This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52015DC0082
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL Achieving the 10% electricity interconnection target Making Europe's electricity grid fit for 2020
KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Siekiant elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo 10 proc. tikslinio rodiklio Europos elektros energijos tinklo atitikties reikalavimams iki 2020 m. užtikrinimas
KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Siekiant elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo 10 proc. tikslinio rodiklio Europos elektros energijos tinklo atitikties reikalavimams iki 2020 m. užtikrinimas
/* COM/2015/082 final */
KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Siekiant elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo 10 proc. tikslinio rodiklio Europos elektros energijos tinklo atitikties reikalavimams iki 2020 m. užtikrinimas /* COM/2015/082 final */
Jungiamosios
linijos kaip svarbiausia Energetikos sąjungos dalis
Pastaraisiais
dešimtmečiais Europos Sąjunga aktyviai kūrė glaudžiausiai
pasaulyje integruotą, konkurencingiausią ir darniausią
bendrą energetikos rinką. Europos
Sąjungos energetikos rinkų integravimas davė konkrečių
rezultatų: elektros energijos didmeninės kainos sumažėjo
trečdaliu[1],
vartotojai turi daugiau pasirinkimo galimybių, nes tiekėjai
konkuruoja mažindami kainas ir teikdami geresnes paslaugas, teisiniais
pagrindais sustiprinta konkurencija sektoriuje. Vis dėlto
reikia dar daug padaryti. Priklausomybė nuo importo, pasenusi
infrastruktūra ir investicijų stygius, ne visiškai veikianti
mažmeninė rinka, mūsų įmonių konkurencingumui
kenkiančios didelės galutinės piliečių ir verslo už energiją
mokamos kainos, būtinybė kovojant su klimato kaita pereiti prie mažo
anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos, taip pat mūsų
pirmavimo technologijų srityje uždaviniai verčia daryti vieną
išvadą – Europos Sąjunga turi įveikti rinkos skaidymą
į nacionalines energetikos rinkas. Europos Sąjunga privalo pakeisti
energijos gamybos, perdavimo ir vartojimo būdus. Turi būti
nubrėžtas naujas Europos energetikos politikos kursas – Energetikos
sąjunga. Dėl
šių priežasčių Europos Komisija su perspektyvia klimato politika
priėmė atsparios Energetikos sąjungos pagrindų
strategiją. Šis komunikatas, kuriame nagrinėjama, kaip pasiekti
elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo
10 proc. tikslinį rodiklį, yra vienas iš konkrečių
tokios sąjungos kūrimo darbų. Jungtinis
Europos energetikos tinklas yra būtinas Europos energetiniam saugumui,
didesnei konkurencijai vidaus rinkoje, dėl kurios nusistovėtų
konkurencingesnės kainos, ir tam, kad būtų sklandžiau siekiama
Europos Sąjungos nusistatytų priklausomybės nuo iškastinio kuro
mažinimo ir klimato politikos tikslų. Jungtinis tinklas padės
įgyvendinti svarbiausią Energetikos sąjungos tikslą,
t. y. užtikrinti saugų ir darnų įperkamos
energijos tiekimą, taip pat augimą bei darbo vietų
kūrimą visoje Europos Sąjungoje. Tarp
kelių valstybių narių jungiamųjų linijų
nėra. Reikia skubiai visais lygmenimis telkti visas pastangas, kad šios
jungiamosios linijos būtų pastatytos ir kad būtų
įvykdytas bendras uždavinys – sukurti visiškai veikiančią ir
sujungtą energetikos vidaus rinką. Energetikos
infrastruktūra – svarbus Europos energetikos darbotvarkės klausimas.
2014 m. Europos Vadovų Taryba paragino „sparčiai
įgyvendinti visas priemones, kad būtų pasiektas tikslas –
tarpusavyje būtų sujungta bent 10 % visų valstybių narių
įrengtųjų elektros energijos gamybos pajėgumų“.
Šiame komunikate[2],
atsakyme į šį raginimą, pateikiama strategija, kaip tinkamu
lygiu sujungus tinklus užtikrinti visišką elektros energijos vidaus
rinkos, kuri taip pat bus neatsiejama Energetikos sąjungos dalis,
integraciją.
Jungtinės
energetikos sistemos nauda
Izoliuotų
nacionalinių elektros energijos sistemų sujungimas ir visos Europos
elektros energijos sistemos sukūrimas duos daug naudos Europos
Sąjungai ir jos valstybėms narėms. Elektros
energijos tinklų jungiamosios linijos padidins energijos tiekimo
saugumą Europoje. Jos padarys elektros energijos sistemą
patikimesnę, todėl pagerės paslaugų kokybė ir mažiau
triks elektros energijos tiekimas, taip pat mažės prekybos ir gamybos
sektorių našumo nuostoliai. Aukšti elektros energijos tinklų
sujungimo lygiai padės sumažinti Europos priklausomybę, nes
optimizavus sistemą mažės kuro importas, todėl Europoje atsiras
dagiau galimybių investuoti, augti ūkiui ir kurti darbo vietas. Be
to, turėdami tinklų jungiamąsias linijas perdavimo sistemos
operatoriai galės lengviau nedelsdami padėti vieni kitiems,
todėl jie glaudžiau bendradarbiaus ir bus labiau solidarūs. Sukūrus
jungtinį tinklą atsiras galimybė vidaus rinkoje
nusistovėti prieinamesnėms kainoms, nes suaktyvės
konkurencija, padidės našumas, o turimi ištekliai bus naudojami geriau ir
ekonomiškai efektyviau. Tinklų jungiamosios linijos reiškia labiau
integruotą Europos rinką, didesnes rinkas, aukštesnius konkurencijos
lygius ir efektyvesnę rinką. Čia pateiktame paveiksle parodyta,
kad praėjusio amžiaus dešimtojo dešimtmečio pabaigoje pradėjus
atverti rinkas elektros energijos perdavimas tarp valstybių gerokai
padidėjo. Paveikslas
„Bendro elektros energijos kiekio, kurį nuo 1975 m. tarp
valstybių perdavė ENTSO-E perdavimo sistemos operatoriai, raida“. ENTSO-E
– Europos elektros energijos perdavimo sistemos operatorių tinkle; External
exchanges – tarp kitų tinklų Jei rinka
būtų glaudžiau integruota tinklų jungiamosiomis linijomis,
užtektų mažesnių investicijų į piko metu būtiną
energijos gamybos pajėgumą ir saugojimą, nes kiekvienos
valstybės turimų elektrinių nereikėtų tuo pačiu
metu. Valstybėms narėms tai duotų didelės ūkinės
ir politinės naudos – užtektų mažesnių kapitalo investicijų
ir sumažėtų poveikis aplinkai, nes nereikėtų statyti
elektrinių. Aktyviau keičiantis sistemos balansavimo paslaugomis
būtų taip pat mažinamos sistemos naudojimo trumpalaikės
sąnaudos. Sujungus elektros energijos tinklus sumažėtų energijos
gamybos sąnaudos ir (arba) mažiau reikėtų investuoti į
gamybos pajėgumus, taip pat būtų išvengta išlaidų kurui,
todėl elektros energija verslui ir namų ūkiams būtų
tiekiama konkurencingesnėmis kainomis. Tinkamas jungtinis Europos
energetikos tinklas leistų Europos piliečiams pajusti rinkos
naudą – iki 2030 m. vartotojai galėtų kasmet sutaupyti
12–40 mlrd. EUR[3]. Geras jungtinis
tinklas būtinas darniam vystymuisi ir iškastinio kuro dalies
energijos rūšių derinyje mažinimui, nes į tokį
tinklą galima saugiai ir rentabiliai priimti vis daugiau energijos iš
kintamųjų atsinaujinančiųjų išteklių. Jei
energijos gamybos išteklių derinyje didesnę dalį sudarytų
atsinaujinančiųjų išteklių šaltiniai, išmetamo CO2
kiekis sumažėtų, todėl būtų lengviau siekti ES klimato
politikos tikslų, be to, padidėtų energijos tiekimo saugumas.
Turėti daugiau energetikos tinklų jungiamųjų linijų
reikia tam, kad Europos Sąjunga būtų pasaulinė
atsinaujinančiųjų išteklių energetikos lyderė – tai ne
vien atsakingos klimato kaitos politikos dalykas, o pramonės politikos
būtinybė. Regionuose ir vietovėse kurdamos pastovias darbo
vietas, Europos atsinaujinančiųjų išteklių energetikos ir
technologijų įmonės prisideda prie tvaraus ūkio augimo,
todėl jos yra svarbūs pramonės sektoriaus subjektai;
2012 m. tokiose įmonėse dirbo 1,2 mln. žmonių. Apibendrinant
pasakytina, kad daugiau elektros energijos tinklų jungiamųjų
linijų padėtų ilguoju laikotarpiu padaryti elektros
energiją įperkamesnę, padidinti visuomenės ir ūkio
veiklai būtiną elektros energijos tiekimo saugumą ir
kokybę, taip pat užtikrinti aukštą aplinkos apsaugos
lygį. Šie pokyčiai taip
pat padėtų sumažinti mūsų energetinę
priklausomybę, nes būtų suvartojama mažiau įvežtinio
kuro ir būtų sudarytos geresnės sąlygos naujoms
investicijoms Europoje, nes elektros energijos kainos būtų konkurencingesnės
ir padidėtų Europos pramonės šakų konkurencingumo lygiai.
Pastačius daugiau elektros energijos tinklų jungiamųjų
linijų, sumažėtų poveikis aplinkai, nes
nereikėtų statyti naujų elektrinių ir sumažėtų
išmetamo CO2 kiekis; be to, atsirastų daugiau galimybių
integruoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją, taip
būtų naudojamasi didesnėmis Europos
atsinaujinančiųjų išteklių energetikos pramonės augimo
galimybėmis ir būtų užtikrinamas Europos
atsinaujinančiųjų išteklių energetikos pramonės
pirmavimas pasaulyje, todėl Europoje atsirastų daugiau galimybių
kuriant šios srities darbo vietas pasiekti grynąjį darbo vietų
kūrimo prieaugį. Dėl
šių priežasčių artimiausiais metais elektros energijos
rinkų sujungimas turėtų būti visais lygmenimis vykdomos
Europos Sąjungos politikos prioritetas.
Esminis
Europos Sąjungos energetikos infrastruktūros politikos
atnaujinimas
Žinodamos
tinklų jungiamųjų linijų naudą valstybės
narės pastaraisiais dešimtmečiais didino savo tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumą. Vis dėlto dvylika
daugiausia Europos Sąjungos pakraščiuose esančių
valstybių narių nėra pasiekusios elektros energijos tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumo 10 proc. tikslinio rodiklio,
todėl tos valstybės yra atskirtos nuo elektros energijos vidaus
rinkos. Elektros
energijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo lygiai
2014 m. Valstybė narė || || Valstybės narės, kurių tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo rodiklis ne mažesnis kaip 10 proc. AT || || 29 % BE || || 17 % BG || || 11 % CZ || || 17 % DE || || 10 % DK || || 44 % FI || || 30 % FR || || 10 % GR || || 11 % HR || || 69 % HU || || 29 % LU || || 245 % NL || || 17 % SI || || 65 % SE || || 26 % SK || || 61 % Valstybės narės, kurių tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo rodiklis mažesnis kaip 10 proc. IE || || 9 % IT || || 7 % RO || || 7 % PT || || 7 % EE[4] || || 4 % LT4 || || 4 % LV4 || || 4 % UK || || 6 % ES || || 3 % PL || || 2 % CY || || 0 % MT || || 0 % || Šaltinis – ENTSO-E, Scenario Outlook and Adequacy Forecast („Europos elektros energijos perdavimo sistemos operatorių tinklas. Scenarijaus perspektyvų ir tinkamumo prognozė“), 2014 m. || Atsižvelgusi
į šias aplinkybes Europos Sąjunga palaipsniui rengė tinkamas
politikos priemones, kad sudarytų sąlygas būtinoms
investicijoms į tinklo infrastruktūrą, o svarbiausia į
tinklų jungiamąsias linijas. Prasidėjus
ūkio sunkmečiui, Europos Komisija pateikė Europos energetikos
programą ekonomikai gaivinti, pagal kurią, inter alia, visoje
Europos Sąjungoje nustatomi tinklų jungiamųjų linijų
projektai ir telkiamos Europos Sąjungos lėšos. Programa padėjo
įgyvendinti kelis valstybių narių tinklų
jungiamųjų linijų projektus, kurie anksčiau nevykdyti, nes
statybai stigo lėšų. Pagal Europos energetikos programą
ekonomikai gaivinti elektros energijos tinklų jungiamosioms linijoms
išleista apie 650 mln. EUR (1 priedas). Europos
energetikos programos ekonomikai gaivinti lėšomis paremtų tinklų
jungiamųjų linijų žemėlapis 2013 m.
priimtas reglamentas dėl transeuropinės energetikos
infrastruktūros gairių[5]
ir Europos infrastruktūros tinklų priemonė[6]
yra svarbiausi dokumentai, parengti tam, kad būtų nustatyta,
kokių projektų Europai reikia dvylikoje prioritetinių
koridorių ir sričių, ir kad tie projektai būtų laiku
įgyvendinti. Šie dokumentai ir, inter alia, bendro intereso
projektų nustatymas, reguliavimo tobulinimas ir leidimų išdavimo
spartinimas rodo padarytą didelę pažangą. Europos
Vadovų Taryba pabrėžė, kad tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumo tikslinis rodiklis turėtų būti pasiektas
daugiausia įgyvendinant bendro intereso projektus. 2013 m.
priimtame pirmajame Sąjungos bendro intereso projektų sąraše yra
248 projektai: iš jų 137 elektros energijos srities projektai,
įskaitant 52 elektros energijos tinklų jungiamųjų
linijų projektus ir vieną projektą, kurio būsimos
investicijos leis statyti tinklų jungiamąsias linijas; iš
pastarųjų projektų 37-iuose dalyvauja valstybės narės,
kurių tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo lygis yra
mažesnis kaip 10 proc. Pirmojo
sąrašo bendro intereso elektros energijos tinklų jungiamųjų
linijų projektų, įgyvendinamų valstybėse narėse,
kurių elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų
pralaidumo rodiklis mažesnis kaip 10 proc., žemėlapis Bendro intereso
projektų sąrašas yra derinamas ir atnaujinamas kas dvejus metus.
TEN-E reglamentu sudarytomis regioninėmis sąlygomis šiuo metu
rengiamas antrasis sąrašas, kurį Komisija ketina priimti 2015 m.
rudenį. Prioritetas bus teikiamas tiems projektams, kuriuos
įgyvendinus gerokai padidėtų tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumas ten, kur jis yra daug mažesnis už nustatytą
10 proc. tikslinį rodiklį, ypač ten, kur šį
uždavinį įvykdyti labai sunku. Bendro intereso
projektus rengia ir įgyvendina ir perdavimo sistemos operatoriai, ir
privatūs projektų organizatoriai. Dabartinių projektų
parengtis nevienoda – kai kurie įgyvendinami, tačiau daugelis
nepažengę toliau pradinio rengimo etapo. Planuojama, kad iki 2020 m.
bus įgyvendinta 75 proc. bendrojo intereso projektų iš pirmojo
Sąjungos sąrašo. Toliau pateikti
Europos energetikos programos ekonomikai gaivinti projektų ir bendro
intereso projektų pavyzdžiai; jei (kai) šie projektai bus
įgyvendinti, valstybėms narėms (vienoms – artimiausiais
mėnesiais, kitoms – vidutinės trukmės laikotarpiu) bus lengviau
pasiekti 10 proc. tikslinį rodiklį. ·
Pagal Europos energetikos programą
ekonomikai gaivinti parengtas Prancūzijos (Baixas) – Ispanijos
(Santa-Llogaia) jungiamosios linijos projektas. Kai
2015 m. vasario mėn. ši linija pradės veikti, Prancūzijos
ir Pirėnų pusiasalio elektros energijos tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumas bus dvigubai didesnis. Šiuo metu
atliekamas bendro intereso projekto Prancūzija (Aquitaine) – Ispanija,
Baskija tyrimas, finansuojamas Sąjungos lėšomis. Įgyvendinus šį projektą, tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumas taip pat padvigubėtų.
Bus sutelktos visos pastangos jam užbaigti iki 2020 m., kad tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumo rodiklis būtų artimesnis
10 proc. tiksliniam rodikliui. ·
Į pirmąjį bendro intereso
projektų sąrašą įrašytas Portugalijos (Vila Fria –
Vila do Conde – Recarei) – Ispanijos (Beariz – Fontefría) jungiamosios
linijos projektas; jį įgyvendinus iki 2016 m., dabartinis
7 proc. Portugalijos ir Ispanijos tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumo rodiklis padidės, o Portugalijos tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumo rodiklis bus didesnis nei
10 proc. ·
Estijos,
Latvijos ir Lietuvos tinklai gerai sujungti tarpusavyje,
tačiau visų šių valstybių narių tinklų
jungiamųjų linijų su ES elektros energijos rinka rodiklis
2011 m. buvo vos 4 proc. Vis dėlto padėtis sparčiai
gerėja. Tinklų jungiamųjų linijų su ES elektros
energijos rinka pralaidumo 10 proc. rodiklį Baltijos valstybės
pasiekė 2015 m., kai ėmė veikti jungiamoji linija su
Suomija Estlink2, pastatyta įgyvendinant pagal Europos energetikos
programą ekonomikai gaivinti remiamą projektą. Pagal Europos
energetikos programą ekonomikai gaivinti finansuojamas Švedijos (Nybro) –
Lietuvos (Klaipėda) jungiamosios linijos projektas Nordbalt1 nuo
2016 m. vidurio dar labiau pagerins prie elektros energijos biržos „Nord
Pool Spot“ prisijungusių Baltijos valstybių integraciją į
būsimą elektros energijos rinką. ·
Kai bus įgyvendintas Lietuvos ir Lenkijos
tinklų jungiamųjų linijų bendro intereso projektas LitPol
Link, 2015 m pabaigoje, Lenkijos tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumo rodiklis padvigubės iki 4 proc. Per šias
jungiamąsias linijas Baltijos valstybių tinklai bus toliau
sinchronizuojami su žemyninės Europos tinklais. Įgyvendinus dar
vieną, Vokietijos (Vierraden) – Lenkijos (Krajnik),
jungiamosios linijos bendro intereso projektą, iki 2020 m. Lenkijos
tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo rodiklis viršytų
10 proc. ·
Įgyvendinusi savo bendro intereso
projektus, prie kurių priskiriamos vidaus linijos ir tinklų
jungiamosios linijos su Belgija, Prancūzija, Airija ir Norvegija, Jungtinė
Karalystė pasieks 10 proc. tikslinį rodiklį, o jos
tinklų jungiamosios linijos bus mažiau perkrautos. ·
Iki 2020 m. įgyvendinus kelis Italijos
elektros energijos sektoriaus bendro intereso projektus, ypač
pastačius Italijos, Prancūzijos, Šveicarijos ir Austrijos tinklų
jungiamąsias linijas ir sutvirtinus vidaus sistemas, Italijos elektros
energijos tinklų jungiamųjų linijų su kaimyninėmis
šalimis pralaidumas padidėtų iki maždaug 12 proc. Todėl
elektros energija Italijoje būtų tiekiama patikimiau ir labai
sumažėtų perkrovos rizika. ·
Įgyvendinusi į
pirmąjį bendro intereso projektų sąrašą įrašytus
projektus, Airija taip pat galėtų labai padidinti savo
tinklų jungiamųjų linijų pralaidumą. 2011 m.
Airijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo lygis buvo
3 proc., 2013 m. jis padidėjo iki 7 proc., nes
įgyvendintas pagal Europos energetikos programą ekonomikai gaivinti
finansuotas Airijos ir Jungtinės Karalystės tinklų
jungiamųjų linijų projektas, o 2020 m., kai bus
įgyvendinti planuojami bendro intereso projektai Airijos tinklus dar
geriau sujungti su Jungtine Karalyste (Šiaurės Airija ir Didžiąja
Britanija) ir galbūt Prancūzija, jos tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumo lygis bus didesnis kaip 15 proc. ·
Jei iki 2017 m. būtų
pastatytos tinklų jungiamosios linijos su Serbija, Rumunijos
tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo lygis
padidėtų nuo dabartinių 7 proc. iki daugiau kaip
9 proc. ir būtų arčiau tikslinio rodiklio. ·
Kipras
yra labai nuo naftos priklausoma „energetinė sala“, kurioje elektros
energija kainuoja brangiai. Būsima tinklų jungiamoji linija Euroasia
Interconnector įrašyta į pirmąjį Sąjungos bendro
intereso projektų sąrašą, dabar rengiamasi atlikti jos
įgyvendinamumo tyrimą. 2023 m. įgyvendinus projektą,
būtų pastatyta tinklų jungiamoji 2 000 MW pralaidumo
linija, o Kipro tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo lygis
padidėtų iki 100 proc. ·
2015 m. pradėjus veikti
aukštosios įtampos jungiamajai linijai su Italija, statomai pasinaudojant
Europos energetikos programos ekonomikai gaivinti lėšomis, Maltos
tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo lygis nuo
dabartinių 0 proc. padidės iki maždaug 35 proc. Įgyvendinti
bendro intereso projektai padėtų Europai labiau priartėti prie valstybių
narių elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų
pralaidumo 10 proc. tikslinio rodiklio, jei suplanuoti projektai
būtų užbaigti 2020 m., žr. žemėlapį[7].
Taikydamos geriau suderintus metodus ir naudodamosi visomis prieinamomis
priemonėmis valstybės, kuriose 10 proc. tikslinis rodiklis
nepasiektas, ypač Ispanija ir Kipras, turėtų aktyviau stengtis
jį pasiekti iki 2020 m. Tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumo lygiai 2020 m., kai bus
įgyvendinti dabartiniai bendro intereso projektai
Turi
būti visiškai įgyvendinta ir taikoma Europos reglamentavimo
sistema
Kad
būtų investuojama į infrastruktūrą, pirmiausia reikia
stabilios reguliavimo sistemos. Nuo 2013 m. Europos Sąjunga
infrastruktūrą planuoja ir diegia laikydamasi holistinių
principų. Pirmasis dokumentas, kuriuo reguliuojami konkretūs
tarpvalstybinių projektų arba projektų, nuo kurių priklauso
tarpvalstybiniai srautai, klausimai yra Transeuropinių energetikos
tinklų (TEN-E) reglamentas. Reglamente TEN-E
pripažįstama, kad tokiems projektams reikia specialaus reguliavimo; pagal
reglamentą sąnaudų ir naudos analizė turi aiškiai parodyti
viršvalstybinę naudą, jame taip pat numatyta galimybė
sąnaudas paskirstyti tarpvalstybiniu mastu atsižvelgiant į tai,
kokią naudą jos duoda tam tikroje valstybėje narėje.
Reglamente TEN-E reikalaujama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos
nustatytų reguliavimo paskatas, kurios atitiktų su tokiais projektais
susijusią riziką. Vadinasi, nustatant naudojimosi infrastruktūra
tarifus turi būti atsižvelgiama, pavyzdžiui, į deramą
investicijų grąžos laiką, nusidėvėjimo laiką,
tikėtinų būsimų investicijų poreikį ir t. t.
Projektus
įgyvendina daugiausia perdavimo sistemos operatoriai, o tarifus patvirtina
arba nustato reguliavimo įstaigos. Yra vad. „prekybos linijų“ projektų
(kai kurie iš jų bendro intereso), kuriuos įgyvendina privatūs
organizatoriai. Tokių projektų sąnaudos dažniausia
susigrąžinamos iš kainų abiejuose linijos galuose skirtumo.
Todėl jų rizika yra visiškai kitokia. Dėl šios priežasties
tokioms linijoms dažnai daromos kai kurios reguliavimo pagrindų,
pavyzdžiui, trečiųjų šalių prieigos ir pralaidumo perviršio
tarifų, išimtys, nors reglamento TEN-E leidimų išdavimo nuostatos
taikomos įprastai. Reglamentu TEN-E
taip pat sprendžiami anksčiau neišspręsti ilgos leidimų
išdavimo procedūros ir visuomenės pritarimo klausimai – dvi
didžiausios kliūtys infrastruktūros plėtrai, ypač
orinių elektros energijos perdavimo linijų statybai. Reglamente
nustačius privalomą įpareigojimą leidimus išduoti per 3,5
metų, dabartinis 10–13 metų vidurkis turėtų labai
sumažėti. Visi leidimų išdavimo įgaliojimai atiduoti vienai
kompetentingai institucijai („vieno langelio“ sistema). Komisija aktyviai
taikė vykdymo užtikrinimo priemones, todėl 2015 m. pavasarį[8] tokios
institucijos veiks visose valstybėse narėse. Nustatytos geresnio
konsultavimosi ir didesnio skaidrumo taisyklės, kad piliečiai
būtų labiau įtraukti į planavimą. Taip siekiama, kad
procesas būtų efektyvesnis ir būtų laikomasi aukštų
Europos Sąjungos aplinkos apsaugos standartų[9]. Ypač
svarbu, kad valstybės narės įgyvendintų ir visapusiškai
taikytų reglamento TEN-E nuostatas, kad nebūtų vėluojama
įgyvendinti būtinus projektus.
Komisija pasirūpins, kad nuostatos būtų visiškai
įgyvendintos, ir griežtai užtikrins jų vykdymą.
Naudojimasis
visomis finansinėmis priemonėmis, Europos infrastruktūros
tinklų priemone, Europos struktūriniais ir investicijų
fondais ir Europos strateginių investicijų fondu
Komisija
suskaičiavo, kad būtinos infrastruktūros, kuria būtų
tinkamai sujungtos visos ES valstybes narės, užtikrintas tiekimo saugumas
ir skatinamas darnus vystymasis, statybai iki 2020 m. reikia
200 mlrd. EUR. Elektros energijos projektams reikia apie 105 mlrd.
EUR, iš jų – 35 mlrd. EUR tinklų jungiamosioms linijoms,
kurioms suteiktas bendro intereso projekto statusas ir kurios yra būtinos
10 proc. tiksliniam rodikliui pasiekti visoje Europoje. Į jungtinio
tinklo svarbą gerai atsižvelgta daugiamečiame 2014–2020 m. ES
biudžete. Iš visų maždaug 30 mlrd. EUR tris (transporto, energetikos
ir telekomunikacijų) sektorius aprėpiančioje Europos
infrastruktūros tinklų priemonėje 5,35 mlrd.[10] EUR
numatyta energetikai. Nors Europos infrastruktūros tinklų
priemonės lėšos sudaro vos 3 proc. investicijų,
būtinų iki 2020 m., ši priemonė, naudojama drauge su
kitomis finansinėmis priemonėmis, pavyzdžiui, su 2012–2013 m.
išbandytomis projektų obligacijomis, gali veikti kaip finansinis svertas.
Todėl didelė Europos infrastruktūros tinklų priemonės
lėšų dalis bus skiriama tokiais būdais. Kad Europos
infrastruktūros tinklų priemonės subsidijos būtų
naudingos, jos turėtų būti skiriamos keliems ypatingos svarbos
projektams ir turėtų būti derinamos su reguliavimo
įstaigų pastangomis projektus finansuoti iš tinklo tarifų ir
kitų finansavimo šaltinių. Valstybės narės gali tam
tikromis sąlygomis pasinaudoti ir Europos struktūriniais ir
investicijų fondais. Preliminariu vertinimu, dideliems elektros
energijos ir dujų infrastruktūros objektams planuojama asignuoti
2 mlrd. EUR Europos regioninės plėtros fondo lėšų. Šia
galimybe pasinaudoti planuoja ir yra numačiusios pažangiuosius aukštosios
įtampos elektros energijos tinklus finansuoti iš Europos regioninės
plėtros fondo, pavyzdžiui, Čekija (orientacinė suma – maždaug
200 mln. EUR) ir Lietuva (orientacinė suma – 69,5 mln. EUR). 2015 m.
sausio 13 d. Komisija pasiūlė sukurti Europos
strateginių investicijų fondą, kad labai pagerintų
ilgalaikio ES investicinių projektų finansavimo galimybes. Ši
priemonė galėtų būti taikoma pasiūlytiems bendro
intereso projektams ir kitiems tinklų jungiamųjų linijų
projektams, ji paspartintų ir papildytų dabartinę paramos
bendro intereso ir kitiems projektams sistemą. Europos strateginių
investicijų fondas, kuris bus sukurtas glaudžiai bendradarbiaujant su
Europos investicijų banku, sudarys naujų komercinio finansavimo
galimybių. Šis fondas yra esminė augimo, darbo vietų kūrimo
ir investicijų paketo, kurį parengė Komisija, dalis. Europos
strateginių investicijų fonde bus sukaupta 315 mlrd. EUR visos
Europos privačiojo ir viešojo sektorių investicijų (iš ES
biudžeto – 16 mlrd. EUR, iš Europos investicijų banko – 5 mlrd.
EUR). Todėl skaičiuojama, kad Europos strateginių
investicijų fondo didinamasis poveikis bus mažiausiai 1:15. Energetikos
sektorius priskiriamas prie svarbiausių fondo prioritetų. Fondo
investicijos turi atitikti Sąjungos politikos kryptis ir būti
suderintos su bendraisiais uždaviniais, pavyzdžiui, be kitų
sričių, energetikos infrastruktūros, ypač elektros energijos
tinklų jungiamųjų linijų, plėtra. Europos strateginių
investicijų fondas drauge su Europos infrastruktūros tinklų
priemone turėtų tapti svarbiu įrankiu, kuris būtų
naudingas bendro intereso projektams ir padėtų projektų
organizatoriams įgyvendinti savo projektus. Šiuo metu kuriamas
didesnį planuojamų ES investicinių projektų skaidrumą
padėsiantis užtikrinti investavimo portalas, kuriame informacija bus
prieinama galimiems investuotojams. Europos strateginių investicijų
fondas sutelks projektų organizatorius ir investuotojus, taip pat
padės geriau apsisaugoti nuo finansinės rizikos. Daugumos
infrastruktūros projektų ekonominiai pagrindai yra tvirti, todėl
Europos strateginių investicijų fondo funkcijos gali būti
ypač svarbios kartu su investicijų ir komerciniais bankais
pritraukiant būtinas investicijas. Kad būtų skirtos Europos
strateginių investicijų fondo lėšos, labai svarbu projektus
rengti sparčiai ir laiku. Šiuo atžvilgiu svarbias funkcijas atliks su
bendro intereso projektais susijusios regionų grupės. Remdamasis
esamomis Europos investicijų banko ir Komisijos konsultavimo tarnybomis,
Europos investavimo konsultacijų centras teikia konsultavimo paramą
nustatant investicinius projektus, juos rengiant ir plėtojant, taip pat
atlieka vieno langelio principu veikiančio centro, teikiančio
technines konsultacijas projektų finansavimo ES klausimais (įskaitant
teisinius), funkciją. Tai apima techninę pagalbą, susijusią
su projektų struktūros formavimu ir naujoviškų finansinių
priemonių naudojimu, taip pat viešojo ir privačiojo sektorių
partneryste. Europos investavimo konsultacijų centras stebės Europos
strateginių investicijų fondą ir patars, kaip pasinaudoti
kitomis infrastruktūros projektams prieinamomis investavimo
galimybėmis, įskaitant Europos infrastruktūros tinklų
priemonę ir Europos struktūrinius ir investicijų fondus. Taip pat svarbu
pabrėžti, koks reikšmingas privačių investuotojų
dalyvavimas, pavyzdžiui, per Europos strateginių investicijų
fondą arba kitas rinkos priemones, pavyzdžiui, per Europos ilgalaikių
investicijų fondą, per kurį privačiosios lėšos gali
būti skiriamos ilgalaikėms investicijoms, pavyzdžiui, į
energetikos infrastruktūrą. Transeuropinių energetikos tinklų politika
duoda pirmuosius rezultatus, tačiau padaryti reikia daugiau. Kad
tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo tikslinis rodiklis
būtų pasiektas greičiau, Komisija ketina pasirūpinti, kad
regionų grupės, sukurtos pagal reglamentą TEN-E, dirbtų
intensyviau, taip pat atidžiai stebėti kiekvieno bendro intereso projekto
pažangą ir prireikus iš anksto siūlyti specialius taisomuosius
veiksmus, ypač toms valstybėms narėms, kuriose atotrūkis
nuo 10 proc. tikslinio rodiklio didžiausias. Komisija taip pat aktyviau
tikslinėmis priemonėmis rems ypatingos svarbos projektus.
Kiekvieną projektą Komisija vertins atskirai ir svarstys, dėl
kokių kliūčių ir rizikos statyba galėtų
vėluoti, o prireikus imsis priemonių, pavyzdžiui: - kvies projektų organizatorių
susitikimus, kad būtų išspręsti techniniai, planavimo,
projektavimo ir įgyvendinimo klausimai, ir skatins ryšius su Europos
investicijų banku ir kitais bankais; - sudarys galimybes naudotis technine pagalba, kad
projektai būtų rengiami geriau ir atitiktų bankų
reikalavimus; - dirbs drauge su Energetikos reguliavimo
institucijų bendradarbiavimo agentūra ir nacionalinėmis
reguliavimo įstaigomis, kad surastų geriausias paskatas; - užtikrins atitiktį reglamentui TEN-E ir
pradės reikiamas procedūras, jei jo nuostatos, pavyzdžiui,
leidimų išdavimo, neįgyvendintos; - padės valstybėms narėms tartis
dėl politinių klausimų sprendimo.
Regionų bendradarbiavimas turi
būti glaudesnis
Ypatingos
svarbos bendro intereso projektai, visų pirma tinklų
jungiamųjų linijų, yra plataus masto ir savaime sudėtingi,
todėl juos įgyvendinti gali būti vėluojama. Projektų
organizatorių teigimu, leidimų išdavimo procedūros ir
visuomenės pritarimas yra pagrindiniai greito įgyvendinimo rizikos
veiksniai. Todėl leidimų išdavimas turėtų būti
spartinamas suderintais visų susijusių šalių, įskaitant
valstybes nares, perdavimo sistemos operatorius ir projektų
organizatorius, reguliavimo ir planavimo įstaigas, veiksmais. Visiems bendro
intereso projektams reikia taikyti principus, kurie neapsiribotų
pavieniais projektais. Projektų įgyvendinimui būtinas glaudus
regioninis bendradarbiavimas regionų grupėse, sukurtose pagal
reglamentą TEN-E. Ruošiantis
parengti visos Europos Sąjungos sąrašą, keturios elektros
energijos srities regionų grupės (Jėgainių Šiaurės
jūrose tinklo, Baltijos energijos rinkos jungčių plano,
Šiaurės ir pietų tinklų jungiamųjų linijų
vakarų Europoje, Šiaurės ir pietų tinklų
jungiamųjų linijų centrinėje ir pietryčių
Europoje) priima regioninius bendro intereso projektų sąrašus. Jos
stebi, kaip jų regionuose įgyvendinami bendro intereso projektai,
rengia galimų trukdžių ataskaitas ir gali pasiūlyti
taisomųjų priemonių. Tačiau
regionų grupių sistemos ne visada užtenka. Regioninį
bendradarbiavimą būtina toliau stiprinti ir kelti į
aukštesnį lygmenį, ypač tam, kad būtų galima imtis
didesnių politinių prioritetų nei konkretaus projekto planavimo
ir įgyvendinimo klausimai. Tokie prioritetai yra susiję, pavyzdžiui,
su poreikiu rasti naujoviškus technologinius sprendimus, tinklo planus geriau
suderinti su elektros energijos gamybos planais, sinchroninėmis
reguliavimo ir infrastruktūros priemonėmis skubiai spręsti
tiekimo saugumo rizikos problemas arba glaudžiau bendradarbiaujant surasti
darnius ir priimtinus sprendimus trapios ekologijos vietovėse. Komisijos
nuomone, TEN-E regionų grupių darbą būtina tobulinti šiose
srityse: -
Baltijos jūros regione
glaudus dabartinės formos bendradarbiavimas pagal Baltijos energijos
rinkos jungčių planą duoda rezultatų, o iki 2020 m.
regiono elektros energijos ir dujų sektoriai turės geras
jungiamąsias linijas. Glaudžiai bendradarbiaudama su atitinkamomis
valstybėmis narėmis, Komisija šiuo metu peržiūri Baltijos
energijos rinkos jungčių plano struktūras, kad
racionalizuotų veiklą ir pakreiptų pastangas likusiems
uždaviniams išspręsti, įskaitant visų pirma sinchroninį
Baltijos valstybių sujungimą su žemyninės Europos tinklais,
atsinaujinančiųjų išteklių energijos šaltinių
integravimą ir didesnio energijos vartojimo efektyvumo priemones. Svarbiausias peržiūros proceso rezultatas
turėtų būti naujo susitarimo memorandumo pasirašymas per
Latvijos pirmininkavimą ES Tarybai; -
kitas regionas, kurį 2014 m.
spalio mėn. išvadose išskyrė Europos Vadovų Taryba, yra Pirėnų
pusiasalis. 2015 m. sausio mėn. Ispanijos, Prancūzijos
ir Portugalijos perdavimo sistemos operatoriai pasirašė bendrą
tinklų jungiamųjų linijų plėtros strategijos
dokumentą, todėl bendradarbiavimas pusiasalio tinklų
jungiamųjų linijų klausimais suaktyvėjo. Bendrame
strategijos dokumente išvardyti bendrieji tikslai ir nurodytos kai kurios
projektų galimybės. Komisija aktyviai skatino šį bendradarbiavimą
ir šiuo metu kuria aukšto lygio darbo grupę, kad bendradarbiavimas
taptų konkretesnis. Šiam darbui pagrįsti Komisija
pradėjo Pirėnų pusiasalio ir ES tinklų geresnių
jungiamųjų linijų naudos, sąnaudų ir techninių
galimybių tyrimą. 2015 m. kovo mėn. įvyks šių
trijų valstybių ir vyriausybių vadovų aukščiausiojo
lygio susitikimas. Tikėdama, kad aukščiausiojo lygio susitikimas duos
naują impulsą šiam procesui, Komisija deramai prisidės prie
visų naujų iniciatyvų; -
prie šiaurės
jūrų esančių valstybių tinklų
jungiamųjų linijų neužtenka, kad būtų optimaliai
išnaudojamas esamas ir planuojamas elektros energijos gamybos pajėgumas
krante ir jūroje. Šiaurės jūrose yra unikalių
galimybių iš vietinių šaltinių tiekti daug elektros energijos,
pagamintos mažo CO2 kiekio technologijomis netoli nuo Europos
intensyviausio energijos vartojimo regionų. Iki 2030 m. šis
pajėgumas galėtų siekti 4–12 proc. viso Europos
Sąjungoje suvartojamos elektros energijos kiekio. Šio regiono uždavinys –
sukurti geresnes tinklų jungiamąsias linijas, siekiant sudaryti
palankesnes rinkų integravimo ir prekybos srautų sąlygas, ir
integruoti didelius iš jūros atsinaujinančiųjų
išteklių, ypač vėjo, gautos elektros energijos kiekius. Šiame
regione yra gerų sąlygų plėtoti naujoviškas technologijas,
pavyzdžiui, anglies dioksido surinkimo ir saugojimo strategiją, energijos
kaupimą arba elektros energijos panaudojimą dujoms gaminti. Komisija
remia ir ateityje skatins šios regiono grupės darbą ir
veiksmų plano parengimą; -
Komisija suorganizavo
glaudų bendradarbiavimą infrastruktūros plėtros centrinėje
ir pietryčių Europoje prioritetų klausimais. Šio regiono
elektros energijos rinką reikia modernizuoti ir pastatyti daugiau
tinklų jungiamųjų linijų, be kitų
priežasčių, tam, kad būtų išnaudojamos didelės
atsinaujinančiųjų išteklių galimybės. Tai ypač
svarbu, nes atsisakius projekto „Pietų srautas“ regione susidarė
labai sudėtinga dujų tiekimo situacija. Todėl 2015 m.
sausio mėn. sukurta aukšto lygio darbo grupė, jos pirmasis
posėdis įvyko vasario 9 d. Sofijoje. Kad išspręstų
neatidėliotinas problemas ir nustatytų priemones, Komisija ir
susijusios valstybės narės nagrinės kiekvieną tokią
glaudaus bendradarbiavimo regioninės strategijos klausimais formą.
Keturi regionai parengs veiksmų planą su
konkrečiais įgyvendinimo orientyrais, įskaitant konkrečius
tinklų jungiamųjų linijų pasiūlymus, kad ES lygiu
būtų pasiektas 10 proc. tikslinis rodiklis. Yra specialių
atvejų, kuriais 10 proc. tikslinį rodiklį pasiekti sunkiau,
tačiau Komisija žino apie pateiktus kelis pasiūlymus, pavyzdžiui,
naują projekto LitPol Link etapą Baltijos valstybėse arba
Pirėnų pusiasalio ir Prancūzijos tinklų jungiamąsias
linijas Navarra–Bordeaux, Sabiñanigo–Marsillon arba Monzón–Cazaril.
Šiais atvejais Komisija parems susijusias šalis ir joms patars, kad nauji
projektai būtų įrašyti į jų atitinkamus veiksmų
planus. Komisija atidžiai stebės, kaip
įgyvendinami šie veiksmų planai. Komisija skatins kuo labiau
suderinti įvairių regionų grupių darbo metodus. Be to, Komisija glaudžiai bendradarbiaus su Europos
elektros energijos perdavimo sistemos operatorių tinklu (ENTSO-E) siekdama
užtikrinti, kad būtų plečiama Dešimties metų tinklo
plėtros plano – vienintelės bendro intereso projektų atrankos
priemonės – taikymo sritis ir jame būtų aiškiai nustatyti
projektai, kuriuos įgyvendinus būtų pasiektas tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumo 10 proc. tikslinis rodiklis,
todėl siūlys konkrečias priemones, be kitų dalykų,
prireikus papildyti Dešimties metų tinklo plėtros planą. Komisija Europos Vadovų Tarybai
kiekvienais metais teiks ataskaitas, kaip įgyvendinami bendro intereso
projektai ir kokia padaryta pažanga siekiant 10 proc. tikslinio rodiklio;
šios ataskaitos bus svarbus visapusiškos metinės apžvalgos, numatytos
Energetikos sąjungos pagrindų strategijoje, elementas. Komisija
užtikrins, kad regionų grupės optimaliai suderintų veiklą
su Europos strateginių investicijų fondo veikla, kai šis bus
sukurtas. Komisija taip pat ragins regionų grupėse aptarti kitus
neatidėliotinus, pavyzdžiui, tinklų modernizavimo, klausimus. Be to, 2015 m. Komisija sušauks
pirmąjį Energetikos infrastruktūros forumą,
kuriame bus aptartos visuose Europos regionuose, o prireikus ir
kaimyninėse šalyse, bendros problemos ir būtų rasti jų
sprendimo būdai.
2030 m.
perspektyva
2014 m.
kovo mėn. Europos Vadovų Tarybos paraginta, Komisija 2014 m.
gegužės mėnesį pasiūlė, atsižvelgus į
sąnaudas ir verslo galimybes atitinkamuose regionuose, dabartinį
elektros energijos tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo
10 proc. tikslinį rodiklį iki 2030 m. padidinti iki
15 proc. 2014 m. spalio mėn. Europos Vadovų Taryba
davė užduotį Komisijai „reguliariai teikti ataskaitas Europos
Vadovų Tarybai, kad iki 2030 m. būtų pasiektas 15 %
tikslas.“ Šį tikslinį rodiklį ketinama pasiekti
daugiausia įgyvendinant bendro intereso projektus. ES energetikos
politikos tikslai ir 2020 bei 2030 m. energetikos ir klimato apsaugos
rodikliai nebus pasiekti, jei nebus sukurtas visiškai sujungtas Europos
elektros energijos tinklas su daugybe tarpvalstybinių jungiamųjų
linijų, didelėmis kaupimo galimybėmis ir pažangiaisiais elektros
energijos tinklais, kad sistemoje, į kurią tiekiama daug elektros
energijos, gautos iš kintamųjų atsinaujinančiųjų
išteklių šaltinių, būtų galima valdyti paklausą ir
užtikrinti saugų energijos tiekimą. Šios srities lemiamos svarbos
uždavinys – palaipsniui pastatyti elektros energijos magistrales. 2014 m.
sausio mėn. Komisija paskelbė ketinanti stebėti
pažangiųjų elektros energijos tinklų diegimą ir
valstybių narių tinklų jungiamųjų linijų
pralaidumo lygį – tokios linijos turi būti nedelsiant statomos tose
valstybėse narėse, kuriose atotrūkis nuo jungiamųjų
linijų pralaidumo 10 proc. tikslinio rodiklio, apskaičiuoto
pagal įrengtąjį elektros energijos gamybos pajėgumą,
yra didžiausias. Kad
būtų sukurta elektros energijos vidaus rinka, visų pirma
prijungtos „elektros energijos salos“, užtikrintas patikimas elektros energijos
tiekimas vartotojams ir padidinta iš kintamųjų
atsinaujinančiųjų išteklių šaltinių gaunamos elektros
energijos dalis, reikia didesnio nei 10 proc. tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumo, todėl Europos Sąjunga ir
valstybės narės turėtų veikti orientuodamosi į
poreikį užtikrinti, kad iki 2030 m. visos valstybės narės
pasiektų 15 proc. tikslinį rodiklį. Čia reikia
atsižvelgti ir į nevienodą valstybių narių geografinę
padėtį, energijos rūšių derinio ir tiekimo
struktūrą, todėl reikia individualių principų, kurie
būtų grindžiami atsižvelgiant į sąnaudas atliktu
silpnųjų pralaidumo vietų vertinimu. Regioninio bendradarbiavimo
struktūros bus svarbūs forumai, kuriuose bus diskutuojama ir
tariamasi dėl tolesnių veiksmų. Komisija šiais glaudaus
regioninio bendradarbiavimo forumais naudosis ir tam, kad būtų
pasiektas 15 proc. rodiklis.
Išvada
Kurdama
atsparią Energetikos sąjungą su perspektyvia klimato politika,
Europos Sąjunga turi iki 2020 m. pasiekti elektros energijos
tinklų jungiamųjų linijų pralaidumo 10 proc.
tikslinį rodiklį. Akivaizdu, Europai reikia dėti dvigubai
didesnes pastangas, kad ji galėtų spręsti energetikos ir klimato
kaitos uždavinius. Neseniai
nustatyti reguliavimo ir finansiniai pagrindai duoda pirmus rezultatus. Dabar
būtina valstybių narių ir visų kitų subjektų
politinė valia siekti tikslų. Vadinasi, reikia aktyvesnės
veiklos regionų grupėse, sukurtose pagal reglamentą TEN-E, o
Komisija toliau imsis iniciatyvų stiprinti regionų bendradarbiavimą.
Europos Vadovų Taryba pritarė tam, kad
būtų sukurta patikima ir skaidri valdymo sistema be jokios
nereikalingos administracinės naštos, padėsianti Europos
Sąjungai pasiekti savo politikos tikslus. Be kitų dalykų, tam
reikės racionalizuoti galiojančius ataskaitų teikimo
reikalavimus. Komisija
paskelbs ataskaitą, pagrįstą valstybių narių
pateiktomis ataskaitomis. Šioje ataskaitoje (ji yra
svarbus visapusiškos metinės apžvalgos, numatytos Energetikos
sąjungos pagrindų strategijoje, elementas) bus pateikta išsami
informacija apie visų bendro intereso projektų aktualius reikalus;
taip pat bus pateiktos rekomendacijos, kaip paspartinti projektų
įgyvendinimą ir padaryti bendro intereso projektų
sąrašą lankstesnį, jei tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumo 10 proc. tikslinis rodiklis nebūtų
pasiektas iki 2020 m. Jei reikės, Komisija pasiūlys daugiau
priemonių, kad šis rodiklis būtų pasiektas. Teigiama
politinio bendradarbiavimo Baltijos jūros regiono ir Pirėnų
pusiasalio klausimais patirtis parodė, kad šių didelių
projektų pažangai būtina aukščiausio lygmens parama. [1] Rašoma
apie 2008–2012 m.; žr. COM(2014) 21/2. [2] Pagal
Europos Vadovų Tarybos įgaliojimą šiame komunikate daugiausia
dėmesio skiriama elektros energijai. Dujotiekių jungiamųjų
linijų pralaidumo tikslinis rodiklis nepasiūlytas, nes dėl
tiekimo saugumo valstybės narės jau yra įpareigotos numatyti
situaciją, kuri susidarytų, jei vienas didžiausias jų dujų
infrastruktūros elementas nustotų veikęs (vad. taisyklė
N-1). Žr. Reglamentą (ES) Nr. 994/2010. [3] Tyrimas Benefits of
an integrated European energy market („Integruotos Europos energetikos
rinkos nauda“), 2013 m. liepos mėn., Booz & Co. [4] Trys Baltijos valstybės – Estija, Latvija ir Lietuva – dar
nesinchronizuotos su Europos tinklu, todėl jos laikytinos viena visuma.
Baltijos valstybės yra integruotos tarpusavyje, o bendras jų
4 proc. rodiklis reiškia jų jungiamųjų linijų su
Europos elektros energijos rinka (pvz., per Suomiją) pralaidumo lygį.
Šis rodiklis yra 2014 m. pradžios, jis buvo apskaičiuotas pirmiau nei
pradėjo veikti jungiamoji linija Estlink2. Įgyvendinus šį
projektą, Baltijos valstybių tinklų jungiamųjų
linijų pralaidumo lygis gerokai padidėjo, iki maždaug 10 proc. [5] Reglamentas (ES)
Nr. 347/2013 dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros
gairių, OL L 115, 2013 4 25. [6] Reglamentas (ES)
Nr. 1316/2013, kuriuo sukuriama Europos infrastruktūros tinklų
priemonė, OL L 348, 2013 12 20. [7] 2
priede apžvelgiami projektai valstybėse narėse, kuriose tinklų
jungiamųjų linijų pralaidumas nesiekia 10 proc. tikslinio
rodiklio [8] Reglamentu TEN-E
nustatytas terminas buvo 2013 m. ruduo. [9] Be
to, Komisijos tarnybos pateikė gaires, kaip racionalizuoti energetikos
infrastruktūros bendro intereso projektų poveikio aplinkai
vertinimą. [10] Skaičiuojant šias
sumas atsižvelgta į Komisijos pasiūlymą sukurti Europos
strateginių investicijų fondą. 1
PRIEDAS Projektai,
kuriems skirta ir Europos energetikos programos ekonomikai gaivinti
lėšų Ø EstLink
2 – Estijos ir Suomijos aukštosios įtampos
nuolatinės srovės jungiamoji linija, kuria perdavimo iš vienos
valstybės į kitą pralaidumas padidintas iki 1 000 MW. Ø Nordbalt
nauja Švedijos ir Lietuvos jungiamoji linija, kurios perdavimo pralaidumas
700 MW. Ø 1 100 MW
pralaidumo Austrijos ir Vengrijos jungiamoji linija (Wien–Györ),
kuria pagerinta Austrijos ir Vengrijos elektros energijos tinklų
sąveika. Ø Ispanijos
ir Prancūzijos jungiamoji linija (Sta.
Llogaia–Baixas) yra svarbiausia požeminio specialiu tuneliu po
Pirėnų kalnais nutiesto kabelio, kurio pralaidumas
1 400–1 800 MW, dalis. Ø Maltos
ir Italijos jungiamoji linija (Pembroke–Marina di
Ragusa) yra povandeninis aukštosios įtampos kintamosios srovės
250 MW vardinio pralaidumo kabelis, kuriuo Maltos elektros energijos
tinklas bus prijungtas prie Europos elektros energijos tinklų. Ø Jungtinės
Karalystės ir Airijos jungiamoji linija
(Deeside–Meath) yra aukštosios įtampos nuolatinės srovės
kabelis, kurio pralaidumas 500 MW. Ši Airijos ir Jungtinės
Karalystės elektros energijos tinklų jungiamoji linija buvo pirmoji. Ø Įgyvendinant
keturių orinių linijų (Portugalijos Tunes–Tavira, Tunes–Estói,
Tavira–Alcoutim ir Ourique–Estói) projektą patobulintas ir
atnaujintas Portugalijos elektros energijos tinklas. Ø 2011 m.
rudenį sutvirtintas elektros energijos tinklas tarp Portugalijos
Doro regiono ir sienos su Ispanija ties Aldeadavila. 2
PRIEDAS Bendro
intereso projektai, kuriais didinamas jungiamųjų linijų
pralaidumas valstybėse narėse, kuriose 10 proc. tikslinis
rodiklis nepasiektas Prioritetinis koridorius || Bendro intereso projektas || Atidavimo eksploatuoti data ir projekto etapas[1] Jėgainių Šiaurės jūrose tinklo (angl. NSOG) prioritetinis koridorius || 1.1.1. Jungiamoji linija Zeebrugge (Belgija) – Richborough apylinkės (Jungtinė Karalystė) || 2018 m. Leidimų išdavimas 1.2. Belgijos bendro intereso projektas – du prijungti prie tinklo parengti mazgai jūroje, sujungti su Zebriugės (Belgija) sausumoje esančia pastote, numatant investicijas, kurios leis ateityje juos sujungti su Prancūzija ir (arba) Jungtine Karalyste[2] || 2018 m. Leidimų išdavimas 1.6. Bendro intereso projektas – Prancūzijos ir Airijos jungiamoji linija La Martyre (Prancūzija) – Great Island arba Knockraha (Airija) || 2025 m. Tyrimo etapas 1.7.1. Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Cotentin (Prancūzija) – Exeter apylinkės (Jungtinė Karalystė) [dabartinis projekto pavadinimas – FAB] || 2022 m. Tyrimo etapas 1.7.2. Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Tourbe (Prancūzija) – Chilling (Jungtinė Karalystė) [dabartinis projekto pavadinimas – IFA2] || 2020 m. Tyrimo etapas 1.7.3. Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Coquelles (FR) – Folkestone (Jungtinė Karalystė) [dabartinis projekto pavadinimas – ElecLink] || 2016 m. Statyba 2015 m. viduryje 1.9.1. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Co. Offaly (Airija) – Pembroke ir Pentir (Jungtinė Karalystė) || 2019 m. Leidimų išdavimas 1.9.2. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Coolkeeragh, Coleraine mazgai (Airija) – Hunterston jėgainė, Islay, Argyll ir jūros vėjo jėgainių parkų C vietovė (Jungtinė Karalystė) || 2020 m. Tyrimo etapas 1.9.3. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Šiaurinis mazgas, Dublinas, ir Codling Bank (Airija) – Trawsfynyd ir Pembroke (Jungtinė Karalystė) || 2020 m. Tyrimo etapas 1.9.4. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Irish midlands – Pembroke (Jungtinė Karalystė) || 2017–2020 m. Tyrimo etapas 1.9.5. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Irish midlands – Alverdiscott, Devon (Jungtinė Karalystė) || 2017–2020 m. Tyrimo etapas 1.9.6. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Airijos pakrantė – Pembroke (Jungtinė Karalystė) || 2017–2020 m. Tyrimo etapas 1.10. Bendro intereso projektas – Norvegijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija || 2020 m. Leidimų išdavimas 1.11.2. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija šiaurės vakarų Airija – Midlands (Jungtinė Karalystė) || 2017 m. Leidimų išdavimas 1.11.4. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Glinsk, Mayo (Airija) – Connah’s Quai, Deeside (Jungtinė Karalystė) || 2018 m. Leidimų išdavimas Šiaurės–pietų elektros energijos jungčių Vakarų Europoje (angl. NSI West Electricity) prioritetinis koridorius || 2.4. Bendro intereso projektas – Prancūzijos ir Italijos jungiamoji linija Codrongianos (Italija) – Lucciana (Korsika, Prancūzija) – Suvereto (Italija) [dabartinis projekto pavadinimas SA.CO.I.3] || 2022 m. Tyrimo etapas 2.5.1. Jungiamoji linija Grande Ile (Prancūzija) – Piossasco (Italija) [dabartinis projekto pavadinimas – Savoie-Piemont] || 2019 m. Leidimų išdavimas Prancūzijoje Statyba Italijoje 2.7. Bendro intereso projektas – Prancūzijos ir Ispanijos jungiamoji linija Aquitaine (Prancūzija) – Baskija (Ispanija) || 2020 m. Tyrimo etapas 2.13.1. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Woodland (Airija) – Turleenan (Jungtinė Karalystė, Šiaurės Airija) || 2017 m. Leidimų išdavimas 2.13.2. Airijos ir Jungtinės Karalystės jungiamoji linija Srananagh (Airija) – Turleenan (Jungtinė Karalystė, Šiaurės Airija) || 2020–2025 m. Tyrimo etapas 2.14. Bendro intereso projektas – Italijos ir Šveicarijos jungiamoji linija Thusis/Sils (Šveicarija) – Verderio Inferiore (Italija) || 2018 m. Leidimų išdavimas 2.15.1. Jungiamoji linija Airolo (Šveicarija) – Baggio (Italija) || 2022 m. 2.17. Bendro intereso projektas – Portugalijos ir Ispanijos jungiamoji linija Vila Fria – Vila do Conde, Recarei (Portugalija) – Beariz – Fontefría (Ispanija) || 2016 m. Leidimų išdavimas Šiaurės–pietų elektros energijos jungčių Vidurio, Rytų ir Pietryčių Europoje (angl. NSI East Electricity) prioritetinis koridorius || 3.2.1. Jungiamoji linija Lienz (Austrija) – Veneto regionas (Italija) || 2022 m. Tyrimo etapas 3.3. Bendro intereso projektas – Austrijos ir Italijos jungiamoji linija Nauders (Austrija) – Milano regionas (Italija) || 2018 m. Tyrimo etapas 3.4. Bendro intereso projektas – Austrijos ir Italijos jungiamoji linija Wurmlach (Austrija) – Somplago (Italija) || 2017 m. Leidimų išdavimas 3.10.1. Jungiamoji linija Hadera (Izraelis) – Vasilikos (Kipras) || 2018 m. Tyrimo etapas 3.10.2. Jungiamoji linija Vasilikos (Kipras) – Korakia (Kreta, Graikija) || 2022 m. Tyrimo etapas 3.14.1. Jungiamoji linija Eisenhüttenstadt (Vokietija) – Plewiska (Lenkija) || 2022 m. Tyrimo etapas 3.15.1. Jungiamoji linija Vierraden (Vokietija) – Krajnik (Lenkija) || 2017 m. Leidimų išdavimas 3.19.1. Jungiamoji linija Villanova (Italija) – Lastva (Juodkalnija) || 2017 m. Statyba 3.20.1. Jungiamoji linija vakarų Udinė (Italija) – Okroglo (Slovėnija) || 2021 m. Tyrimo etapas 3.21. Bendro intereso projektas – Italijos ir Slovėnijos jungiamoji linija Salgareda (Italija) – Divača-Bericevo regionas (Slovėnija) || 2022 m. Leidimų išdavimas 3.22.1. Jungiamoji linija Resita (Rumunija) – Pančevo (Serbija) || 2017 m. Leidimų išdavimas Baltijos energijos rinkos jungčių plano (angl. BEMIP Electricity) prioritetinis koridorius || 4.2.1. Jungiamoji linija Kilingi-Nõmme (Estija) – Rygos termofikacinės elektrinės Nr. 2 pastotė (Latvija) || 2020 m. Leidimų išdavimas 4.3. Bendro intereso projektas – Estijos, Latvijos ir Lietuvos sinchroninė jungiamoji linija su žemyninės Europos tinklais || 2023–2025 m. Tyrimo etapas 4.5.1. Jungiamosios linijos dalis Lietuvoje nuo Alytaus (Lietuva) iki Lietuvos ir Lenkijos sienos || 2015 m. Statyba [1] Pagal Europos elektros
energijos perdavimo sistemos operatorių tinklo Dešimties metų tinklo
plėtros planą (jei taikomas) arba pagal informaciją, kurią
2014 m. Komisijai pateikė projektų organizatoriai. [2] Melsvai pažymėti
projektai yra tinklų jungiamųjų linijų projektai, kuriuos
planuojama užbaigti 2017–2018 m., arba projektai, kurių daug darbo
bus padaryta iki 2017 m. Lėšų jiems galima kreiptis į Europos
strateginių investicijų fondą.