėjo į atnaujintus ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus įtraukti specialius naujus skyrius ir juose apibūdinti reformas ir investicijas, skirtas ES energetikos sistemos atsparumui, saugumui ir tvarumui didinti. Iki šiol pagal esamus planus valstybės narės 50 proc. savo asignavimų, t. y. iš viso 252 mlrd. EUR, skyrė priemonėms, kuriomis prisidedama prie klimato srities tikslo ir taip remiami plano „REPowerEU“ tikslai ir energetinė nepriklausomybė.
Be plano „REPowerEU“ ir Dujų laikymo reglamento – pirmojo teisės akto, kurio pasiūlymas buvo pateiktas reaguojant į krizę 2022 m. kovo mėn., – Komisija 2022 m. pasiūlė ir Taryba per itin trumpą laiką pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 122 straipsnį priėmė keletą nepaprastosios padėties teisėkūros iniciatyvų, kuriomis siekiama švelninti energetikos krizės poveikį pramonei ir namų ūkiams. Tarp jų – Dujų poreikio mažinimo reglamentas, Reglamentas dėl didelių energijos kainų mažinimo, Solidarumo reglamentas, Rinkos koregavimo mechanizmas ir Leidimų išdavimo reglamentas. Šios iniciatyvos padėjo užtikrinti dujų tiekimo saugumą, sumažinant dujų poreikį (18 proc.) ir elektros energijos poreikį (piko valandomis), taip pat paspartinti perėjimą prie atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimo. Jomis taip pat buvo siekiama perviršinį energijos gamintojų pelną perskirstyti vartotojams ir pramonei, mažinti pernelyg didelius kainų šuolius ir stiprinti valstybių narių tarpusavio solidarumą, kad vienai valstybei narei susidūrus su dujų tiekimo trūkumo rizika įsikištų kitos valstybės narės. Valstybės narės nusprendė telkti savo dujų paklausą pasitelkdamos sukurtą naują ES energijos pirkimo platformą ir žengti pirmuosius žingsnius bendro pirkimo link pasinaudojant paklausos telkimo mechanizmu „AggregateEU“. Tuo tarpu buvo pratęstas Dujų poreikio mažinimo reglamento taikymo laikotarpis. Paaiškėjo, kad kitos pagal SESV 122 straipsnį priimtos priemonės yra naudingos ilguoju laikotarpiu ir jau yra arba ateityje gali būti įtrauktos į nuolatinius teisės aktus.
Tuo pat metu ES rėmė Ukrainos energetikos sistemą: pagal ES civilinės saugos mechanizmą šaliai perduoti 4 969 elektros generatoriai ir 2 507 transformatoriai, Energijos bendrijos sekretoriatas įsteigė Ukrainos energetikos rėmimo fondą, kuriam paramos teikėjai šiuo metu yra įsipareigoję skirti 218 mln. EUR, padovanota 5 700 fotovoltinių plokščių ir stabilizuotos Ukrainos ir Moldovos elektros energijos sistemos, jas sinchronizuojant su kontinentinės Europos tinklu. ES taip pat suteikė Ukrainai daugiau kaip 54,8 mln. EUR materialinės ir su branduoline sauga susijusios pagalbos. Kartu su Energijos bendrija Komisija padeda Ukrainai, Moldovai ir Vakarų Balkanams nuolat derinti nacionalinės teisės aktus su ES acquis, o tai yra svarbus žingsnis rengiantis būsimam stojimui į ES. Pasitelkdama tarptautinius koordinavimo mechanizmus, pavyzdžiui, G7+ koordinavimo grupę, ES, reaguodama į Rusijos vykdomą tikslinę Ukrainos energetikos infrastruktūros naikinimo kampaniją, derina veiksmus su kitais pasaulinio masto veikėjais.
Kitas svarbus žingsnis siekiant išsaugoti strateginį savarankiškumą buvo pasirengimas ateičiai užtikrinant saugų nulinio ŠESD balanso technologijų ir svarbiausiųjų žaliavų tiekimą, reikalingą dvejopai pertvarkai. Dabartinėmis geopolitinėmis aplinkybėmis taip pat padidėjo konkurencija nulinio ŠESD balanso pramonės sektoriuje: pasaulinė pagrindinių masinės gamybos nulinio ŠESD balanso technologijų rinka iki 2030 m. turėtų padidėti tris kartus, o jos metinė vertė sieks apie 600 mlrd. EUR. Be to, kelios ES nepriklausančios šalys ėmėsi iniciatyvų, kuriomis siekiama skatinti vidaus švarios energijos technologijų vertės grandinių plėtrą. Dėl tiesioginio ir netiesioginio didelių energijos kainų poveikio ir ekonominių bei geopolitinių neramumų padidėjo vėjo ir kiek mažesniu mastu saulės energijos įrenginių gamybos ir įrengimo sąnaudos. Kalbant apie švarios energijos vertės grandines, ES, norėdama gauti medžiagų ir produktų, kurie yra labai svarbūs diegiant švarios energijos technologijas, yra labai priklausoma nuo ES nepriklausančių šalių ir bent viename vertės grandinių etape yra priklausoma nuo Kinijos. Kalbant konkrečiai apie saulės energijos sektorių, 2022 m. beveik visos ES parduotos plokštės buvo importuotos, apie 90 proc. jų – iš Kinijos. Per pastaruosius penkerius metus Kinijos produktams teko 18,5 mlrd. EUR, t. y. 91 proc. visų su fotovoltinei energijai gaminti reikalingų produktų importu susijusių išlaidų.
2023 m. vasario mėn. priimtame Žaliojo kurso pramonės plane išdėstytos veiksmų strategijos, kaip užtikrinti ES pramonės pirmavimą nulinio ŠESD balanso technologijų srityje, taip pat nebebūti vien grynuoju importuotoju ir labiau pasikliauti stipria vidaus gamybos baze, šiuo tikslu sudarant sąlygas greičiau gauti finansavimą, tobulinant įgūdžius ir teikiant paramą prekybai, kad būtų didinamas mūsų švarių technologijų konkurencingumas. Vėliau, siekiant supaprastinti reglamentavimo sistemą, kuri yra labai svarbi siekiant pritraukti investicijų, mažinti ES priklausomybę nuo labai koncentruoto importo ir stiprinti žiedinės ekonomikos metodus, skirtus strateginių žaliavų tiekimui užtikrinti, buvo pateikti kiti pasiūlymai dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų: Poveikio klimatui neutralizavimo pramonės akto ir Svarbiausiųjų žaliavų akto. Šiuo metu dėl abiejų teisės aktų vyksta teisėkūros institucijų derybos, tikintis iki 2023 m. gruodžio mėn. pasiekti susitarimą. Be to, prie šios ataskaitos pridedamoje 2023 m. švarios energijos technologijų konkurencingumo pažangos ataskaitoje pateikiama įžvalgų apie pagrindinius veiksnius, galimybes ir iššūkius ES, kurie jai gali padėti arba trukdyti stiprinti savo konkurencingumą nulinio ŠESD balanso pramonės sektoriuje, konkrečiau – strateginių nulinio ŠESD balanso technologijų srityje. Tarp tolesnių veiksmų, kuriais siekiama didinti ES konkurencingumą švarių technologijų sektoriuje, – Europos vėjo energetikos dokumentų rinkinys ir tinklų veiksmų planas, keletas dialogų su pramonės atstovais perėjimo prie švarios energijos klausimais ir Strateginio energetikos technologijų plano peržiūra. Visomis šiomis priemonėmis siekiama didinti ES konkurencingumą švarios energijos sektoriuje. Jos bus papildytos Mario Draghi specialiąja ataskaita dėl Europos ateities konkurencingumo.
Tuo pat metu ES deda daugiau pastangų siekdama pereiti prie žiedinės ekonomikos, kurios sąlygomis pasaulinę medžiagų gavybą ir naudojimą būtų galima sumažinti trečdaliu užtikrinant geresnį gaminių projektavimą, didesnį patvarumą, pakartotinį naudojimą ir perdirbimą – visa tai taip pat padės mažinti poveikį aplinkai. Įgyvendinant Svarbiausiųjų žaliavų aktą bus skatinama perdirbti svarbiausiąsias žaliavas, siekiant užtikrinti, kad 15 proc. ES poreikio būtų patenkinama antrinėmis žaliavomis. Taip bus sustiprintas Europos svarbiausiųjų žaliavų tiekimo saugumas, nesukuriant priklausomybės nuo kitų šalių.
ES toliau stengiasi sudaryti sąlygas energijos vartotojams įgalėti ir užtikrinti, kad nebrangios atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimas visoje ES energetikos sistemoje jiems būtų naudingas. 2023 m. kovo mėn. Komisija pateikė pasiūlymus dėl tikslinės elektros energijos rinkos modelio ir Didmeninės energijos rinkos vientisumo ir skaidrumo reglamento reformos, kuria siekiama užtikrinti, kad ES pramonė taptų švaresnė ir konkurencingesnė, taip pat įtraukti struktūrines vartotojų įgalėjimo ir apsaugos priemones, kartu mažinant lemiamą dujų poveikį elektros energijos kainai. Įgyvendinant siūlomą reformą bus skatinamos konkurencingos rinkos ir skaidrus kainų nustatymas. Sustiprinus ES energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros (ACER) atliekamą vaidmenį, ES vartotojai ir pramonė bus geriau apsaugomi nuo manipuliavimo ir piktnaudžiavimo rinka. Teisėkūros institucijos siekia šias derybas užbaigti iki 2023 m. pabaigos.
Vienas iš pagrindinių energetikos sąjungos tikslų yra energijos įperkamumas – tai labai svarbus aspektas įgyvendinant Europos žaliąjį kursą ir reagavimo į krizes priemones. Siekiant užtikrinti, kad pereinant prie švarios energijos nė vienas asmuo, sektorius ar regionas nebūtų paliktas nuošalyje, ši politikos sistema tebėra kaip niekad svarbi.
Dar prieš šią energetikos krizę Komisija pasiūlė keletą veiksmų, kuriais siekiama užtikrinti, kad visi prisidėtų prie žaliosios pertvarkos. Viena iš svarbių iniciatyvų – Teisingos pertvarkos mechanizmas. Kartu įgyvendindama Anglių pramonės regionų pertvarkos iniciatyvą, Komisija toliau teikia paramą regionams, kuriems perėjimas prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos daro didžiausią poveikį. Iki 2023 m. spalio mėn. pabaigos 27 valstybės narės pateikė 70 su nacionaliniais energetikos ir klimato srities veiksmų planais (NEKSVP) suderintų teritorinių teisingos pertvarkos planų, kuriuose išsamiai išdėstyti jų pertvarkos iki 2030 m. būdai. Teisingos pertvarkos platformoje anglių pramonės ir daug anglies dioksido išmetantiems regionams teikiama konkrečiai pritaikyta, į poreikius orientuota pagalba ir stiprinami jų gebėjimai, taip pat padedama įgyvendinti Teisingos pertvarkos fondo programas.
Socialinio klimato fondo tikslas – užkirsti kelią neigiamam poveikiui, kuris gali atsirasti įdiegus naująją ES apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą, pagal kurią anglies dioksido apmokestinimo priemonė taikoma ir pastatų bei kelių transporto sektoriuose ir kurą deginant pramonės įrenginiuose išmetamiems teršalams (jiems dabartinė apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema netaikoma). Iš 2023 m. balandžio mėn. sukurto Socialinio klimato fondo valstybėms narėms 2026–2032 m. bus skirta maždaug 86,7 mlrd. EUR. Šiomis lėšomis bus remiami pažeidžiami namų ūkiai, labai mažos įmonės ir transporto naudotojai, padedant jiems investuoti į pastatų energijos vartojimo efektyvumą, mažinti pastatų šildymo ir vėsinimo sistemų priklausomybę nuo iškastinio kuro ir pereiti prie aktyvesnio atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimo, taip pat sudaromos palankesnės sąlygos naudotis visai netaršaus ir mažataršio judumo galimybėmis bei transporto priemonėmis. Valstybės narės taip pat turės galimybę dalį lėšų skirti laikinai tiesioginei paramai pajamoms.
Atnaujintoje Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje taip pat daugiau dėmesio skiriama energijos nepritekliaus mažinimui ir vartotojų įgalėjimui. Į naująsias nuostatas įtraukta pirmoji ES energijos nepritekliaus apibrėžtis ir reikalaujama, kad valstybės narės, įgyvendindamos energijos vartojimo efektyvumo priemones, pirmenybę teiktų energijos nepriteklių patiriantiems žmonėms, pažeidžiamiems vartotojams, mažas pajamas gaunantiems namų ūkiams ir, kai taikoma, socialiniuose būstuose gyvenantiems žmonėms.
Per energetikos krizę daugelis namų ūkių negalėjo apmokėti sąskaitų už energiją. Iš 2023 m. vartotojų sąlygų rezultatų suvestinės matyti, kad 2022 m. 16 proc. Europos vartotojų, apmokėdami sąskaitas už energiją, susidūrė su sunkumais, o 71 proc. iš jų pakeitė savo įpročius, kad sutaupytų energijos. 2022 m. su energijos nepritekliumi, vertinamu pagal neišgalėjimą tinkamai šildyti būsto, susidūrė 9,3 proc. ES gyventojų, t. y. apie 40 mln. žmonių (2021 m. – maždaug 30 mln.). Iš modeliavimo rezultatų matyti, kad, jei nebūtų buvę imtasi politinių intervencinių veiksmų, dėl energijos kainų pokyčių nuo 2021 m. rugpjūčio mėn. iki 2023 m. sausio mėn. (palyginti su ankstesniais 18 mėnesių) energijos nepriteklius visoje ES būtų buvęs gerokai didesnis. Tarp 2022 m. nepaprastosios padėties teisėkūros iniciatyvų, kuriomis siekiama apsaugoti vartotojus nuo didelių energijos kainų, Komisija taip pat pateikė pasiūlymą dėl Solidarumo reglamento, kuris, sprendžiant su poreikiu susijusius klausimus, padėjo sušvelninti poveikį dujų kainai, ir rinkos koregavimo mechanizmo, kuriuo ribojamos kainos ES dujų rinkose.
2022 m. spalio mėn. Komisija pasiūlė įperkamos energijos rėmimo priemonių, kuriomis valstybėms narėms sudarytos sąlygos nepanaudotas sanglaudos politikos lėšas, skirtas 2014–2020 m., panaudoti tiesioginei paramai pažeidžiamoms šeimoms ir mažosioms bei vidutinėms įmonėms teikti. Valstybės narės įdiegė vartotojų ir įmonių apsaugos sistemas, grindžiamas pakoreguotomis valstybės pagalbos taisyklėmis (Laikinąja sistema krizės ir pereinamojo laikotarpio sąlygomis) ir kitomis socialinės politikos priemonėmis. Apskaičiuota, kad 2022 m. namų ūkiams išmokėta iš viso 93 mlrd. EUR, o pramonei – 53 mlrd. EUR energijos subsidijų. Bendra energijos subsidijų suma 2022 m. iš viso siekė apytiksliai 390 mlrd. EUR.
Komisija taip pat paskelbė rekomendaciją dėl energijos nepritekliaus ir padėjo pagrindiniams energetikos sektoriaus suinteresuotiesiems subjektams parengti bendrą deklaraciją dėl didesnės vartotojų apsaugos. Galiausiai Komisija oficialiai sudarė Energijos nepritekliaus koordinavimo grupę, kurioje valstybės narės gali dalytis gerąja praktika ir sprendimais, kaip padėti pažeidžiamiausiems visuomenės nariams įveikti šią krizę.
Pasak Tarptautinės energetikos agentūros, didesnis atsinaujinančiųjų išteklių energijos tiekimas padarė teigiamą poveikį vartotojams, nes be papildomų įrengtų pajėgumų didmeninės elektros energijos kainos visose Europos rinkose būtų buvusios 8 proc. didesnės. Dėl papildomų įrengtų fotovoltinės ir vėjo energijos gamybos pajėgumų ES vartotojai 2021–2023 m. turėtų sutaupyti apie 100 mlrd. EUR. Tuo pat metu dėl didelių energijos kainų padidėjo vartotojų susidomėjimas bendro pasigamintos energijos vartojimo sistemomis. Valstybės narės padarė pažangą įgyvendindamos energetikos bendrijoms skirtas teisės aktų nuostatas, o Komisija pasiūlė toliau plėtoti vartotojų įgalėjimo galimybes.
2 pav. Priemonių, kuriomis siekiama užtikrinti energijos įperkamumą, pasiskirstymas. Šaltinis – ACER, High-level Analysis of Energy Emergency Measures, 2023 m. kovo 20 d. [
nuoroda
]
Ryžtingi ir vieningi ES veiksmai ir palankios sąlygos (pvz., švelni žiema, mažesnis energijos poreikis Azijoje) padėjo sumažinti energetikos krizės poveikį. 2022 m. rugpjūčio mėn. energijos kainoms pasiekus aukščiausią lygį, 2023 m. sausio–birželio mėn. gamtinių dujų kainos sumažėjo iki vidutiniškai 44 EUR/MWh, o elektros energijos kainos – iki vidutiniškai 107 EUR/MWh. Reaguodama į Rusijos agresiją, ES jai nustatė ribojamąsias priemones, įskaitant visišką draudimą importuoti anglis ir draudimą importuoti jūros naftą. ES laipsniškai nutraukė Rusijos anglių importą, maždaug 90 proc. sumažino savo priklausomybę nuo Rusijos naftos, o dujų importas iš Rusijos nuo 2021 m. kovo mėn. iki 2023 m. kovo mėn. sumažėjo 75 proc. Apskritai ES sumažino savo energetinę priklausomybę nuo Rusijos ir kartu išvengė energijos tiekimo sutrikimų. Nepaisant to, ES turi išlikti budri ir toliau mažinti energetinę priklausomybę, nes vis dar esama energijos tiekimo sutrikimų ir dėl to kylančių kainų šuolių rizikos.
1.2. ES energetikos sistema prieš 2023–2024 m. žiemą. Energetinio saugumo padėtis ES ir jos valstybėse narėse
Artėjant 2023–2024 m. žiemai, ES yra gerai pasirengusi užtikrinti energetinį saugumą, nes gali naudotis įvairiais energijos ištekliais, yra pripildžiusi dujų saugyklas, sumažinusi energijos poreikį ir naudojasi vis įvairesnių energijos tiekėjų paslaugomis.
Vis dėlto dar kyla tam tikra rizika, pavyzdžiui, kad visiškai sustos dujotiekiais tiekiamų dujų importas ir bus įvykdyti išpuoliai prieš ypatingos svarbos infrastruktūrą. Įtakos energetikos sistemai ir energijos tiekimo saugumui taip pat gali turėti dažnesni ekstremalūs meteorologiniai reiškiniai, todėl užtikrinant bendrą ES atsparumą svarbų vaidmenį ir toliau atliks subalansuotas požiūris ir valstybių narių tarpusavio solidarumas.
2022 m. priimtos priemonės padėjo gerokai sumažinti spaudimą energijos rinkoms ir dujų kainoms. Nepaisant to, dujų kainos vis dar yra didesnės nei 2015–2019 m. laikotarpiu, kai vidutinės jų kainos siekė 15–20 EUR/MWh. Kainos tebėra nepastovios ir joms įtakos turi bet kokie pasaulinės rinkos sutrikdymai – tai matyti iš neseniai padidėjusių dujų kainų dėl Artimųjų Rytų krizės ir laikinai uždaryto dujų telkinio Izraelyje, taip pat aptikto nuotėkio Baltijos jūros regiono dujotiekyje, kuriuo Suomija sujungiama su Estija. ES turi išlikti budri, nes bendras šių įvykių poveikis kartu su rinkos neapibrėžtumu gali turėti įtakos Europos ir pasaulio energijos rinkoms.
Energijos tiekimas sumažinus importą iš Rusijos
2022-ieji ir 2023-ieji buvo vieni sudėtingiausių metų ES energetikos sistemai, tačiau ES pavyko išlaikyti ir net padidinti savo energijos tiekimo saugumą. Spartus ir sėkmingas plano „REPowerEU“ įgyvendinimas padėjo gerokai sumažinti iš Rusijos importuojamų dujų dalį, palyginti su visu ES importu, kartu užtikrinant pakankamą dujų kiekį didelio poreikio laikotarpiais ir mažinant kaip niekada dideles energijos kainas.
3 pav. Gamtinių dujų (tiekiamų dujotiekiais ir SGD) importo 2021–2023 m. sudėtis. Šaltinis – Energetikos GD vyriausiojo ekonomisto grupės skaičiavimai, grindžiami JRC, ENTSO-G, bendrovės „Refinitiv“ duomenimis
Gamtinių dujų tiekimo saugumas per pastaruosius metus gerokai padidėjo ir ES sėkmingai siekia plano „REPowerEU“ tikslo iki 2027 m. tapti nepriklausoma nuo Rusijos iškastinio kuro. 2022 m. bendras Rusijos dujų (SGD ir dujotiekiais tiekiamų gamtinių dujų) importas sumažėjo iki 80 mlrd. m3 (24 proc. ES importo), o prieš krizę metinis importas siekė 155 mlrd. m3 ir sudarė 45 proc. viso ES importo. Nors SGD importas iš Rusijos nuo 2021 m. padidėjo, jis sudaro labai mažą viso dujų importo dalį. 2023 m. bendras importas toliau mažėja – numatoma, kad jis sieks apie 40–45 mlrd. m3. 2023 m. birželio mėn. iš Rusijos dujotiekiais buvo importuota tik 8 proc. dujų, o prieš agresijos karą ši dalis viršijo 50 proc. Įdėjus daug pastangų įvairinti tiekimo šaltinius ir maršrutus ir sumažinus poreikį, ES pavyko kompensuoti visą trūkstamą importą iš Rusijos. Įgyvendinant naująją dujų laikymo politiką užtikrintas ne tik energetinis saugumas 2022–2023 m. žiemą, bet ir palankesnė padėtis rengiantis ateinančiai žiemai.
4 pav. Rusijos dujotiekiais tiekiamų dujų dalis, palyginti su visu ES gamtinių dujų importu. Šaltinis – Energetikos GD vyriausiojo ekonomisto grupės skaičiavimai, grindžiami JRC, ENTSO-G ir bendrovės „Refinitiv“ duomenimis
2022 m. birželio mėn. priimtas Dujų laikymo reglamentas padėjo 2022 m. lapkričio mėn. pasiekti kaip niekada aukštą 95 proc. saugyklų užpildymo lygį, viršijant tikslą užpildyti 80 proc. saugyklų. 2022–2023 m. šildymo sezono pabaigoje ES saugyklos tebebuvo užpildytos daugiau kaip 56 proc., o jos tikslas dujų saugyklas užpildyti 90 proc. buvo pasiektas 2023 m. rugpjūčio 18 d., t. y. likus daugiau kaip dviem mėnesiams iki nustatyto termino (lapkričio mėn.).
5 pav. Nauji vėjo ir saulės energijos gamybos pajėgumai 2022 m. ir preliminarūs nauji 2023 m. pajėgumai. Šaltinis – Energetikos GD vyriausiojo ekonomisto grupės skaičiavimai, grindžiami Eurostato, asociacijos „WindEurope“ ir organizacijos „Solar Power Europe“ duomenimis
Rusijos naftos importas į ES nuo 2022 m. kovo mėn. sumažėjo 90 proc., tačiau tai nepadarė didelio poveikio ES ekonomikai. Valstybės narės, vadovaudamosi ES teisės aktais, kaupia privalomąsias naftos atsargas. Iš Rusijos importuojamai naftai taikomos ES sankcijos ir G7 nustatyta viršutinė kainų riba neturėjo įtakos ES naftos tiekimo saugumui, tačiau padarė numatytą poveikį – apribojo Rusijos pajamas iš naftos. Savo 11-ajame sankcijų rinkinyje ES nustatė kovos su apėjimu priemones, kad užkirstų kelią kitose šalyse iš Rusijos naftos arba nežinomos kilmės produktų pagamintų naftos produktų importui. Komisija kartu su valstybių narių ekspertais Naftos koordinavimo grupėje atidžiai stebi naftos rinkas, nes dėl tolesnio naftos importo iš OPEC šalių ir Rusijos mažinimo gali padidėti įtampa rinkoje. Nors valstybės narės yra sukaupusios daug privalomųjų naftos atsargų, visų pirma dyzelino, reikia pripažinti, kad bendras pastarojo meto įvykių poveikis gali turėti įtakos ES energijos tiekimo saugumui ir pasaulinėms energijos rinkoms.
Susidūrusi su energetikos krize, ES ėmė aktyviau ir sparčiau diegti atsinaujinančiųjų išteklių energijos technologijas – taip sustiprintas ES energijos tiekimas ir svariai prisidedama prie visiško iškastinio kuro importo iš Rusijos panaikinimo. Remdamasi planu „REPowerEU“, ES priėmė Leidimų išdavimo reglamentą, kuriuo supaprastintos ir paspartintos leidimų atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektams išdavimo procedūros, daugiausia dėmesio skiriant konkrečioms technologijoms ir projektams, turintiems didžiausią greito diegimo ir įgyvendinimo potencialą, pavyzdžiui, ant dirbtinių konstrukcijų įrengiamoms fotovoltinės saulės energijos sistemoms ir šilumos siurbliams, taip pat elektrinių modernizavimui. 2022 m. buvo įrengta 57 GW naujų atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos pajėgumų, daugiausia saulės fotovoltinės energijos sistemų ir vėjo jėgainių – abiejuose sektoriuose maždaug 50 proc. daugiau nei 2021 m. Tai padėjo su kaupu atsverti nedidelę hidroenergijos gamybą 2022 m. (12 proc. visos energijos gamybos), nors 2023 m. dėl padidėjusio kritulių kiekio ir labiau pripildytų rezervuarų ji vėl pasiekė vidutinį lygį. Šildymo naudojant atsinaujinančiųjų išteklių energiją sektoriuje šilumos siurblių naudojimas, palyginti su 2021 m., padidėjo 39 proc. Saulės šiluminės energijos rinka padidėjo beveik 12 proc. Elektros energijos gamyba iš kietojo biokuro buvo stabili ir sudarė apie 3 proc. visos elektros energijos gamybos (2020 m. – 2,9 proc., o 2021 m. – 3,1 proc.). Derinant energijos rūšis elektros ir šilumos gamybai, pagrindinis atsinaujinantysis energijos išteklius ES ir toliau yra bioenergija (apie 60 proc.). Apskritai 2022 ir 2023 m. gerokai padidėjo atsinaujinančiųjų išteklių energijai tenkanti energijos rūšių derinio dalis, o ES susitarė paspartinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimą nustatydama tikslą, kad iki 2030 m. atsinaujinančiųjų išteklių energija sudarytų 42,5 proc. ES energijos rūšių derinio, kartu stengiantis pasiekti 45 proc.
6 pav. Atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis elektros tiekimo sektoriuje 2022 m. Šaltinis – Energetikos GD vyriausiojo ekonomisto grupės skaičiavimai, grindžiami organizacijos „Fraunhofer“ ir ENTSO- E duomenimis
Energetikos pertvarka taip pat padeda kovoti su oro tarša ir mažinti susijusios ankstyvos mirties atvejų skaičių bei poveikį ekosistemoms. Remiantis Trečiosios švaraus oro apžvalgos ataskaita, spartesnė vėjo ir saulės energijos plėtra įgyvendinant planą „REPowerEU“ duos ilgalaikės naudos švaraus oro srityje.
Branduolinė energija ir toliau padeda užtikrinti elektros energijos tiekimo saugumą. 2023 m. branduolinėse elektrinėse pagaminta apie 24 proc.sos ES elektros energijos (2022 m. – 23 proc., o 2021 m. – 26 proc.). ES branduolinės elektrinės sensta ir atsiranda naujų pažangių branduolinių technologijų, pavyzdžiui, mažieji moduliniai reaktoriai, todėl šiam sektoriui reikia daug investicijų. Atsižvelgdama į tai, Komisija priėmė priemones, kuriomis siekiama gerinti investavimo į ilgalaikį eksploatavimą ir naujus pajėgumus aplinką. Todėl tos valstybės narės, kurių energijos rūšių derinio dalį sudaro branduolinė energija, turi laiku priimti sprendimus dėl investicijų į ilgalaikį esamų branduolinių elektrinių eksploatavimą ir atitinkamai didinti saugą ir efektyvumą.
Komisija ir Euratomo tiekimo agentūra, glaudžiai bendradarbiaudamos su visais atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais atitinkamose valstybėse narėse ir panašių pažiūrų tarptautiniais partneriais, taip pat dėjo daugiau pastangų, siekdamos skatinti tolesnį branduolinio kuro tiekimo ir branduolinio kuro ciklo paslaugų įvairinimą, kad būtų pereita prie patikimesnių ne Rusijos tiekėjų. Taip siekiama mažinti kai kuriose valstybėse narėse kylančią riziką, susijusią su priklausomybe nuo Rusijos branduolinio kuro tiekimo ir kuro ciklo paslaugų, taip pat atsarginių dalių ir techninės priežiūros, užtikrinant kuro ir alternatyvių branduolinių išteklių prieinamumą.
Energijos poreikis
Komisija, vadovaudamasi principu „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, pasiūlė keletą energijos taupymo ir energijos suvartojimo mažinimo priemonių. 2022 m. gegužės mėn. Komisija savo komunikate „ES energijos taupymo planas“ išdėstė priemones, kurių galėtų imtis valstybės narės, siekdamos mažinti energijos suvartojimą ir didinti energijos vartojimo efektyvumą pastatuose ir pramonės bei transporto sektoriuose. Ši priemonė buvo papildyta Komisijos, ES merų pakto dalyvių ir Europos regionų komiteto pradėta įgyvendinti iniciatyva „Energijos taupymo sprintas“, kuria siekiama padėti miestams imtis neatidėliotinų priemonių ta pačia linkme.
2022 m. Taryba susitarė dėl savanoriško tikslo iki 2023 m. pavasario dujų poreikį sumažinti 15 proc. (arba 45 mlrd. m3). Šis tikslas buvo viršytas, nes visuose sektoriuose sumažinus dujų poreikį, bendras poreikis sumažėjo 18 proc. (arba 53 mlrd. m3). Remiantis šia patirtimi, susitarta šį savanorišką tikslą palikti galioti iki 2024 m. kovo mėn., numatant sutaupyti apie 60 mlrd. m3 dujų. 2022 m. spalio mėn. Taryba nustatė išskirtines ribotos trukmės priemones, kuriomis siekiama mažinti elektros energijos poreikį ir perskirstyti itin dideles energetikos sektoriaus pajamas galutiniams vartotojams. Šiame reglamente nustatytas tikslas bendrą elektros energijos poreikį sumažinti 10 proc., o piko valandomis – bent 5 proc. Nors poreikį piko valandomis pavyko sumažinti, valstybėms narėms buvo sudėtinga 10 proc. sumažinti bendrą elektros energijos suvartojimą.
7 pav. Gamtinių dujų poreikio mažinimas (nuo 2022 m. rugpjūčio mėn. iki 2023 m. rugpjūčio mėn., palyginti su penkerių metų vidurkiu). Šaltinis – Eurostatas
ES ėmėsi svarbių veiksmų, kad sustiprintų teisės aktus, kuriais siekiama didesnio energijos vartojimo efektyvumo. Atnaujinus Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą, galutinės energijos suvartojimas ES lygmeniu iki 2030 m. turėtų sumažėti 11,7 proc., palyginti su 2020 m. atskaitos (bazinio lygio) scenarijaus prognozėmis. Be to, priimtos naujos taisyklės dėl budėjimo režimu veikiančių elektros prietaisų energijos suvartojimo, taip pat sukurta Europos energijos vartojimo efektyvumo etikete ženklinamų gaminių registroduomenų bazė – nauja plačiajai visuomenei ir viešųjų pirkimų vykdytojams skirta priemonė efektyviai energiją vartojantiems gaminiams nustatyti.
Energijos išteklių įvairinimas
Įgyvendindama planą „REPowerEU“ ir stengdamasi laipsniškai panaikinti savo priklausomybę nuo Rusijos iškastinio kuro, ES gerokai paįvairino savo energijos tiekimą. 2022 m. balandžio mėn. Europos Vadovų Tarybos įgaliota Komisija sukūrė Europos dujų pirkimo platformą ES dujų paklausai sutelkti ir savanoriškam bendram pirkimui koordinuoti, kad būtų sudaromos palankios sutartys su ne Rusijos tarptautiniais tiekėjais. Europos dujų pirkimo platforma taip pat buvo atverta Sakartvelui, Moldovai, Ukrainai ir Vakarų Balkanų šalims, o prie jos prisijungė Ukraina, Moldova ir Serbija.
2023 m. balandžio 25 d. pradėjo veikti paklausos telkimo platforma „AggregateEU“. Iki šiol sėkmingai surengti trys konkursų etapai (2023 m. gegužės mėn., birželio–liepos mėn. ir rugsėjo–spalio mėn.), per kuriuos sutelkta bendra 44,75 mlrd. m3 dujų paklausa, gauta pasiūlymų dėl 52 mlrd. m3 dujų ir pasiūlymais iš dalies arba visiškai patenkinta iš viso 34,78 mlrd. m3 dujų paklausos. Vien per pirmuosius du kvietimus teikti pasiūlymus ES pirkėjų išreikšta paklausa du kartus viršijo Tarybos reglamente (ES) 2022/2576 nustatytą privalomą 13,5 mlrd. m3 ribą. Prie ES dujų pirkimo platformos prisijungė apie 170 įmonių, o iš sutelktų kiekių matyti, kad tai yra viena iš veiksmingų priemonių ES politinei įtakai ir galiai rinkoje didinti. Vykstant tarpinstitucinėms deryboms dėl siūlomo vandenilio ir dekarbonizuotų dujų rinkos dokumentų rinkinio, šiuo metu teisėkūros institucijos svarsto galimybes mechanizmą „AggregateEU“ dujų pirkimui naudoti ir po 2024 m., taip pat jį išplėsti įtraukiant kitus produktus, pavyzdžiui, vandenilį ir kitas dujas iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių.
Komisija padėjo valstybėms narėms šalinti dujų infrastruktūros trūkumus, nustatytus rengiant planą „REPowerEU“, ir įgyvendinti į penktąjį Sąjungos sąrašą įtrauktus bendro intereso projektus, atrinktus pagal ankstesnį Transeuropinės energetikos infrastruktūros reglamentą. Daugelis jų yra finansiškai remiami Europos infrastruktūros tinklų priemonės (EITP) ir sanglaudos politikos fondų lėšomis. Vien pagal EITP 2021 ir 2022 m. bendro intereso energetikos infrastruktūros projektams skirta 1,64 mlrd. EUR dotacijų. Pastaraisiais mėnesiais užbaigti bendro intereso projektai padeda naikinti visų valstybių narių priklausomybę nuo vieno energijos tiekėjo, o ES padarė didžiulę pažangą įvairindama energijos tiekimą ir optimizuodama esamą gamtinių dujų tiekimo dujotiekiais, pvz., Baltijos dujotiekiu, Lenkijos ir Slovakijos jungiamuoju dujotiekiu, Graikijos ir Bulgarijos jungiamuoju dujotiekiu, infrastruktūrą, sudarant sąlygas srautui priešinga kryptimi tarp Prancūzijos ir Vokietijos, bei SGD terminalus, pvz., Vokietijoje, Italijoje ir Suomijoje. Siekiant užtikrinti valstybių narių ir regionų energetinį saugumą, ES bus toliau remiami ypatingos svarbos projektai, kurie be ES finansinės ar reguliavimo pagalbos nėra ekonomiškai perspektyvūs, pavyzdžiui, pasitelkiant EITP, EGADP, sparčiau išduodant leidimus ir prireikus taikant išimtis.
Be to, Komisija stengėsi stiprinti santykius su tarptautiniais partneriais ir įvairinti dujų bei SGD importą, pirmenybę teikdama patikimesniems, ne Rusijos tiekėjams. Siekdama kompensuoti sumažėjusį importą iš Rusijos, ES ėmė daugiau gamtinių dujų ir SGD importuoti iš Norvegijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų. 2022 m. SGD importas iš JAV (49,3 mlrd. m3) padidėjo daugiau kaip du kartus (2021 m. siekė 18,9 mlrd. m3). Dujotiekiais tiekiamų dujų importas iš Norvegijos 2021–2022 m. padidėjo nuo 79,26 iki 86,69 mlrd. m3, taigi Norvegijai tenkanti viso ES importo dujotiekiais dalis padidėjo nuo 30 iki 40 proc. Komisija palaiko nuolatinį dialogą su Nigerija, didžiausia SGD gamintoja Afrikoje. 2023 m. liepos mėn. su Urugvajumi ir Argentina buvo pasirašyti nauji susitarimo memorandumai dėl bendradarbiavimo energetikos pertvarkos srityje. 2022 m. liepos mėn. ES ir Azerbaidžanas pasirašė naują susitarimo memorandumą dėl strateginės partnerystės energetikos srityje, ir ES 40 proc. padidino dujų importą iš šios šalies. Abi šalys susitarė iki 2027 m. du kartus padidinti dujų tiekimą ES pietiniu dujų koridoriumi ir stiprinti bendradarbiavimą švarios energijos, energijos vartojimo efektyvumo, elektros energijos perdavimo ir išmetamo metano kiekio klausimais.
Viduržemio jūros regione Komisija toliau bendradarbiavo su Egiptu, Izraeliu ir Rytinės Viduržemio jūros regiono dalies dujų forumu įgyvendindama trišalį susitarimo memorandumą, padėjusį SGD tiekimą iš Egipto į ES nuo 1,1 mlrd. m3 2021 m. padidinti iki 4,2 mlrd. m3 2022 m. Komisija toliau stebės padėtį Artimuosiuose Rytuose ir galimą jos poveikį pasaulinėms energijos rinkoms. Tuo pat metu ES tęsė dialogą su Alžyru ir Egiptu dėl pastangų mažinti išmetamą metano kiekį, be kita ko, įgyvendinant principą „Jūs surenkate – mes superkame“, pagal kurį įmonės galėtų surinkti ir parduoti išgautas dujas, kurios kitu atveju būtų išleidžiamos į orą arba sudeginamos. ES tęsė dialogą su Alžyru, siekdama toliau plėtoti strateginę partnerystę energetikos srityje. Alžyras yra pagrindinis Viduržemio jūros regiono gamtinių dujų tiekėjas ES ir ateityje galėtų tapti vienu iš mažo anglies dioksido pėdsako ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos tiekėjų. Bendras energijos importas iš Alžyro 2022 m. šiek tiek sumažėjo iki 40,35 mlrd. m3 (2021 m. siekė 44,1 mlrd. m3). Importas dujotiekiais į Ispaniją sumažėjo, o importas į Italiją padidėjo.
ES, plėtodama diversifikuotą ir nuo iškastinio kuro bei energijos importo iš Rusijos nepriklausomą energetikos sistemą, ketina didinti vandenilio iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių tiekimą. Siūlomame vandenilio ir dekarbonizuotų dujų rinkos dokumentų rinkinyje bus apibrėžta vandenilio rinkos struktūra ir užtikrintas lengvesnis dujų iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių bei mažo anglies dioksido pėdsako dujų patekimas į rinką. Europos vandenilio bankas padės įveikti pradinius investavimo į vandenilį iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių sunkumus, padengdamas išlaidų, susijusių su vandenilio iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir iškastinio kuro naudojimu, skirtumą. Sutelkiant vandenilio paklausą būtų galima suderinti būsimų vandenilio gamintojų ir pirkėjų poreikius, o tai padėtų didinti ES politinę įtaką ir galią rinkoje tarptautinių vandenilio gamintojų atžvilgiu, taip užtikrinant prieinamesnes kainas. ES siekia užmegzti partnerystės ryšius su Viduržemio jūros baseino, Šiaurės jūros regiono, Persijos įlankos šalimis, Saudo Arabija ir Ukraina dėl galimo vandenilio iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių importo. 2022 m. Šarm aš Šeiche vykusioje 27-ojoje UNFCCC šalių konferencijoje ES jau užmezgė partnerystę su Egiptu, siekdama sudaryti palankesnes sąlygas investicijoms į vandenilio iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimą ir susijusiai prekybai.
2.
VALSTYBIŲ NARIŲ PAŽANGOS ĮGYVENDINANT 2030 M. ENERGETIKOS IR KLIMATO SRITIES UŽMOJUS APŽVALGA
Iki 2023 m. kovo 15 d. valstybės narės turėjo pirmą kartą integruotai pranešti apie pažangą, padarytą įgyvendinant 2020 m. nacionalinius energetikos ir klimato srities veiksmų planus (NEKSVP), apimančius 2021–2030 m. laikotarpį. Šiose ataskaitose apžvelgta pažanga, padaryta siekiant tikslų, vykdant uždavinius ir užtikrinant įnašus pagal penkis energetikos sąjungos aspektus, įskaitant išmetamą ir absorbuojamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, taip pat valstybių narių politikos ir priemonių įgyvendinimas ar pakeitimai ir jų finansavimas.
Be to, valstybės narės turėjo pranešti apie pažangą, padarytą siekiant prisitaikymo prie klimato kaitos tikslų, savo politikos ir priemonių poveikį oro kokybei ir oro teršalų išmetimui, taip pat apie veiksmus, kurių imtasi siekiant užmegzti daugiapakopį dialogą energetikos ir klimato klausimais. Remdamasi jų ataskaitomis, Komisija įvertino valstybių narių pažangą, padarytą įgyvendinant pirmuosius NEKSVP. Šis vertinimas yra labai svarbus siekiant nustatyti, kaip ES sekasi įgyvendinti savo 2030 m. klimato srities ir energetikos užmojus. Išsamus vertinimas pateikiamas prie šios ataskaitos pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente. Be to, Klimato politikos veiksmų pažangos ataskaitoje pateikiamas klimato politikos pažangos vertinimas pagal Valdymo reglamentą ir Europos klimato teisės aktą, įskaitant pirmą kartą atliekamą bendros valstybių narių pažangos siekiant ES 2050 m. poveikio klimatui neutralumo tikslo vertinimą.
Dėl integruoto ataskaitų teikimo pobūdžio gerokai sumažėja tiek Komisijai, tiek valstybėms narėms tenkanti administracinė našta, palyginti su įvairiais ataskaitų teikimo ir vertinimo įpareigojimais, pagal energetikos ir klimato acquis taikytais prieš įsigaliojant Valdymo reglamentui. Toks integruotas ataskaitų teikimas suteikia galimybę visapusiškiau įvertinti pažangą, padarytą siekiant 2030 m. energetikos ir klimato srities tikslų. Tai, kad ataskaitos buvo teikiamos naudojantis e. platforma, labai padėjo supaprastinti ataskaitų teikimo procesą ir padidinti duomenų palyginamumą, palengvinant vėlesnę peržiūrą ir vertinimą.
Šiuo metu valstybės narės, remdamosi iki šiol padaryta pažanga, taip pat atnaujina savo NEKSVP. Dabar jos turi atsižvelgti į naują teisinę ir politinę aplinką (Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį, nuo pradinių NEKSVP pateikimo pasikeitusią geopolitinę padėtį ir ES atsaką pagal planą „REPowerEU“) ir užtikrinti, kad kartu įgyvendintų didesnius užmojus vykdydamos patikimu ir tvirtu valstybių narių planavimu grindžiamą politiką.
2.1. Pažanga, susijusi su ES ir valstybių narių 2030 m. tikslų, uždavinių ir įnašų įgyvendinimu
Langelis. „Dabar turime kuo greičiau priimti taisykles ir pradėti jas įgyvendinti.“ (Ursula von der Leyen, 2023 m. pranešimas apie Sąjungos padėtį)
Ø2022 m. grynasis ES išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis sumažėjo maždaug 3 proc. ir toliau atitiko bendrą pastarųjų 30 metų mažėjimo tendenciją. Vis dėlto ES ir jos valstybės narės turi gerokai paspartinti įgyvendinimo pastangas, kad galėtų toliau siekti ES tikslo iki 2030 m. išmetamą ŠESD kiekį sumažinti 55 proc. ir ES 2050 m. poveikio klimatui neutralumo tikslo.
Ø2021 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijai tenkanti bendro galutinio energijos suvartojimo dalis siekė 21,8 proc. Nuo 2010 m. tokios energijos dalis per metus vidutiniškai padidėja 0,67 procentinio punkto, todėl, norint pasiekti naują 2030 m. ES tikslą užtikrinti, kad 42,5 proc. visos suvartojamos energijos sudarytų atsinaujinančiųjų išteklių energija (ir juo labiau pasiekti 45 proc.), ateinančius kelerius metus tą dalį reikės daug sparčiau didinti.
Ø2021 m. pirminės energijos suvartojimas ES (1 311 mln. tne) išliko mažesnis nei 2019 m. Jei ši tendencija išliks ir ateinančiais metais, tai galėtų reikšti, kad per dvejus metus padaryta struktūrinių patobulinimų.
ØNors valstybės narės labai stengėsi didinti tarpvalstybinius pajėgumus, reikia dėti daugiau pastangų, kad būtų pasiekti 2030 m. tinklų sujungimo tikslai, ypač laiku įgyvendinant numatytus valstybių narių tarpvalstybinius projektus.
|
Po precedento neturinčio išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažėjimo 2020 m., kurį nulėmė COVID-19 pandemija, 2021 m. jis vėl smarkiai padidėjo, tačiau tikimasi, kad 2022 m. ES išmetamųjų teršalų kiekis vėl atitiks prieš pandemiją nusistovėjusią 30 metų mažėjimo tendenciją. Preliminariais duomenimis, bendras ES vidaus išmetamas ŠESD kiekis (t. y. neįskaitant žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF) bei tarptautinės aviacijos) 2022 m., palyginti su 2021 m., sumažėjo 2,4 proc., o ES BVP padidėjo 3,5 proc. Tai reiškia, kad išmetamas ŠESD kiekis, palyginti su 1990 m. baziniais metais, sumažėjo 30,4 proc. (arba 29 proc., jeigu įtraukiama ir tarptautinė aviacija). Numatoma, kad taip pat šiek tiek padidės grynasis LULUCF absorbuotas ŠESD kiekis, apie kurį pranešta. Todėl 2022 m. grynasis išmetamas ŠESD kiekis (t. y. įskaitant LULUCF) turėtų būti 32,5 proc. mažesnis už 1990 m. lygį (arba 31,1 proc. mažesnis, jeigu įtraukiama ir tarptautinė aviacija).
Vis dėlto iš naujausių valstybių narių pateiktų išmetamo ŠESD kiekio prognozių matyti, kad esama didelio atotrūkio nuo ES bendrų klimato srities tikslų, net jeigu svarstomos galimybės imtis papildomų priemonių. Kad ES pavyktų sėkmingai pasiekti savo 2030 m. mažinimo tikslą ir iki 2050 m. užtikrinti poveikio klimatui neutralumą, ji turi gerokai paspartinti pokyčius ir daugiau dėmesio skirti sritims, kuriose reikiamas išmetamųjų teršalų kiekio sumažinimas daro reikšmingą poveikį (pvz., pastatų, transporto sektoriuose), kuriose pažanga pastaruoju metu buvo daroma pernelyg lėtai (t. y. žemės ūkyje) arba kuriose mažinant išmetamųjų teršalų kiekį pastaraisiais metais netgi buvo pasukta netinkama linkme (t. y. LULUCF sektoriuje).
Siekdamos atsižvelgti į klimato kaitą ir pasirengti veiksmingam ir informacija grindžiamam prisitaikymui prie klimato kaitos dažnėjant ir intensyvėjant ekstremaliems meteorologiniams reiškiniams, valstybės narės karščio bangas, sausras, stipresnes audras ir padidėjusį kritulių kiekį laikė pavojais energetikos sąjungai. Tarp pagal visus energetikos sąjungos aspektus nurodytų pažeidžiamumo ir rizikos pavyzdžių – ir energetikos sistemos pažeidžiamumas (pvz., hidroelektrinių pažeidžiamumas dėl vandens trūkumo ir sausrų, branduolinių elektrinių pažeidžiamumas dėl didėjančios aušinamojo vandens temperatūros, kurią lemia šilumos bangos, sumažėjęs biomasės prieinamumas ir suprastėjusi jos kokybė, tinklo sutrikimai).
Siekdamos kovoti su šia rizika, valstybės narės susijusiuose sektoriuose, pavyzdžiui, žemės ūkio, pastatų, miškininkystės, energetikos, infrastruktūros ir transporto, nustatė tiek bendruosius nacionalinius, tiek konkrečių sektorių prisitaikymo prie klimato kaitos tikslus. Dvidešimt valstybių narių nurodė prisitaikymo prie klimato kaitos tikslus, kurių dauguma visiškai atitinka nustatytą riziką (14 tikslų riziką atitinka visiškai, šeši tikslai – iš dalies). Prisitaikymo prie klimato kaitos tikslų stebėsenos ir vertinimo sistemos valstybėse narėse yra neseniai sukurtos arba šiuo metu kuriamos ir veikia pagal nacionalines prisitaikymo prie klimato kaitos strategijas ar planus, retais atvejais atsižvelgiant į sąveiką su energetikos sąjungos aspektais, kaip nurodyta NEKSVP. Dvylika valstybių narių pranešė apie aiškią pažangą, padarytą įgyvendinant prisitaikymo priemones pagal kiekvieną prisitaikymo prie klimato kaitos tikslą.
2021 m. atsinaujinančiųjų išteklių energija sudarė 21,8 proc. ES bendro suvartoto galutinės energijos kiekio, t. y. šiek tiek sumažėjo, palyginti su 2020 m. (22 proc.). Nors absoliučiaisiais skaičiais atsinaujinančiųjų išteklių energijos suvartojimas, palyginti su 2020 m., padidėjo maždaug 5 proc. ir siekė 220 804 mln. tne (ankstesniais metais – 209 595 mln. tne), bendras energijos suvartojimas didėjo sparčiau, nes panaikinus COVID-19 apribojimus imta aktyviau vykdyti ekonominę veiklą. Be to, kelios valstybės narės vėlavo įgyvendinti Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos taisykles dėl bioenergijos tvarumo kriterijų, todėl jose atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis sumažėjo.
Vertinant pažangą pagal planą, kaip įgyvendinti 2030 m. tikslus, 2021 m. pasiekta 21,8 proc. atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis, turint omenyje dabartinį 2030 m. tikslą (32 proc.), yra šiek tiek mažesnė už privalomą tarpinį pagal plano trajektoriją nustatytą 2022 m. tikslą(22,2 proc.). Vis dėlto, atsižvelgiant į atnaujintą tikslą (42,5 proc.), ši dalis būtų daugiau kaip 2 procentiniais punktais mažesnė už nustatytą trajektoriją (tarpinis tikslas būtų 24,05 proc.).
Nuo 2010 m. bendra atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis kasmet didėjo vidutiniškai 0,67 procentinio punkto. Norint pasiekti naująjį ES 2030 m. tikslą užtikrinti, kad atsinaujinančiųjų išteklių energija sudarytų 42,5 proc. (ir juo labiau 45 proc.) visos suvartojamos energijos, ateinančius kelerius metus tą dalį reikės daug sparčiau didinti. Ypač didelė pažanga padaryta elektros energijos sektoriuje, kuriame atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis nuo 21,3 proc. 2010 m. padidėjo iki 37,6 proc. 2021 m. Mažesnė pažanga padaryta šildymo ir vėsinimo sektoriuje (nuo 17 iki 22,9 proc.) ir transporto sektoriuje (nuo 5,5 iki 9,1 proc.).
2021 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalys valstybėse narėse buvo labai nevienodos – tai atspindi skirtingą pradinę padėtį ir nacionalinius tikslus, kiekvienai valstybei narei nustatytus pradinėje Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvoje, taip pat nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose nustatytus nacionalinius įnašus. Didžiausia atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis 2021 m. buvo Švedijoje (62,6 proc.), o po jos rikiavosi Suomija (43,1 proc.) ir Latvija (42,1 proc.). Mažiausia atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis, neviršijanti 13 proc., buvo Belgijoje, Airijoje, Liuksemburge, Maltoje ir Nyderlanduose. Keliose valstybėse narėse atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis labai sumažėjo, ypač Bulgarijoje (6,3 procentinio punkto) ir Airijoje (3,7 procentinio punkto). Abiejose šalyse tai daugiausia lėmė sumažėjęs bioenergijos kiekis. Kitose šalyse atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis labai padidėjo, pavyzdžiui, Estijoje iš dalies dėl statistinių perdavimų ji padidėjo beveik 8 procentiniais punktais.
Atsižvelgiant į plėtrą nacionaliniu lygmeniu ir statistinius perdavimus, apie kuriuos šiuo metu pranešta, kelių valstybių narių atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis 2021 m. buvo mažesnė už jų privalomą 2020 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslą, nustatytą pagal pradinę Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvą. Tos valstybės narės yra Prancūzija (3,7 procentinio punkto mažiau nei 2020 m. tikslas), Airija (–3,5 procentinio punkto), Nyderlandai (–1 procentinis punktas) ir Rumunija (–0,6 procentinio punkto). Todėl šios valstybės narės per vienus metus turės imtis papildomų priemonių, kad per kitus metus panaikintų šį atotrūkį.
ES pasiekė Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatytas 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo siektinas vertes, susijusias tiek su pirminės energijos suvartojimu, tiek su galutinės energijos suvartojimu. Vis dėlto šioms vertėms didelės įtakos turėjo COVID-19 krizė ir izoliavimo priemonės, dėl kurių buvo apribota bendra veikla ir atitinkamai sumažėjo energijos poreikis.
2021 m. ES suvartojo 1 311 mln. tne pirminės energijos, t. y. 6 proc. daugiau nei 2020 m. Tai greičiausiai lėmė atsigavimas po COVID-19 krizės, nors pirminės energijos suvartojimas išliko mažesnis nei 2019 m. Šie duomenys dar neatspindi bendrų ES pastangų mažinti energijos poreikį Rusijai pradėjus agresijos karą prieš Ukrainą. Jei ši mažėjimo tendencija išliks ir ateinančiais metais, tai reikštų, kad padaryta struktūrinių patobulinimų.
Absoliutus galutinės energijos suvartojimas 2021 m., palyginti su 2005 m., sumažėjo 18 valstybių narių ir padidėjo aštuoniose valstybėse narėse, o trijose iš jų (Lietuvoje, Maltoje ir Lenkijoje) padidėjo daugiau kaip 20 proc. 2021 m., palyginti su 2020 m., bendras galutinės energijos suvartojimas padidėjo visose valstybėse narėse. Apskritai, vertinant pažangą pagal planą pasiekti 2030 m. tikslus, pirminės ir galutinės energijos suvartojimo rodikliai vis dar neatitinka jų 2030 m. tikslų.
Pagal Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 7 straipsnyje nustatytą pareigą taupyti energiją per metus naujai sutaupytos energijos kiekis, apie kurį pranešta, siekia 10 384 ktne per metus. Kiekvienais metais naujai sutaupomo kiekio ekvivalentas, atitinkantis 0,8 proc. per metus tikslą, 25-ioms valstybėms narėms, kurios kartu pranešė apie sutaupytą kiekį, yra 7 309 ktne per metus. Taigi sutaupytas kiekis, apie kurį pranešta, 42,1 proc. viršija reikalaujamą sutaupyti kiekį.
Kelios duomenis pateikusios valstybės narės padarė tam tikrą pažangą siekdamos 2030 m. pastatų renovacijos tikslų, nustatytų nacionalinėse ilgalaikėse renovacijos strategijose. Naujų ir renovuotų energijos beveik nevartojančių pastatų, kurie nuo 2020 m. pabaigos valstybėse narėse tapo naujų pastatų standartu, skaičius 2020–2021 m. padidėjo vidutiniškai 80 proc. Valstybės narės taip pat pateikė daug įvairių nacionaliniu lygmeniu nustatytų tarpinių reikšmių ir pažangos rodiklių, kuriais siekiama gerinti pastatų ūkį ir mažinti jo energijos suvartojimą. Reikia dėti daugiau pastangų siekiant stebėti tolesnę pastatų ūkio raidą. Į pasiūlymą atnaujinti Direktyvą dėl pastatų energinio naudingumo įtraukta šiuo požiūriu naudingų nuostatų, pavyzdžiui, dėl pastatų renovacijos planų ir nacionalinių pastatų energinio naudingumo duomenų bazių, kurių duomenys kasmet būtų perduodami ES pastatų ūkio stebėsenos centrui.
Apskritai dauguma valstybių narių 2019 m. NEKSVP nustatė su energetiniu saugumu susijusius nacionalinius uždavinius ir tikslus. Jie yra įvairių formų ir apima įvairius aspektus, pradedant energijos kaupimo įrenginių įrengimu ir naudojimu ir baigiant SGD terminalų statyba arba priklausomybės nuo energijos importo mažinimu. Šie įsipareigojimai padeda stiprinti ES energetinį saugumą.
Komisija negalėjo įvertinti ES pažangos, padarytos siekiant įvairinimo tikslų, taigi ir užtikrinant energetinį saugumą, nes tik septynios valstybės narės nustatė kokį nors susijusį tikslą ar uždavinį. Vis dėlto beveik visos šalys, nustačiusios tokius įvairinimo tikslus, padarė tam tikrą pažangą.
Tas pats pasakytina ir apie priklausomybės nuo energijos importo iš ES nepriklausančių šalių mažinimą, nes tik šešios valstybės narės šioje srityje nustatė kiekybiškai įvertinamus tikslus ir uždavinius. Iš šalių, kurios nustatė konkrečius priklausomybės nuo importo mažinimo tikslus, kai kurios šalys (pvz., Graikija) nurodė nepadariusios didelės pažangos, o kitos (pvz., Kroatija, Lenkija) net pranešė, kad padėtis pablogėjo. Tam tikrą pažangą padarė tik Bulgarija, Italija ir Estija. Devynerius metus iki ataskaitinio laikotarpio ES priklausomybė nuo iškastinio kuro importo iš esmės buvo stabili – 2021 m., palyginti su 2012 m., ji padidėjo tik vienu procentiniu punktu. Skaičiuojant šį rodiklį neatsižvelgta į Rusijos invazijos į Ukrainą padarinius, nes turimi tik laikotarpio iki 2021 m. duomenys. Tikėtina, kad, valstybėms narėms atsisakant iškastinio kuro importo iš Rusijos, padėtis labai pasikeitė.
Iki 2021 m. pažanga, padaryta siekiant tikslo stiprinti gebėjimą spręsti energijos šaltinio tiekimo apribojimo arba nutraukimo problemas, kaip paaiškėjo, yra teigiama – dauguma šalių padarė didelę pažangą didindamos savo dujų ir elektros energijos sistemų atsparumą.
Valstybės narės deda daug pastangų, siekdamos didinti tarpvalstybinį pralaidumą. Užbaigus įvairius bendro intereso projektus turėtų dar labiau pagerėti tinklų ir sistemų sujungimo lygis. Nepaisant to, septynios valstybės narės (IE, EL, ES, FR, IT, CY, RO) nepasiekė 2030 m. tinklų ir sistemų sujungimo tikslo, o keturios valstybės narės (IE, ES, IT, CY) – ir 2020 m. tinklų ir sistemų sujungimo tikslo. Reikia dėti daugiau pastangų, kad būtų pasiekti 2030 m. tikslai, ypač laiku įgyvendinant numatytus tarpvalstybinius projektus.
Ne visos valstybės narės yra nustačiusios nacionalinius energetikos sistemos lankstumo uždavinius. Tai padariusių valstybių narių nacionaliniai uždaviniai pritaikomumo ir išmatuojamumo požiūriu yra nevienodi. Švedija nustatė šešis nacionalinius uždavinius, susijusius su lankstumo sprendimais, kuriais siekiama nustatyti ir pašalinti kliūtis ir skatinti lankstumo priemones, pavyzdžiui, paklausos atsaką ir kaupimą. Graikija įdiegė aiškias sistemas, susijusias su dalyvavimu ir paklausos atsako veikimu, padarydama pažangą paklausos atsako pritraukimo energijos rinkose srityje.
Kalbant apie mokslinius tyrimus, inovacijas ir konkurencingumą, 20 valstybių narių pranešė apie priemones, kuriomis įgyvendinami Europos strateginio energetikos technologijų plano tikslai ir politika. Dauguma valstybių narių pranešė apie išsamias mokslinių tyrimų finansavimo programas, kuriomis remiama technologijų, įtrauktų į šio plano įgyvendinimo darbo grupių veiklos sritį, plėtra. Kalbant apie viešąsias išlaidas moksliniams tyrimams ir inovacijoms, 19 valstybių narių pateikė informaciją apie kiekybiškai įvertinamus nacionalinius uždavinius, o penkios valstybės narės – apie atitinkamą tikslą. Iš 13 valstybių narių, pateikusių 2020 ir 2021 m. duomenis, 12-oje valstybių narių (AT, CZ, DE, ES, FR, LT, MT, NL, AT, PT, FI, SE) investicijos į mokslinius tyrimus ir inovacijas padidėjo ir tik vienoje valstybėje narėje (EL) jos šiek tiek sumažėjo.
Bendra energijos subsidijų suma ES iki 2021 m. padidėjo iki 216 mlrd. EUR. 2022 m. ši suma pasiekė 390 mlrd. EUR, ir tai yra viena iš tiesioginių energetikos krizės pasekmių. Reaguodamos į energijos kainų krizę, valstybės narės, sukūrė 230 laikinų subsidijų priemonių, kurių bendra vertė siekia 195 mlrd. EUR. Didelė dalis laikinųjų priemonių buvo skirta namų ūkiams, kuriems atiteko 93 mlrd. EUR paramos. Parama kelių transporto sektoriui siekė 31 mlrd. EUR, o keliems sektoriams skirtos subsidijos – 75 mlrd. EUR. Daugelis šių priemonių, kurių valstybės narės ėmėsi namų ūkiams ir komerciniams bei pramoniniams vartotojams apsaugoti, turėtų būti laipsniškai panaikintos 2023 m. arba kai vėl stabilizuosis energijos kainos.
Dėl krizės laikinai staigiai padidėjo subsidijos iškastiniam kurui (visų pirma gamtinėms dujoms ir automobiliniams degalams), kurios 2022 m. pasiekė 123 mlrd. EUR. Nors metinis atsinaujinančiųjų išteklių energijos panaudojimas kasmet didėja, subsidijos atsinaujinančiųjų išteklių energijai nuo 88 mlrd. EUR 2020 m. sumažėjo iki 86 mlrd. EUR 2021 m. ir iki 87 mlrd. EUR 2022 m. Tai daugiausia lėmė rinka grindžiamos subsidijų priemonės, pavyzdžiui, supirkimo priemokos ir sutartys dėl kainų skirtumo. Didelių rinkos kainų laikais atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamintojai vyriausybėms teikė kompensacijas.
Dėl krizės nutrūko ilgalaikė subsidijų iškastiniam kurui mažėjimo tendencija. Maždaug pusė subsidijų iškastiniam kurui (58 mlrd. EUR) bus nutrauktos 2024 m. arba yra trumpalaikės. Kalbant apie likusią dalį, maždaug 1 proc. (1,7 mlrd. EUR) šių subsidijų numatyta vidutinio laikotarpio (2025–2030 m.) naudojimo pabaigos data. Likusiems 52 proc. (64 mlrd. EUR) šių subsidijų iškastiniam kurui naudojimo pabaigos data dar nenustatyta arba nustatyta vėlesnė nei 2030 m. jų naudojimo pabaigos data.
Valstybės narės energijos nepritekliaus problemai spręsti taiko įvairius metodus, grindžiamus kiekybiniais tikslais arba labiau kokybiniais vertinimais. Nors kai kurios šalys padarė pažangą, kitos, teikdamos aiškius pažangos vertinimus, susiduria su sunkumais. Energijos nepriteklius aiškiai pripažįstamas ES teisės aktuose – valstybės narės privalo įvertinti energijos nepriteklių patiriančių namų ūkių skaičių savo atitinkamose teritorijose ir, jeigu tokių namų ūkių yra daug, įgyvendinti įvairias struktūrinės ir socialinės politikos priemones.
2021 m. daugumoje valstybių narių sumažėjo namų ūkių, namuose negalinčių palaikyti tinkamos šilumos, dalis. Tik Ispanija pranešė apie didelį padidėjimą 2019–2021 m. Dėl didelės geografinės įvairovės poveikis jaučiamas visose valstybėse narėse, nors jų rodikliai svyruoja nuo 1,4 proc. Suomijoje iki 22,5 proc. Bulgarijoje. Reikia pažymėti, kad šie pateikti duomenys dar neatspindi padidėjusio namų ūkių, kurie 2022 m. namuose negalėjo palaikyti tinkamos šilumos dėl smarkiai išaugusių energijos kainų (žr. 1.1 skyrių), skaičiaus. Be to, praėjusią žiemą valstybės narės ėmė taikyti daug skubių priemonių, kurios padėjo sumažinti energetikos krizės poveikį pažeidžiamiausiems namų ūkiams.
2.2. Politika ir priemonės ES ir valstybių narių 2030 m. tikslams, uždaviniams ir įnašams įgyvendinti
Esminė pažanga siekiant 2030 m. plataus užmojo tikslų padaryta valstybėms narėms užtikrinus tinkamą ir patikimą politiką ir priemones, taip pat reikiamą finansavimą savo tikslams, uždaviniams ir įnašams, nustatytiems jų NEKSVP ir teisės aktuose, dėl kurių susitarta ES lygmeniu, įgyvendinti. 2023 m. teikiant ataskaitas pirmą kartą integruotai įtraukti visi penki energetikos sąjungos aspektai. Bendras atskiros politikos ir priemonių, apie kurias pranešta, skaičius nuo 2 052 2021 m. padidėjo iki 3 039 2023 m. Vidutiniškai kiekvienoje valstybėje narėje įgyvendinama 113 atskirų politikos krypčių ir priemonių. Palyginti su 2021 m., šis skaičius padidėjo 48 proc. Be to, gerokai padaugėjo naujai įgyvendinamos politikos ir priemonių – tai galėjo nulemti valstybėms narėms iškilusi būtinybė įgyvendinti naują politiką ir priemones, kad pasiektų savo 2030 m. klimato srities ir energetikos tikslus.
Neįmanoma struktūriškai palyginti esamo ir būtino finansavimo tikslams, uždaviniams ir įnašams, kuriuos valstybės narės nustatė savo NEKSVP, įgyvendinti. Duomenys dažnai yra neišsamūs arba nenuoseklūs, todėl jais remiantis negalima atlikti struktūrinio palyginimo. Taigi per kitą ataskaitų teikimo ciklą bus svarbu didinti teikiamos informacijos prieinamumą, nuoseklumą ir palyginamumą.
ES lygmeniu 2023 m. buvo paskelbtas pirmasis kvietimas teikti pasiūlymus pagal ES atsinaujinančiųjų išteklių energijos finansavimo mechanizmą. Šis kvietimas teikti pasiūlymus grindžiamas savanorišku Liuksemburgo, kaip įmokas mokančios šalies, kuri į mechanizmą įmoka 40 mln. EUR, dalyvavimu, o priimančioji šalis, kurioje bus įgyvendinami saulės fotovoltinės energijos projektai ir gaminama atsinaujinančiųjų išteklių energija (iki 400 MW bendro pajėgumo), yra Suomija. Kitus 15 metų Liuksemburgas ir Suomija dalysis elektros energijos, pagamintos įgyvendinant remiamus projektus, statistine nauda. Šiuo metu Komisija rengia kitą kvietimą teikti pasiūlymus, kuris turėtų būti paskelbtas 2024 m.
2023 m. EITP Energetikos programa ir jos atsinaujinančiųjų išteklių energijos tarpvalstybinių projektų finansavimo kryptis buvo įgyvendinamos paskelbus du sėkmingus kvietimus teikti pasiūlymus. Pagal juos skirta parama Estijos ir Latvijos sukurtam jūros vėjo elektrinių parkui ELWIND, Ispanijos, Italijos, Nyderlandų ir Vokietijos parengtam vandenilio vertės grandinės projektui CICERONE, Estijos ir Liuksemburgo sukurtam jūros vėjo elektrinių parkui SLOWP ir tarpvalstybiniam sausumos vėjo elektrinių parkui ULP-RES. 2021 ir 2022 m. bendro intereso ypatingos svarbos infrastruktūros projektams iš viso skirta 1,64 mlrd. EUR EITP dotacijų.
Kalbant apie politikos ir priemonių poveikį ir sąnaudas, 18 valstybių narių pranešė apie kiekybinį ex ante išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažėjimą. Šis sumažėjimas 2025 m. sieks iki 407 Mt CO2 ekv., 2030 m. – 703 Mt CO2 ekv., 2035 m. – 577 Mt CO2 ekv. ir 2040 m. – 537 Mt CO2 ekv. Pateikti duomenys apie išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažėjimą, atrodo, yra neišsamūs, nes mažėjimas po 2030 m. neatitinka lūkesčių, kad ilgainiui sumažėjęs kiekis didės.
Valstybės narės tik ribotai ir nevienodu mastu pranešė apie būsimą jų NEKSVP nustatytos politikos ir priemonių įgyvendinimo poveikį teršalų išmetimui. Nors dvi valstybės narės pranešė apie (beveik visų savo) politikos krypčių ir priemonių poveikį, dauguma jų į pateiktą informaciją įtraukė (daug) mažiau politikos ir priemonių, o šešios valstybės narės nepranešė apie jokios politikos ir priemonių poveikį oro kokybei ir į orą išmetamiems teršalams. Dauguma informaciją pateikusių valstybių narių nurodė kiekvieno įgyvendinus politiką ir priemones sumažėjusio teršalo (NOx, NH3, smulkiųjų kietųjų dalelių, SO2, NMLOJ) kiekį, ir iš duomenų matyti, kad poveikis kai kuriems teršalams (pvz., SO2) yra didesnis nei kitiems teršalams (pvz., NH3, smulkiosioms kietosioms dalelėms).
2.3. Regioninis bendradarbiavimas
Aktyvesnis regioninis bendradarbiavimas gali padėti stiprinti energetikos sąjungos poveikį ir nuoseklumą visais penkiais jos aspektais. Dauguma valstybių narių pranešė apie pažangą, padarytą palaikant regioninį bendradarbiavimą, taip pat apie tam tikrą pažangą įgyvendinant bent vieną iš savo regioninio bendradarbiavimo iniciatyvų ar projektų. Regioninio bendradarbiavimo projektai ar iniciatyvos, apie kuriuos pranešta, apima visus penkis aspektus, nors daugumoje jų daugiausia dėmesio skiriama energetiniam saugumui, energijos vidaus rinkai ir priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimui ir mažiau projektų ar iniciatyvų susiję su energijos vartojimo efektyvumu arba moksliniais tyrimais, inovacijomis ir konkurencingumu.
Regioninis bendradarbiavimas atsinaujinančiųjų išteklių energijos srityje įgyja pagreitį, ypač jūros vėjo sektoriuje. Remdamosi bendradarbiavimu Šiaurės jūros šalių bendradarbiavimo energetikos srityje (NSEC) tinkle ir Baltijos energijos rinkos jungčių planu (BEMIP), Šiaurės jūros ir Baltijos jūros šalys, siekdamos kartu plėtoti abiejų jūrų baseinų jūros vėjo energijos potencialą, pasirašė keletą deklaracijų ir susitarimo memorandumų. Be to, Europos šalių energetikos ministrai nuo 2022 m. sausio mėn. surengė daugiau kaip 20 įvairių formų susitikimų (pvz., neoficialių, neeilinių ir Transporto, telekomunikacijų ir energetikos (TTE) tarybos susitikimų).
Kelios valstybės narės pranešė apie pažangą regioninio bendradarbiavimo srityje, padarytą dalyvaujant regioniniuose forumuose, pavyzdžiui, Penkiašaliame energetikos forume ir Šiaurės jūros šalių bendradarbiavimo energetikos srityje tinkle, įgyvendinant tokias strategijas kaip ES strategija dėl Adrijos ir Jonijos jūrų regiono ir palaikant bendradarbiavimą vykdant techninius energetikos projektus, įgyvendinamus pagal Europos elektros energijos perdavimo sistemos operatorių tinklo, INTERREG ir Europos infrastruktūros tinklų priemonės programas.
2.4. Daugiapakopis dialogas
Daugiapakopis dialogas yra viena iš pagrindinių priemonių siekiant užsitikrinti, kad visuomenė pritartų būtinybei pertvarkyti energetikos sistemą ir įgyvendinti 2030 m. klimato ir energetikos sričių užmojus. Dauguma valstybių narių pranešė apie veiksmus, kuriais siekiama užmegzti nacionalinius daugiapakopius dialogus klimato ir energetikos klausimais, nurodydamos, kad buvo sukurti įvairūs dalyvavimo forumai, platformos ir komitetai. Į juos buvo įtrauktos vietos valdžios institucijos, pilietinės visuomenės organizacijos, verslo bendruomenė, investuotojai, kiti atitinkami suinteresuotieji subjektai ir plačioji visuomenė.
Vis dėlto šių dialogų brandos lygis, sudėtingumas ir struktūra valstybėse narėse yra labai nevienodi. Kai kurios valstybės narės nurodo struktūras ar metodus, kurie taikomi jau kelerius metus, dar prieš įsigaliojant Valdymo reglamentui, o kitos – nuo 2022 m. įdiegtus arba šiuo metu dar tik kuriamus procesus.
Kelioms valstybėms narėms pavyko perteikti savo proceso perspektyvą, pabrėžiant savo iniciatyvų reguliarumą ir pastovumą, kokybiškai ir kiekybiškai įvertinant savo veiklą, pasiektus rezultatus ir padarytą poveikį, o kitos valstybės narės veikiau tik išvardijo surengtas konsultacijas ir renginius, nepaaiškindamos bendro požiūrio ir savo iniciatyvų tarpusavio sąsajų. Kelios valstybės narės daug dėmesio skyrė vietos valdžios institucijų įtraukimui, tačiau tokia praktika nėra plačiai taikoma.
Daugelis valstybių narių daugiapakopius dialogus klimato ir energetikos klausimais palaiko tik rengdamos NEKSVP, o Valdymo reglamentu siekiama išsamesnio proceso, reikalaujant, kad valstybės narės užmegztų daugiapakopį dialogą, apimantį įvairius energetikos ir klimato politikos scenarijus, be kita ko, ilgalaikėje perspektyvoje, ir peržiūrėtų pažangą.
3.
IŠVADOS, PERSPEKTYVOS ir NEIŠSPRĘSTI UŽDAVINIAI
ES susidūrus su energetikos krize išryškėjo pasirengimo ir atsparumo svarba. Tuo pat metu paaiškėjo, kad koordinavimas ES lygmeniu ir bendri ES ir valstybių narių veiksmai duoda rezultatų, nes padėjo padidinti valstybių narių vienybę ir ES geopolitinę įtaką bei svarbą. Ateityje, siekiant užtikrinti energetinį saugumą, didinti ES energetinę nepriklausomybę ir užbaigti perėjimą prie švarios energijos, labai svarbų vaidmenį ir toliau atliks valstybių narių ir ES atsparumas ir jų veiksmų suderinimas. Iš pastarojo meto įvykių taip pat matyti, kad energetinis saugumas yra labai svarbus ES ekonominiam saugumui, nes dauguma ekonomikos sektorių yra priklausomi nuo stabilius energijos tiekimo ir tiekimo grandinių.
Komisija toliau glaudžiai bendradarbiaus su Parlamentu ir Taryba, kad iki dabartinės Komisijos kadencijos pabaigos būtų pasiekti sąžiningi, suderinti ir kartu plataus užmojo susitarimai dėl dar neįgyvendintų Europos žaliojo kurso iniciatyvų. Taip ES galėtų sukurti tvirtą teisinę bazę ir sutelkti dėmesį į jos įgyvendinimą, kad būtų atremiami iššūkiai, kylantys tampant pirmuoju neutralaus poveikio klimatui žemynu. Tuo pat metu, Komisijai įvertinus valstybių narių nacionalinių energetikos ir klimato srities veiksmų planų (NEKSVP) projektus ir dėl jų pateikus rekomendacijas, valstybės narės iki 2024 m. birželio 30 d. turės užbaigti atnaujintus NEKSVP. Šie planai, juose išsamiai nurodant, kaip kiekviena valstybė narė atliks esminę užduotį iki 2030 m. įgyvendinti Europos žaliąjį kursą, bus ES ir valstybių narių įgyvendinimo strategijos siekiant dar platesnio masto energetikos sąjungos tikslų ir užmojų pagrindas.
ES pavyko sėkmingai įveikti pastarojo meto sunkumus, tačiau dar yra keletas didelių iššūkių. Jie turės būti įveikti artimiausiu ir vidutiniu laikotarpiais, kad būtų stiprinamas ES atsparumas ir suverenumas energetikos srityje, padedama didinti jos pramonės konkurencingumą, užtikrinamos tvarios darbo vietos ir pasirūpinama, kad poveikio klimatui neutralumas ateities kartoms taptų tikrove. Toliau išsamiai aprašytos kelios sritys, į kurias reikia atkreipti dėmesį.
1)Modernizuotas ES energetikos ir klimato politikos valdymas ir politikos struktūra po 2030 m.
Priėmusi pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą pasiūlymus ir planą „REPowerEU“, ES dabar turi beveik visas teisėkūros ir ne teisėkūros priemones, kad galėtų pereiti prie švarios energijos, užtikrindama saugią, įperkamą ir konkurencingą energiją. Atsižvelgiant į tai, kad 2024 m. bus peržiūrimas Valdymo reglamentas, gali prireikti peržiūrėti ir ES klimato ir energetikos politikos valdymą ir politikos struktūrą. Nuo Rusijos invazijos į Ukrainą pradžios energetikos politikos koordinavimas ir veiksmai ES lygmeniu padėjo sėkmingai sušvelninti energetikos krizės poveikį. Strateginis energetikos politikos koordinavimas ES lygmeniu yra svarbus siekiant ES energetikos tikslų, įskaitant laipsnišką iškastinio kuro importo iš Rusijos atsisakymą iki 2027 m. ir strateginio savarankiškumo energetikos srityje didinimą. Peržiūrint energetikos ir klimato politikos veiksmų valdymo sistemą turi būti atsižvelgiama į pokyčius, kurių atsirado priėmus Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį, ir stiprinami ES gebėjimai pasiekti savo tikslus. Tai būtų labai svarbu siekiant rodyti pavyzdį ir įtikinti tarptautinius partnerius, kad jie taip pat turėtų pereiti prie švarios energijos, pradedant visuotiniais energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslais rengiantis šių metų pabaigoje vyksiančiai 28-ajai UNFCCC šalių konferencijai.
Be to, atėjo laikas apsvarstyti 2040 m. ŠESD tikslą. Šis tikslas turėtų būti patikima ir įvertinama tarpinė reikšmė siekiant ilgalaikio 2050 m. poveikio klimatui neutralumo tikslo. Nustačius 2040 m. ŠESD tikslą, padidės ilgalaikis nuspėjamumas investuotojams ir kartu bus sudarytos sąlygos ekonomiškai efektyviai pertvarkyti energetikos sistemą, didinant ES pramonės konkurencingumą ir stiprinant ES, kaip perėjimo prie švarios energijos srities pasaulio lyderės, poziciją. Nei poveikio klimatui neutralumo užtikrinimo planas, nei tiekimo saugumas ar įperkamumas negali būti laikomi savaime suprantamais dalykais. Todėl pagal būsimą klimato ir energetikos politikos valdymo sistemą turi būti sudaromos sąlygos ES ir valstybėms narėms spręsti likusius uždavinius ir užtikrinti, kad Sąjunga ir toliau būtų konkurencinga pasaulinio masto veikėja.
2)Esminis postūmis ES konkurencingumui ir pramonės pirmavimui
ES konkurencingumas – viena iš svarbių ES technologinio suverenumo ir jos energetikos sistemos nepriklausomumo garantijų. Dabartinė Komisija mano, kad strategiškai svarbu išlaikyti ir stiprinti ES konkurencingumą. To įrodymas – Komisijos pirmininkės prašymas, pateiktas Mario Draghi, parengti specialią ataskaitą dėl Europos ateities konkurencingumo. Konkurencingos Europos įmonės ir tvirtas švarių technologijų gamybos pagrindas yra labai svarbūs siekiant ES energetikos tikslų. Infliacija tebėra didelė. Tai turi įtakos perėjimui prie švarios energijos, visų pirma investicijoms į atsinaujinančiuosius energijos išteklius ir energijos vartojimo efektyvumą, kurioms reikia daug kapitalo. Nors po krizės gamtinių dujų kainos stabilizavosi, jos vis dar du kartus didesnės nei prieš krizę, o ES energijos kainos yra nuolat didesnės nei kituose pasaulio regionuose. Pereinant prie švarios energijos turės būti užtikrintas patikimas, pigus, saugus ir stabilus elektros energijos tiekimas. Dėl didelių energijos kainų nepalanki konkurencinė padėtis susiklosto ne tik ES gamybos sektoriuje, bet ir pasaulinėse lenktynėse dėl švarių technologijų.
Priėmusios Infliacijos mažinimo įstatymą, JAV investuoja viešąsias lėšas, kad paskatintų aplinkos atžvilgiu tvarų vartojimą, gamybą ir investicijas, daugiausia taikydamos tikslines mokesčių lengvatas (bendra suma siekia 500 mlrd. USD, o iš jų 60 proc. skirta energetikos sektoriui). Tuo pat metu Kinija, nors jos ekonomika orientuota į investicijas, pirmauja švarių technologijų rėmimo srityje. Kinija gamina daug subsidijomis remiamų saulės fotovoltinių plokščių ir patenkina didelę paklausą ES rinkoje.
Priėmusi Poveikio klimatui neutralizavimo pramonės aktą, kuris yra Žaliojo kurso pramonės plano dalis, Komisija siekia didinti ES konkurencingumą ir jos vidaus gamybos pajėgumus nulinio ŠESD balanso technologijų srityje. Kad išliktų konkurencinga, ES turi sukurti pajėgumus, kurie suteiktų galimybę kuo veiksmingiau panaudoti visas atitinkamas technologijas, užtikrindama tinkamą teisinę sistemą. Siekdama spręsti konkrečius vėjo energijos sektoriuje kylančius sunkumus, Komisija netrukus pateiks Europos vėjo energijos dokumentų rinkinį. Pagrindiniai šio dokumentų rinkinio aspektai apims veiksmus, susijusius su tolesniu leidimų išdavimo spartinimu, aukcionų sistemų tobulinimu visoje ES, įgūdžiais, galimybėmis gauti finansavimą ir stabiliomis tiekimo grandinėmis. Be to, sudarydama dvišalius prekybos susitarimus arba palaikydama nulinio ŠESD balanso pramonės partnerystes ES galėtų bendradarbiauti su pasirinktomis ES nepriklausančiomis šalimis, turinčiomis tinkamų pramonės pajėgumų ir pasižyminčiose mažesnėmis gamybos sąnaudomis.
ES reguliavimo ir finansine sistema siekiama panaikinti atotrūkį tarp mokslinių tyrimų ir inovacijų ir jų panaudojimo rinkoje naujuose arba besiformuojančiuose švarių technologijų sektoriuose. Komisija toliau rems mokslinius tyrimus ir inovacijas glaudžiai bendradarbiaudama su pramonės sektoriumi, kad paspartintų švarių technologijų plėtrą ir sustiprintų ES gamybos bazę. Konkrečiai, tikslinės žaliųjų viešųjų pirkimų taisyklės galėtų padėti toliau telkti privačiojo sektoriaus investicijas ES įsisteigusiems startuoliams ir veiklą plečiančioms įmonėms remti. Mažųjų ir vidutinių įmonių verslo aplinka bus gerinama atliekant kiekvieno naujo teisės akto konkurencingumo patikrą ir pateikiant pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kuriuo siekiama 25 proc. sumažinti pareigas teikti ataskaitas ES lygmeniu. Pradėjus dialogą su pramonės atstovais perėjimo prie švarios energijos klausimais taip pat padedama kurti pramonės sektorių (pvz., plieno, baterijų) priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo verslo modelį. Tuo pat metu ES stiprins savo pramonės apsaugą nuo ES nepriklausančių šalių sukeliamų rinkos iškraipymų. Pirmasis žingsnis – pradėtas iš Kinijos importuojamų elektrinių transporto priemonių antisubsidijų tyrimas. Pažangios, novatoriškos technologijos jau yra labai svarbios atliekant energetikos sistemų analizę ir jas optimizuojant. Šiomis aplinkybėmis taip pat turėtų padidėti dirbtinio intelekto vaidmuo, be kita ko, mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje. Šiuo metu Komisija rengia būtiniausius visuotinius saugaus ir etiško dirbtinio intelekto naudojimo standartus. Mūsų švarių technologijų pramonės ateitis turi būti kuriama Europoje.
3)Patikimo svarbiausiųjų žaliavų tiekimo užtikrinimas
ES vis didesnis susirūpinimas kyla dėl patikimų galimybių apsirūpinti tam tikromis žaliavomis. Tai bus labai svarbu pereinant prie švarios energijos ir didinant ES pramonės konkurencingumą. Daugumai žaliųjų technologijų reikia daug metalų ir mineralų, pavyzdžiui, vario, ličio ir kobalto. Tarptautinės energetikos agentūros teigimu, didėjant paklausai gali būti vis labiau ribojamas tam tikrų žaliavų tiekimas. Nors prognozuojama, kad ES svarbiausiųjų žaliavų paklausa smarkiai padidės, jos patenkinimas labai priklauso nuo importo iš kelių, dažnai beveik monopolinę padėtį užimančių ES nepriklausančių šalių (pvz., ES 98 proc. retųjų žemių elementų ir 93 proc. magnio įsiveža iš Kinijos). Per pastarąją krizę paaiškėjo, kokią riziką ir pasekmes gali sukelti pernelyg didelė priklausomybė nuo vienos kitos šalies, o Kinija jau nustatė galio ir germanio, kurie yra labai svarbūs puslaidininkiams ir saulės baterijų plokštėms, eksporto apribojimus. Komisijos pasiūlymu dėl Svarbiausiųjų žaliavų akto siekiama užtikrinti saugų ir tvarų tų medžiagų tiekimą. Pažanga, daroma žiedinio medžiagų naudojimo srityje, taip pat gali padėti didinti ES svarbiausiųjų žaliavų tiekimo saugumą. Reikia imtis tolesnių veiksmų, kuriais būtų siekiama įvairinti galimybes gauti žaliavų. Be to, Komisija paskelbė įsteigsianti naują svarbiausiųjų žaliavų klubą, skirtą visoms panašių pažiūrų šalims, norinčioms stiprinti pasaulines tiekimo grandines, stiprinant Pasaulio prekybos organizaciją ir labiau stengiantis užtikrinti teisės aktų vykdymą, kad būtų kovojama su nesąžiningos prekybos praktika.
4)Perėjimui prie švarios energijos reikalingų investicijų užtikrinimas
Norint pasiekti plataus užmojo 2030 m. tikslus, reikės gerokai padidinti investicijas į perėjimą prie švarios energijos, o viešieji ištekliai, manoma, bus riboti. Savo 2023 m. strateginio prognozavimo ataskaitoje Komisija apskaičiavo, kad Europos žaliojo kurso ir plano „REPowerEU“ tikslams pasiekti kasmet prireiks 620 mlrd. EUR papildomų investicijų. Nors svarbų vaidmenį atliks Europos finansų įstaigos, pavyzdžiui, Europos investicijų bankas ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas, didžiąją dalį investicijų turės skirti privatusis sektorius. ES turi sukurti patrauklią investavimo aplinką ir pritraukti privatųjį finansavimą. Šiuo tikslu ES šiuo metu stengiasi sukurti tvirtą tvaraus finansavimo sistemą, kad daugiau privačiojo kapitalo būtų nukreipiama žaliajai ir tvariai pertvarkai, įskaitant atsinaujinančiųjų išteklių energiją. Vienas iš svarbių būtinų investicijų pritraukimo veiksnių yra ilgalaikis politikos nuspėjamumas. Paprastesnės ir mažiau biurokratinės galimybės pasinaudoti ES parama (ypač paskolomis ir paskolų garantijomis) padėtų didinti bendrosios rinkos patrauklumą žaliosioms investicijoms ir pritraukti privačiųjų investicijų pasitelkiant ES biudžeto lėšas.
5)Prieinamų energijos kainų ir patikimos vartotojų apsaugos bei įgalėjimo užtikrinimas
Tikroje energetikos sąjungoje jau trumpuoju laikotarpiu turi būti užtikrinamos visiems naudingos prieinamos energijos kainos. Suvaldant energetikos krizės poveikį vartotojai ir visuomenė atliko svarbų vaidmenį sumažindami savo energijos poreikį, nors dėl to daugeliui kilo dar daugiau finansinių sunkumų. Vis dėlto jie po šios krizės galbūt tapo pažeidžiamesni, o gamtinių dujų ir elektros energijos kainos šiandien vis dar yra du kartus didesnės nei prieš krizę. Pereinant prie labiau elektrifikuotos, nuo iškastinio kuro nepriklausomos ir decentralizuotos energetikos sistemos vartotojai iš tikrųjų taps priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo veiksmų varomąją jėga, nes atsiras novatoriškų vartotojų įgalėjimo modelių, grindžiamų bendru pasigamintos energijos vartojimu ir dalijimusi energija.
Šiomis sistemomis užtikrinama, kad vartotojams būtų taikomos prieinamos elektros energijos kainos, kurias lemia ne vietoje gaminama atsinaujinančiųjų išteklių energija. Siekiant užtikrinti sąžiningą ir teisingą pertvarką, svarbu, kad tokiomis sistemomis galėtų naudotis mažas pajamas gaunantys namų ūkiai, taip pat kad vartotojai būtų pakankamai informuoti ir kad jiems būtų suteiktos tvirtos teisės, teisinė apsauga ir paramos priemonės tiek nacionaliniu, tiek ES lygmeniu. Tolesnis išmaniųjų skaitiklių diegimas namų ūkiuose padės vartotojams įgalėti ir skatinti pažangesnius energijos vartojimo modelius bei energijos taupymą. Pasienio regionuose vietos lygmeniu palaikomas tarpvalstybinis bendradarbiavimas energetikos sektoriuje gali padėti spręsti mažesnio ten gyvenančių žmonių skaičiaus problemą, taip prisidedant prie šių vietovių ekonomikos atgaivinimo. ES turės ir toliau atlikti labai svarbų vaidmenį padėdama plačiajai visuomenei išlikti žaliosios energetikos pertvarkos varomąja jėga ir užtikrinti sąžiningą ir teisingą pertvarką. Be to, tebėra labai svarbu įgyvendinti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“.
6)Energijos rinkų ir energijos tinklų veikimo gerinimas ir tolesnis energetikos sistemos integravimas
Būsima ES energetikos sistema turės būti integruota, todėl reikės spręsti vis didėjančios decentralizacijos problemą. Reikia skubiai stiprinti energijos tinklus ir reikės pakoreguoti energijos rinką. Norint sukurti švarią, efektyvią ir integruotą energetikos sistemą, reikės didelių investicijų į perdavimo ir skirstymo tinklus, kad būtų galima užtikrinti jungtis, prisitaikyti prie decentralizuotos gamybos ir paklausos atsako ir sudaryti sąlygas integruoti didelę dalį pigios atsinaujinančiųjų išteklių energijos. Būsimame tinklų veiksmų plane bus pasiūlyta svarbių veiksmų šia kryptimi. Didės dirbtinio intelekto vaidmuo valdant ir optimizuojant būsimą ES energetikos sistemą. Vis labiau skaitmenizuojant energetikos sistemą didėja ir kibernetinių išpuolių rizika, todėl reikia imtis tinkamų kibernetinio saugumo priemonių. Energijos rinkose turės būti pasiųsti tinkami signalai dėl investicijų į atsinaujinančiųjų išteklių energiją, energijos vartojimo efektyvumo priemones ir būtiną tinklo diegimą. Rinkose reikės ne tik įtraukti daugiau vietos lygmeniu veiklą vykdančių dalyvių, bet ir sudaryti palankesnes sąlygas plėtoti didelio masto ir sudėtingus mišrius atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektus, kartais toli jūroje. Pirmiausia bus svarbu, kad visos valstybės narės įgyvendintų Švarios energijos dokumentų rinkinį.
Gerai veikiančioje, švarioje ir decentralizuotoje energetikos sistemoje labai svarbų vaidmenį atliks skaitmenizacija, lankstumas ir paklausos atsakas. Šiems uždaviniams spręsti ES yra sukūrusi išsamią teisės aktų sistemą. Be to, Komisija, atsižvelgdama į energetikos krizę, pateikė pasiūlymą dėl struktūrinės elektros energijos rinkos modelio reformos. Tai padės sumažinti iškastinio kuro poveikį energijos kainoms ir skatinti naudotis švaresniais ir lankstesniais sprendimais. Vis dėlto tebėra didelių kliūčių, trukdančių diegti tinkamus verslo modelius ir techninius sprendimus, pavyzdžiui, išmaniuosius tinklus. Norint toliau integruoti mažmenines rinkas, gali prireikti išnagrinėti galimybes taikyti novatoriškas priemones ir paskatas, kad būtų paspartintas sąžiningas perėjimas prie švarios energijos. Šiuo tikslu ES bendradarbiaus su visais rinkos dalyviais, kad palengvintų aktyvų dalyvavimą ir sutelktų visą integruotų ES energijos rinkų potencialą. Kartu energetikos sistemą reikia pritaikyti prie dramatiškų su klimatu susijusių pokyčių.
7)Įgūdžių ir darbo jėgos trūkumo energetikos sektoriuje problemos sprendimas
Viena iš kliūčių, trukdančių pereiti prie švarios energijos ir didinti ES konkurencingumą, yra įgūdžių ir darbo jėgos trūkumas. Remiantis skaičiavimais, norint pasiekti plano „REPowerEU“ tikslus, iki 2030 m. reikės sukurti daugiau kaip 3,5 mln. darbo vietų, t. y. esamą darbo jėgą, kurią sudaro maždaug 1,5 mln. darbuotojų, padidinti daugiau kaip tris kartus. Tai – darbo vietos ne tik pačiame švarios energijos sektoriuje, bet ir gamybos, statybos, transporto ir paslaugų, susijusių su skatinama šių technologijų gamyba ir jų diegimu, srityse. Viena iš būtinų sąlygų yra įgūdžių prieinamumas ir darbuotojų gebėjimas pereiti į šiuos besiformuojančius sektorius. 2022 m. beveik 30 proc. elektros įrangą gaminančių ES įmonių susidūrė su darbo jėgos trūkumu. Ši tendencija turėtų stiprėti ir ji taip pat turi įtakos branduolinės energetikos sektoriui. Atsižvelgiant į tai, vienas iš ES prioritetų turi būti darbuotojų kvalifikacijos kėlimas ir perkvalifikavimas, kartu užtikrinant abiejų lyčių atstovų atžvilgiu proporcingą, sąžiningą ir įtraukią darbo aplinką. Reikia gerinti galimybes dalyvauti darbo rinkoje, visų pirma moterims, jaunimui ir migrantams, taip pat turėtų būti skiriama dėmesio gerų darbo sąlygų užtikrinimui. Siekiant užsitikrinti visuomenės pritarimą perėjimui prie švarios energijos, taip pat labai svarbu pasirūpinti, kad įgyvendinant šį perėjimą ES piliečiams būtų suteikiama gerų darbo galimybių, vadovaujantis politiniu tikslu nė vieno nepalikti nuošalyje.
8)Vandens trūkumo poveikio energetikos sistemoms įvertinimas
Daugiau dėmesio turi būti skiriama energetikos sistemos ir gėlo vandens prieinamumo sąsajoms. Taip yra todėl, kad vanduo yra labai svarbus ES energetikos sistemai, o ekstremalūs meteorologiniai reiškiniai vis dažnėja ir intensyvėja. Vanduo naudojamas beveik visų rūšių energijai gaminti ES, o vandens trūkumas jau turėjo įtakos ES energijos gamybai, pavyzdžiui, hidroelektrinėms ir tradicinėms šiluminėms elektrinėms, branduolinių reaktorių aušinimui arba kuro vežimui vandens keliais. JT 2023 m. konferencijoje vandens klausimais pabrėžta, kad integruotas požiūris į vandens, energetikos, maisto ir ekosistemų krizes yra svarbus.
9)Aiškaus laipsniško subsidijų iškastiniam kurui atsisakymo laikotarpio nustatymas
Per energetikos krizę subsidijos iškastiniam kurui padidėjo, nors ilgajam laikotarpiui buvo būdinga mažėjimo tendencija. Kadangi daugiau kaip 50 proc. (64 mlrd. EUR) subsidijų iškastiniam kurui naudojimo pabaigos data dar nenustatyta, bus svarbu susitarti dėl laipsniško subsidijų iškastiniam kurui panaikinimo laikotarpio, atitinkančio Europos žaliojo kurso reglamente ir plane „REPowerEU“ nustatytus priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo tikslus.
Išvada
ES veikia vis sudėtingesnėje tarptautinėje aplinkoje, kurioje įvairūs tarptautiniai subjektai prisiima naujus, dažnai labiau konfrontacinius vaidmenis. Pasauliui prisitaikant prie išteklių srautų iš Rusijos į Europą mažėjimo, tarptautinės energijos rinkos iš esmės persiorientuoja ir tebėra pažeidžiamos. Vienas iš pavyzdžių taip pat yra pasaulinės lenktynės dėl švarių technologijų. Į šias naujas geopolitines tarptautinio konkurencingumo realijas turi būti atsižvelgiama rengiant būsimą energetikos politiką – ekonominės gerovės ir saugumo pagrindą. Nepaisydama kai kurių ES nepriklausančių šalių praktikos, ES toliau skatins atvirą ir sąžiningą prekybą. Pradėtas iš Kinijos importuojamų elektrinių transporto priemonių antisubsidijų tyrimas yra pavyzdys, kaip ES gali imtis veiksmų, kad tinkamai apsaugotų savo ekonomiką nuo rinkos iškraipymo rizikos.
Be to, ES yra strategiškai suinteresuota stiprinti tarptautinę partnerystę, be kita ko, su šalimis kandidatėmis, nes tai padės didinti ES saugumą ir įtaką. ES palaikant tarptautinį bendradarbiavimą taikomas lygiavertės partnerystės principas tebėra labai svarbus, nes vis daugiau šalių siekia užmegzti naudingiausius partnerystės ryšius.
Labai svarbus dalykas bus valstybių narių tarpusavio solidarumas ir sąjungos su panašių pažiūrų šalimis, pavyzdžiui, Didžiojo septyneto (G7) narėmis. ES ir jos valstybės narės, siekdamos didinti savo įtaką, turi veikti vieningai ir koordinuotai tiek vidaus, tiek tarptautiniuose forumuose. Komisijos pirmininkė yra pasakiusi, kad „jei būsime vieningi iš vidaus, niekas mūsų nesuskaldys iš išorės“.
Iki šiol ES padarė pažangą energetinio savarankiškumo, saugumo ir saugos srityse ir yra pasirengusi sąžiningam ir prieinamam visuotiniam perėjimui prie švarios energijos. Tuo pat metu dėl infliacijos tendencijų ir klimato krizės padarinių ateities perspektyvos tampa dar sudėtingesnės. Galutiniai valstybių narių NEKSVP atnaujinimai, kurie turėtų būti atlikti 2024 m., bus vienas iš svarbių žingsnių siekiant įgyvendinti nustatytus uždavinius ir reaguoti į nuo 2019 m., kai buvo priimti pirmieji planai, pasikeitusias aplinkybes. Dabar ES turi tęsti pradėtą procesą, numatyti ir atremti būsimus iššūkius ir sparčiau įgyvendinti įvairias politikos iniciatyvas, pradėtas pagal Europos žaliąjį kursą. Planuojant politiką ir investicijas jau turi būti atsižvelgiama į perspektyvą po 2030 m.