ISSN 1977-0979 doi:10.3000/19770979.C_2014.067.hun |
||
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67 |
|
![]() |
||
Magyar nyelvű kiadás |
Tájékoztatások és közlemények |
57. évfolyam |
Közleményszám |
Tartalom |
Oldal |
|
I Állásfoglalások, ajánlások és vélemények |
|
|
VÉLEMÉNYEK |
|
|
Európai Gazdasági és Szociális Bizottság |
|
|
493. plenáris ülés, 2013. október 16. és 17. |
|
2014/C 067/01 |
||
2014/C 067/02 |
||
2014/C 067/03 |
||
2014/C 067/04 |
||
2014/C 067/05 |
||
2014/C 067/06 |
||
2014/C 067/07 |
||
2014/C 067/08 |
||
2014/C 067/09 |
||
|
III Előkészítő jogi aktusok |
|
|
EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁG |
|
|
493. plenáris ülés, 2013. október 16. és 17. |
|
2014/C 067/10 |
||
2014/C 067/11 |
||
2014/C 067/12 |
||
2014/C 067/13 |
||
2014/C 067/14 |
||
2014/C 067/15 |
||
2014/C 067/16 |
||
2014/C 067/17 |
||
2014/C 067/18 |
||
2014/C 067/19 |
||
2014/C 067/20 |
||
2014/C 067/21 |
||
2014/C 067/22 |
||
2014/C 067/23 |
||
2014/C 067/24 |
||
2014/C 067/25 |
||
2014/C 067/26 |
||
2014/C 067/27 |
||
2014/C 067/28 |
||
2014/C 067/29 |
||
2014/C 067/30 |
||
2014/C 067/31 |
||
2014/C 067/32 |
||
2014/C 067/33 |
||
2014/C 067/34 |
||
2014/C 067/35 |
||
2014/C 067/36 |
||
2014/C 067/37 |
||
2014/C 067/38 |
||
2014/C 067/39 |
||
2014/C 067/40 |
||
HU |
|
I Állásfoglalások, ajánlások és vélemények
VÉLEMÉNYEK
Európai Gazdasági és Szociális Bizottság
493. plenáris ülés, 2013. október 16. és 17.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A magánszektor bevonása a 2015 utáni időszakra vonatkozó fejlesztési keretbe (feltáró vélemény)
2014/C 67/01
Előadó: Ivan VOLEŠ
Maroš ŠEFČOVIČ biztos 2013. április 19-i levelével az Európai Bizottság az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikkének megfelelően felkérte az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot, hogy készítsen feltáró véleményt a következő tárgyban:
A magánszektor bevonása a 2015 utáni időszakra vonatkozó fejlesztési keretbe.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2013. szeptember 25-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (a 2013. október 16-i ülésnapon) 100 szavazattal 2 ellenében, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 A magánszektor pozíciójának megerősítése a fejlesztési együttműködésben
1.1.1 |
A magánszektor – amennyiben betartja a fejlesztési együttműködésre vonatkozó nemzetközi alapelveket és ha, az ILO tisztességes munkára vonatkozó menetrendjével összhangban, tisztességes és minőségi munkahelyeket hoz létre – lényeges szerepet tölthet be a szegénység elleni világszintű küzdelemben, mivel munkahelyeket teremt, javakat és szolgáltatásokat hoz létre, jövedelmeket és hasznot generál, valamint az általa befizetett adókkal hozzájárul a közterhek fedezéséhez. |
1.1.2 |
Az EGSZB azt kéri, hogy a magánszektor vegyen részt ennél jóval hatékonyabban a 2015 utáni fejlesztési programban és az új globális partnerségben. A magánszektor részvétele a szegénység megszüntetésére, a fenntartható fejlődés megteremtésére és a mind a minőségi, mind a mennyiségi kritériumot szem előtt tartó igazságos és inkluzív növekedésre irányuló célkitűzések meghatározásában lehetővé tenné e szektor számára, hogy kivehesse részét az említett célkitűzések megvalósításának felelősségből. |
1.1.3 |
A civil szervezetek a magánszektor részvételével kapcsolatban az előnyökre és a kockázatokra egyaránt utalnak; a fejlődő országokban ezért a magánszektornak nyújtott segítségnek az átláthatóság, a közbeszerzések nyitottsága, a hatékonyság, a befektetett eszközök megalapozottsága és a közhivatalnokok minden érdekelt fél iránti felelősségének elvein kellene alapulnia az elfogadott fejlesztési stratégia végrehajtásának érdekében. A magánszektor fejlesztésére szánt hivatalos fejlesztési támogatás növekvő részaránya nem szabadna, hogy csökkentse a hivatalos fejlesztési támogatás keretében a legszegényebb fejlődő országoknak juttatott pénzügyi eszközöket. |
1.2 A magánszektor fejlesztési célkitűzések megvalósítása felé orientálása
1.2.1 |
Ebben a véleményben a magánszektorba értendő a szociális szektor is, és egyaránt idetartoznak az egyéni vállalkozók, mikrovállalkozások, kis- és középvállalkozások, nagy nemzetközi vállalatok, szövetkezetek és más szociális gazdasági vállalkozások, továbbá a magáncégek alkalmazottai és azok szakszervezetei, valamint a magánprojektekben együttműködő nem kormányzati szervezetek. A magánszektornak nyújtott támogatások és a szektorral való együttműködés során figyelembe kellene venni az egyes szereplők eltérő sajátosságait. A fejlődő országokban kiterjedt informális magánszektor is található, és a fejlődéssel kapcsolatos együttműködésnek elő kellene segítenie a vállalkozásokon belüli nem hivatalos munkavégzés és az azt ösztönző helyzetek elleni küzdelmet. |
1.2.2 |
Aktívan be kell vonni a civil társadalmat a magánszektor szerepének meghatározásába, és azoknak a mutatóknak a megállapításába, amelyekkel mérhető annak a nemzetközi fejlesztési együttműködéshez való hozzájárulása. Egy európai szintű széles platform létrehozása, amelyben minden érdekelt fél részt vesz, hozzájárulna mindehhez. |
1.2.3 |
A hivatalos fejlesztési támogatást költségnövekedési tényezőként kellene alkalmazni a magántőke bevonása érdekében a fejlődő országokban, az innovatív pénzügyi eszközök használatának köszönhetően tett befektetésekbe. Az ily módon nyújtott támogatásokat világosan megfogalmazott célkitűzésekkel kellene kiegészíteni, mint a tisztességes és minőségi munkahelyek létrehozása, a termelés minőségének növelése, a gazdálkodással kapcsolatos tudás átadása a magánszektornak stb. |
1.2.4 |
A magánszektor és az állami szektor közötti partnerségek lényeges eszközt jelenthetnek a fejlesztési stratégiák elindítása szempontjából, amennyiben előzetesen biztosítják a megfelelő adagolást és az érdekelt felek közötti jó kommunikációt. |
1.3 A kedvező vállalkozói környezet megteremtésének támogatása
1.3.1 |
A fejlődő országokban ahhoz, hogy a magánszektor betölthesse szerepét a fejlesztésben, kedvező vállalkozói légkörre van szükség, beleértve ebbe az általánosan elismert demokratikus elvek tiszteletben tartását is, amely megkönnyíti a vállalkozások létrehozását és sikerét, csökkenti a bürokrácia elburjánzását, erősíti az átláthatóságot, fékezi a mindenütt jelenlévő korrupciót és ösztönzi a külföldi és helyi befektetőket. |
1.3.2 |
A vállalkozások társadalmi felelősségére a vállalkozások önkéntes kezdeményezéseként és a vállalkozásoknak az etikus vállalkozói magatartás iránti elköteleződéseként kell tekinteni. Meghatározott keretet kellene javasolni a vállalkozások társadalmi felelősségvállalására a fejlesztés területén, tiszteletben tartva a nemzetközi beruházásokról és a multinacionális vállalatokról szóló nyilatkozatokat és határozatokat, valamint az OECD-nek a vállalkozások társadalmi felelősségvállalásáról szóló iránymutatásait, amelyek pontos címe: „az OECD multinacionális vállalatoknak szóló iránymutatásai”. |
1.3.3 |
Amikor a magánszektorban új álláshelyeket hoznak létre, tiszteletben kellene tartani az alapvető gazdasági és társadalmi jogokat, főként az ILO konvencióit. Az ILO tisztességes munkára vonatkozó menetrendjének megfelelően kell ezeket az új munkahelyeket létrehozni. |
1.4 A fejlesztési vállalkozások újító potenciáljának ösztönzése
1.4.1 |
A fejlődő országokban fejlesztési programokat kellene létrehozni a közigazgatás intézményi kapacitásainak fejlesztésére, amelyeket a szociális partnerekkel, valamint a fejlesztési segélyekkel kapcsolatban érintett nem-kormányzati szervekkel szoros együttműködésben kellene kialakítani. Javítani kellene azokon a körülményeken, amelyek közt a kis- és középvállalkozások gyakorolják tevékenységüket, mivel ők képesek leginkább munkahelyek létrehozására és a szegénység csökkentésére. |
1.4.2 |
A fejlődő országokban a vállalkozói szervezeteknek kompetenciákra kell szert tenniük annak érdekében, hogy javítani tudják a vállalkozói környezet pozitív fejlesztéséhez szükséges képességeiket. Támogatni kell kapacitásépítésüket, kihasználva a fejlett országokban található partnerszervezetek aktív közreműködését. Az EU külső cselekvéseihez tartozó segélyprogramoknak így azt a technikai segítségnyújtást is finanszírozniuk kell, amelyet az európai vállalkozási szervezetek nyújtanak partnereiknek a fejlődő országokban, és növelniük kell azok motivációját. |
1.4.3 |
A fejlesztési segélyeknek nagyobb mértékben kellene támogatniuk az innovatív projekteket és azokat a vállalkozási modelleket, amelyek előnyben részesítik a befogadást, mint például a korlátozás nélküli vállalkozások; ez segítene megszüntetni a veszélyeztetett polgári csoportok (mint a fogyatékkal élők, a nők, az idősek stb.) szegénységét. |
1.4.4 |
Támogatni kellene a magánszektor és a nem-kormányzati szervezetek között együttműködést, például önkéntesek által, akik adminisztrációs és technológiai ismereteket adnak át a helyi vállalkozásoknak stb. A sikeres innovatív vállalkozási projektek nagyobb és rendszeresebb reklámot érdemelnek. |
1.4.5 |
A magánszektor fejlesztése érdekében nagyobb mértékben támogatni kell a képzést és az alapvető technológiákkal kapcsolatos ismeretek megszerzését, főképpen a kevéssé képzett munkavállalók érdekében. |
1.4.6 |
Az EGSZB a fiatal vállalkozóknak szóló Erasmus program kiterjesztését ajánlja a fejlődő országokból származó érdekelt személyekre, illetve új program létrehozását hasonló célkitűzésekkel, és ennek a szükséges pénzeszközökkel való ellátását. |
1.4.7 |
Külön figyelmet kellene szentelni a bányászatnak és nyersanyagiparnak, ahol szigorúan be kellene tartani a követelményeket a környezetvédelem, a munkavállalók szociális körülményei, vagy az állam gazdasági fejlődésének fenntarthatósága területén. |
1.4.8 |
A fejlődő országoknak gyakran nincs a kkv-k fejlesztésével kapcsolatos stratégiája, és a fejlesztési együttműködésnek lehetővé kellene tennie ennek a hátránynak a hatékonyabb kiküszöbölését. Az Európában a kkv-knak nyújtott támogatással kapcsolatban szerzett tapasztalatokat célirányos és hatékony módon kellene átadni a fejlődő országoknak. |
2. A vélemény legfontosabb tételei
2.1 |
Maroš ŠEFČOVIČ európai biztos levélben fordult az EGSZB elnökéhez, amelyben tudatta vele, hogy az Európai Bizottság javaslatokat dolgoz ki a magánszektor minél hatékonyabb bevonására a 2015 utáni fejlesztést célzó globális partnerségbe, és arra kéri fel az EGSZB-t, hogy készítsen feltáró véleményt a magánszektor szerepéről az intelligens, fenntartható és inkluzív fejlődés felgyorsítására az említett időszakban, mely témáról jelenleg viták folynak az ENSZ-en belül. |
2.2 |
REX/372 számú (1), a „Méltó életet mindenkinek: A szegénység felszámolása és a világ fenntartható jövőjének biztosítása“ című európai bizottsági közleményre írt véleményében az EGSZB egy sor ajánlást fogalmazott meg a civil társadalom bevonására a fenntartható fejlődés 2015 utáni kritériumainak kidolgozásába, megvalósításába és utókövetésébe globális szinten. |
2.3 |
Az EGSZB a fejlesztési együttműködéssel és a külső együttműködéssel kapcsolatos véleményeinek (2) keretében már hosszú ideje számos munkát szentel a problémának, és egy sor tapasztalatot és konkrét ismeretet szerzett saját kezdeményezéseinek köszönhetően, amelyeket az AKCS országokkal, az Euromeddel, a keleti partnerséggel, a nemzetközi kereskedelmi tárgyalásokkal és más, a fejlődés problematikáját érintő területekkel kapcsolatos kérdésekben dolgozott ki. Ennek eredményeit teljes mértékben kamatoztatta a jelen vélemény kidolgozása során. |
3. Általános észrevételek
3.1 |
A magánszektor – amennyiben betartja a fejlesztési együttműködésre vonatkozó nemzetközi alapelveket – lényeges szerepet tölthet be a szegénység elleni világszintű küzdelemben, mivel munkahelyeket teremt, javakat és szolgáltatásokat hoz létre, jövedelmeket és hasznot generál, valamint az általa befizetett adókkal hozzájárul a közterhek fedezéséhez. A hivatalos fejlesztési segélyek 2015 után is a fejlődés fontos előremozdítói lesznek, de egyedül nem lesznek elégségesek a szegénység megszüntetésére (3). |
3.2 |
A millenniumi fejlesztési célok esetében hiányzott az elérés módjának világosabb definíciója, hiányoztak a kölcsönös kapcsolatok és a magányszektor fejlesztésben betöltött szerepe el lett hanyagolva (4). A magánszektort sokkal jobban be kell vonni a 2015 utáni jövőbeni fejlesztési keretbe, mind stratégiai partnerként, mind a fenntartható növekedés motorjaként, mindezt a növekedést támogató mindhárom pillér (melyek közül az első a gazdasági, a második a társadalmi, a harmadik pedig a környezetvédelmi) esetében, amelyek nemcsak mennyiségi, hanem minőségi mutatókon is alapulnak. |
3.3 |
A civil szervezetek (5) a magánszektor fejlesztési együttműködésben való részvételével kapcsolatban az előnyökre és a kockázatokra egyaránt felhívják a figyelmet. Az említett kockázatok megszüntetéséhez szükséges, hogy a fejlődést elősegítő eszközöknek köszönhetően a magánszektornak nyújtott támogatás az átláthatóság, a hatékonyság, a befektetett eszközök megalapozottsága, a közbeszerzések nyitottsága és a közhivatalnokok minden érdekelt fél iránti felelősségének elvein alapuljon az elfogadott fejlesztési stratégia végrehajtásának érdekében. |
3.4 |
A magánszektorba beletartoznak az egyéni vállalkozók, a mikrovállalkozások, a kis- és középvállalkozások, valamint nagy nemzetközi vállalatok, szövetkezetek és más szociális gazdasági vállalkozások, pénzintézetek. Tágabb értelemben a magánvállalkozások alkalmazottai és azok szakszervezetei, valamint a magánprojektekben részt vevő nem kormányzati szervek is ebbe az ágazatba tartoznak. A tevékenységüket legálisan végző magánvállalkozások mellett főként a fejlődő országokban kiterjedt informális magánszektor működik. A fejlesztési támogatások megállapításakor figyelembe kell venni az egyes magánvállalkozási formák közötti különbségeket és tevékenységeik hatását a fejlődésre, méretük, tevékenységi területük és az adott állam fejlettségi szintjének függvényében (kevésbé fejlett, közepesen fejlett, fejlődő vagy még nehéz helyzetben lévő állam). |
3.5 |
A magánszektort a civil társadalom képviselőivel együtt aktívan be kellene vonni az új fenntartható fejlődési célkitűzések meghatározásába az egyes államokban; hozzá kellene járulnia továbbá a 2015 utáni, fenntartható fejlődéssel kapcsolatos új célkitűzésekhez annak érdekében, hogy vállalja a rá eső felelősséget azok végrehajtásakor. Ezeknek a célkitűzéseknek illeszkedniük kellene a millenniumi fejlesztési célkitűzések meghosszabbításába, konkrétnak és mérhetőnek kell lenniük, és magukban kell foglalniuk a víz, a mezőgazdaság, az élelmiszerbiztonság, az energia, a közlekedési infrastruktúrák, az oktatás, az egészségügyi ágazat, a digitális gazdaság, a nemek közötti egyenlőség és a társadalmi egyenlőség területeit. |
3.6 |
El kellene ismerni, hogy a magánszektor az új fejlesztést célzó globális partnerség lényeges alkotóeleme. Kívánatos lenne egy platform létrehozása az európai munkáltatók és munkavállalók részvételével, amely más érdekelt felek, köztük a civil társadalom képviselői előtt is nyitva állna, és amelynek célja az európai uniós és pénzügyi intézmények képviselőivel folytatott párbeszéd lenne a magánszektor részvételéről a nemzetközi fejlesztési együttműködésben. |
3.7 |
Az adományozó államok magánszektora a hivatalos fejlesztési támogatás által fizetett szolgáltatások és felszerelések biztosításával, a fejlesztési támogatás emberbarát okokból történő közvetlen nyújtásával, az állami szektorral és a nem kormányzati szervekkel közös projektek keretében, valamint olyan projektek befektetőjeként vesz részt a fejlesztési együttműködésben, amelyek a vállalkozással kapcsolatos érdekeltségükön felül jelentős hatással vannak a fejlődésre is. Elsősorban az innovációra irányuló projekteket kell támogatni innovációs kapacitások, tanácsadási szolgáltatások, valamint vállalkozások inkubátorházainak és klasztereinek a rendelkezésre bocsátásával a kedvezményezett országokban. A közbeszerzéseknek és a fejlesztési projekteknek átláthatóaknak és nyitottaknak kell lenniük. |
3.8 |
A magánszektor fejlődéshez való hozzájárulásának ki kellene terjednie a korlátozások nélküli társadalom támogatására is; ez segítene megszüntetni a veszélyeztetett polgári csoportok (mint a fogyatékkal élők, a nők, az idősek, az ideiglenesen sebezhető helyzetben lévők) szegénységét. Ebben a tekintetben az európai szociális partnerek által 2010 márciusában megkötött inkluzív munkaerőpiacról szóló keretszerződés inspirációként szolgálhat ennek az igénynek a jövőbeni fejlesztési keretbe történő integrálásához. |
3.9 |
A fejlődő országokban ahhoz, hogy a magánszektor betölthesse szerepét a fejlődésben, szisztematikus segítséget kell kapnia. Ez az oka a magánszektor fejlesztésére szánt hivatalos fejlesztési támogatás növekvő részarányának. Ez a növekedés azonban nem valósulhat meg a legkevésbé fejlett országoknak nyújtott hivatalos fejlesztési támogatás kárára; ez utóbbiak ebben az esetben nem tudnák megoldani legégetőbb problémáikat. |
3.10 |
A nagy vállalkozások magánbefektetései a fejlődés szempontjából fontos projektekbe alkalmat jelentenek arra, hogy megvalósításukba bevonják a már létező vagy új helyi kis- és középvállalkozásokat, ami lehetővé teszi ezek számára, hogy a fejlettebb országokból származó partnerekkel való együttműködésnek köszönhetően technikai tudásra tegyenek szert és hozzáférjenek a megfelelő fejlett technológiákhoz. A multinacionális vállalatoknak tiszteletben kell tartaniuk az ENSZ, az OECD és más nemzetközi szervezetek által lefektetett elismert alapelveket (6). |
3.11 |
A fejlődő országokban, csakúgy, mint a világ más részein is, a kis- és középvállalkozások jelentik a legfőbb fejlesztési potenciált, melynek felszabadítására főként mikrohiteleket és kedvezményes kölcsönöket kellene felhasználni az európai és nemzetközi fejlesztésfinanszírozási intézmények részéről. Ezenkívül a menekültek átutalt megtakarításai és más pénzügyi eszközei fontos befektetési forrást jelentenek, és arra lenne szükség, hogy ezeket ösztönzések által nagyobb mértékben irányítsák az adott állam fejlesztési szükségletei felé. |
3.12 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság „2015 után: A szegénység felszámolása és a fenntartható fejlődés finanszírozásának átfogó és integrált megközelítése felé“ (7) című közleményében bemutatott ötleteket és azt kéri, hogy a magánszektort és a szervezett civil társadalmat vonják be az finanszírozás integrált megközelítésével kapcsolatban javasolt vitába. |
3.13 |
A hivatalos fejlesztési támogatást legfőbb költségnövekedési tényezőként kellene alkalmazni a magántőke bevonása érdekében a fejlődő országokban tett befektetésekbe. Az innovatív eszközöknek, például a blendingnek (a források ötvözésének), a különböző garanciamechanizmusoknak és a csökkentett kamatlábaknak ezt a célt kellene szolgálniuk. A hivatalos fejlesztési támogatás összegének kiszámításakor figyelembe kellene venni a fejlődő országokban tett befektetésekre nyújtott állami garanciákat. Az ily módon nyújtott magántőke-támogatásokat világosan megfogalmazott feltételekkel és mutatókkal kellene kiegészíteni, amelyek figyelembe veszik a fejlődés fenntartható jellegét, a környezetvédelmet, a zöld gazdaságot, a munkahelyteremtést, a termelés minőségének növelését, a gazdálkodással kapcsolatos tudás átadását a magánszektornak stb. |
3.14 |
A befektetéseknek nagyobb mértékben kell a szolgáltató ágazat (mint a banki ágazat, a biztosítások, a telekommunikációs szolgáltatások, a közlekedés és más, vállalkozásokat segítő szolgáltatások) megerősítésére irányulniuk, mely szolgáltatások nélkül az ipar és a mezőgazdaság nem fejlődhetne egészségesen. Ennek keretében az államnak ügyelnie kell a versenykörnyezet tiszteletben tartására és megfelelő védelmet kell biztosítania a befektetések számára. |
3.15 |
A magánszektor és az állami szektor közötti partnerségek alapvető eszközökké válhatnak a fejlesztési stratégiák végrehajtásában, mivel a közpénzek támogatásának mechanizmusát ötvözik a magánbefektetési kezdeményezésekkel a végső kedvezményezettek fejlesztési szükségleteinek megfelelően. Ezeknek a projekteknek a sikere átlátható tájékoztatást és nyílt kommunikációt feltételez az érdekelt felekkel. |
4. Kedvező vállalkozói környezet megteremtésének támogatása
4.1 |
A kedvezményezett fejlődő országokban egy sor alapvető követelmény szükségeltetik ahhoz, hogy a magánszektor létezhessen, és hogy megfelelően végezhesse tevékenységeit annak érdekében, hogy betöltse a fejlődésben játszott szerepét. A fejlesztési együttműködésnek ezért még inkább a vállalkozói környezet folyamatos javítását kellene megcéloznia, ez ugyanis elősegítené a vállalkozások alapítását és fellendítését, csökkentené a bürokrácia elburjánzását, megerősítené az átláthatóságot és így visszafogná a mindig jelenlévő korrupciót. A jogállam megerősítése ösztönzi a külföldi és helyi beruházókat, és hozzájárul a helyi gazdaságok bővüléséhez. |
4.2 |
Az egészséges vállalkozói környezet megteremtésének a piaci mechanizmusokon kell alapulnia, ideértve a gazdasági versenyt, a nagy teljesítményű pénzügyi piacokat, a bíróságok függetlenségét, a hatályos jogszabályok általános alkalmazását, elsősorban a kereskedelem területén, végül a nemzetközi kereskedelmi szabályoknak és a szellemi tulajdonjognak a tiszteletben tartását. Tiszteletben kell tartani a helyi kulturális szokásokat, mindaddig, amíg nem teszik kétségessé a gazdasági versenyt, és amíg nem vezetnek korrupcióhoz és az alapok meddő újraosztásához. |
4.3 |
A fejlesztési együttműködés keretén belül a vállalatok társadalmi felelősségvállalását a vállalatok önkéntes kezdeményezéseként és az etikus vállalkozói magatartáshoz való csatlakozásukként kell érteni. A világszerte elismert elvek alapvető keretén (8) belül a vállalatok maguk választják meg a gazdasági tevékenységüknek megfelelő rendelkezéseket. Ennek a keretnek a meghatározása lehetővé teszi majd az ágazat többi vállalatával való igazságos versenyt. |
4.4 |
A magánszektor munkahelyeket teremt és így hozzájárulhat a szegénység felszámolásához; ezzel egy időben azonban az alapvető gazdasági és szociális jogokat is tiszteletben kell tartania. Szigorúan alkalmazni kell az ILO fő egyezményeit (egyesülési szabadság és kollektív tárgyalás, a kényszer- és gyermekmunka, illetve a foglalkoztatással kapcsolatos bármely diszkrimináció tiltása). |
4.5 |
Az új munkahelyeket az ILO tisztességes munkára vonatkozó menetrendjének megfelelően kell létrehozni, amely előírja, hogy a munkahelynek szabadon választhatónak kell lennie, a munkavállalónak szociális védettséget kell élveznie, a munkaadónak tiszteletben kell tartania a munkavállalók alapvető jogait és meg kell teremteni a szociális párbeszédet. Fontos ugyanakkor, hogy valamennyi beruházó, és főleg azok, akik fejlesztési célú állami támogatásban részesülnek, projektjeik megvalósításakor szigorúan tiszteletben tartsák ezeket az elveket, és ilyen irányú jótékony hatást gyakoroljanak partnereikre. |
4.6 |
A fejlődő országokbeli adminisztráció intézményi kapacitásaira irányuló fejlesztési programoknak meg kellene erősíteniük a jogállamiság elveit és hozzá kellene járulniuk a vállalkozói környezet javításához, valamint a helyi vállalatok felvevőképességének növeléséhez. Ezeket a programokat a szociális partnerekkel és az érintett nem-kormányzati szervezetekkel való szoros együttműködésben kellene kidolgozni. |
5. A magánszektor és a fejlesztés hatékonyabb összekapcsolása
5.1 |
A donorországokbeli kereskedelmi kamarákhoz, szakmai szervezetekhez és csoportosulásokhoz, munkaadói szövetségekhez és szociális gazdasági szervezetekhez hasonló vállalkozói szervezeteket a projekt ciklusának valamennyi szakaszában aktívan be kellene vonni a fejlődő országokbeli magánszektor támogatási programjaiba. Ennek érdekében olyan programot kell kialakítani, amely támogatná majd a kis és közepes vállalatok képviseletével megbízott helyi szervezeteket, és lehetővé tenné előbbieknek a marketing területén való tapasztalatszerzést, az ellátási, a tanúsítási, a logisztikai láncokba való beépülést stb. |
5.2 |
A fejlődő országokbeli vállalkozói szervezeteknek szakértelemre kell szert tenniük annak érdekében, hogy fejleszteni tudják a vállalkozói környezetet, megerősítsék felsőbb fórumaik demokratikus irányítását, új tagokat szerezzenek és aktívan kommunikáljanak utóbbiakkal. Kihasználva az EU-n belüli hasonló partnerszervezetek aktív közreműködését, támogatni kell kapacitásépítésüket. Az EU külső cselekvéseihez tartozó segélyprogramoknak így azt a technikai segítségnyújtást is finanszírozniuk kellene, amelyet az európai vállalkozói szervezetek nyújtanak partnereiknek. |
5.3 |
A magánszektor fejlesztésének magában kellene foglalnia a vállalkozóknak szóló képzési modulokat is, a fejlett országokban letöltendő gyakorlatokat is ideértve. Az EGSZB azt kéri, vizsgálják meg a fiatal vállalkozóknak szóló Erasmus program kiterjesztésének lehetőségét a fejlődő országokbeli érdekelt személyekre, vagy dolgozzanak ki egy hasonló célkitűzéseket tartalmazó programot és különítsék el a megvalósításához szükséges megfelelő pénzügyi forrásokat. |
5.4 |
Nagyobb mértékben támogatni kell a képzést és az alapvető technológiákkal kapcsolatos ismeretek bővítését, főképpen a kevéssé képzett munkavállalók érdekében. Hosszú idő óta hiányoznak a szakmai képzési programok, a donorországok elsősorban a felsőoktatás területén nyújtanak ösztöndíjakat. Mégis, az iparban és más ágazatokban a magánszektornak elterjedt szakmai kompetenciákra van szüksége, amelyeket a hagyományos tanulási keretben lehet megszerezni, valamint néhány olyan munkamódszerre, amelyekre akkor van szükség, ha a munkaadó egy külföldi beruházó, vagy egy vegyes tulajdonú vállalat. |
5.5 |
A fejlesztési támogatásnak még inkább segítenie kellene az innovatív projekteket és az új vállalkozási modelleket, amelyek előnyben részesítik a befogadást, és amelyek a magánszektor és a nem-kormányzati szervezetek között együttműködés széles terét biztosítják. Példaként említhetjük az önkéntes szakértők kiküldését, akik a fejlődő országokban nyújtanak támogatást a vállalkozások fejlesztéséhez (9). A fejlesztést szolgáló és sikerrel koronázott innovatív vállalkozói projektek jelentősebb reklámozása hozzájárulna a tagállamok kölcsönös tapasztalatcseréjéhez. |
5.6 |
Kiemelt figyelmet kell fordítani a bányászatra és a nyersanyagiparra. A beruházási projekteknek olyan célkitűzéseket is figyelembe kell venniük, mint a környezetvédelem, a munkavállalók szociális feltételei és a fejlődés fenntarthatósága. A kedvezményezett országok állami és helyi önkormányzati szolgálatainak meg kell határozniuk valamennyi tevékenységi ágazat megfelelő keretét és őrködniük kell ezeknek a tiszteletben tartásán, különösképpen az adófizetési kötelezettségek teljesítését tekintve. A támogatásnak lehetővé kellene tennie ennek a rendszerszintű megközelítésnek a kidolgozását, olyan optimális szabályokat határozva meg, amelyek korlátozzák a túlzott adminisztratív terhet és megelőzik a korrupció terjedését. |
5.7 |
A fejlesztési támogatásnak az élelmiszerek és a nyersanyagok feldolgozásának javítása érdekében ösztönöznie kellene a fenntartható mezőgazdaságot és a helyi feldolgozóipart. Bátorítani kellene a mezőgazdasági termékeket feldolgozó és az ellátási láncba beépítő mezőgazdasági termelők és a kistermelők szövetségeinek a létrehozását. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Az EGSZB véleménye a következő témában: Méltó életet mindenkinek: A szegénység felszámolása és a világ fenntartható jövőjének biztosítása, HL C 271., 2013.9.19.,144–150.o.
(2) Lásd az EGSZB következő véleményeit: EU-Afrika stratégia (2009) HL C 77, 2009.3.31., 148–156. o., Kereskedelem és élelmezésbiztonság (2010) HL C 255, 2010.9.22., 1–9 o., Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az általános tarifális preferenciák rendszerének alkalmazásáról (2012) HL C 43, 2012.2.15., 82–88. o., Változtatási program: az EU fejlesztéspolitikájának hathatósabbá tétele; és a harmadik országoknak nyújtott uniós költségvetés-támogatás jövőbeni megközelítése (2012) HL C 229, 2012.7.31., 133–139.o., A civil társadalom részvétele az Európai Unió fejlesztési politikáiban (2012) HL C 181, 2012.6.21., 28–34.o., Szociális védelem az Európai Unió fejlesztési együttműködésében (2013) a HL-ban még nem jelent meg.
(3) Csak néhány fejlődő ország érte el vagy haladta meg azt a célkitűzést, hogy bruttó hazai termékük 0,7 %-át fordítsák hivatalos fejlesztési támogatásra.
(4) Lásd: Az OECD gazdasági és ipari konzultatív bizottsága (BIAC): „Preliminary Perspectives for the Post-2015 Development Agenda“ (Előzetes kilátások a 2015 utáni fejlesztési menetrendben), 2013. február.
(5) Nemzetközi Szakszervezeti Szövetség: http://www.ituc-csi.org, Concord: http://www.concordeurope.org,The Donor Committee for Enterprise Development: http://www.enterprise-development.org/page/french.
(6) Az ENSZ „üzleti és emberi jogokra vonatkozó irányadó elvei”, az OECD által a multinacionális vállalatok részére kiadott irányelvek, a kitermelő iparágak átláthatóságára vonatkozó kezdeményezés, valamint az OCDE útmutatója a konfliktusövezetekből vagy kockázati területekről származó ásványkincsekért felelős ellátási láncokkal kapcsolatos eljárási gondosságról.
(7) COM(2013) 531 final, 2013. július 16.
(8) Így például az ISO 26000 szabvány, a felelős beruházás hat elvére vonatkozó ENSZ-kezdeményezés.
(9) Lásd például az Ex-Change közérdekű szövetséget: http://www.ex-change.be.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/6 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Fenntartható változás az átalakulóban lévő társadalmakban (feltáró vélemény)
2014/C 67/02
Előadó: ANDRIS GOBIŅŠ
2013. április 15-én a litván elnökség úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Fenntartható változás az átalakulóban lévő társadalmakban.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2013. szeptember 25-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 70 szavazattal 1 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
Semmi sem állandó, csak a változás maga – Hérakleitosz
1. Ajánlások
1.1 |
Az EU, annak tagállamai és az ezekben élő civil társadalmak páratlanul gazdag forrásai az átalakulással kapcsolatos tapasztalatoknak. Ezeket a tapasztalatokat jobban fel kellene használni arra, hogy Európában, az EU-val szomszédos országokban és az egész világon stabilitást teremtsünk – változások segítségével. |
1.2 |
Az EU vezető szerepet tölt be a 2015 utáni fejlesztési menetrendről szóló aktuális ENSZ-tárgyalásokon. Fontos, hogy szolidaritáson és koherens szakpolitikákon alapuló, konkrét előremutató lépések mellett emeljen szót. Ezt figyelembe kell venni, ahogy az EGSZB korábbi idevágó véleményeit is (1). |
1.3 |
Az EU-ban és az EU számára az átalakulásokkal kapcsolatban rendelkezésre álló tapasztalatokat fel kell használni a gyakorlatban. Az EU-nak hatékonyabban kell rendszereznie az átalakulással kapcsolatos pozitív és negatív tapasztalatait, a rendelkezésre álló támogatási eszközöket és az érintett szereplőkre vonatkozó adatokat. Cselekvési tervet kell kidolgozni az átalakulással kapcsolatos tapasztalatoknak a távlati tervezési folyamatban történő felhasználására. Az átalakulás során szerzett tapasztalatokat összegző online adatbázist (European Transition Compendium) és az újabb keletű uniós dokumentumokban szereplő egyéb javaslatokat haladéktalanul meg kell valósítani. |
1.4 |
Fontos, hogy az EU külpolitikája erősebbé váljon, határozottabb részvételi alapon működjön, illetve nyitott, hatékony és koherens legyen. A politikának az emberi jogok, az alapvető szabadságok (köztük az egyesülési és a békés gyülekezési szabadság) és a jogállamiság előmozdítását kell céloznia, és elő kell segítenie egy támogató és demokratikus környezet létrehozását ahhoz, hogy az egyes emberek és a civil társadalmi szervezetek részt vehessenek a politikák kialakításában és a végrehajtás nyomon követésében. Távlati szemléletre van szükség. |
1.5 |
Az EU-ban és az EU partnerországaiban alapvetően fontos szerepet kell hogy játsszon a civil társadalom és a politikai körök. Egyetlen partnerségi megállapodást, támogató programot vagy juttatást sem volna szabad jóváhagyni úgy, hogy nem folytattak strukturált párbeszédet a civil társadalommal – különösen a szervezett civil társadalommal –, az uniós partnerségi elv értelmében. Kiemelt hangsúlyt kell fektetni arra, hogy a partnerországok különböző társadalmi csoportjait – köztük a kisebbségeket és a távoli régiók lakosait – bevonják, és párbeszédet folytassanak velük. |
1.6 |
Jelenleg – diszkriminatív, adminisztratív és egyéb szabályok miatt – a fenntartható fejlődés számos lehetséges támogatója elesett attól a lehetőségtől, hogy uniós támogatást kapjon. A (manipulációnak mozgásteret nem engedő) pozitív megkülönböztetés és az az elvárás, hogy a fejlesztési projektekbe vonjanak be az átalakulások terén friss tapasztalattal rendelkező partnereket, nélkülözhetetlen ahhoz, hogy a jelenlegi értékelések szerint gyengébb pozíciójú szereplők is egyenlő esélyeket kapjanak. Az első helyen a projektek és az eredmények színvonala kell hogy álljon. |
1.7 |
Új együttműködési mechanizmusokat kell kidolgozni, a meglévőket pedig ki kell bővíteni – pl. globális ikerintézményi projektek, Taiex, Erasmus+, új csereplatform stb., lásd különösen a 3.3.4., 3.3.6., 3.3.7. és 3.3.8. pontot. |
1.8 |
A támogatásokból ki kell zárni az olyan szereplőket, amelyek önkényuralmi rendszerekkel és/vagy nem demokratikus gyakorlatokkal (pl. GoNGO-k, sárga szakszervezetek stb.) kapcsolhatók össze. |
1.9 |
Általánosságban az a fontos, hogy a partnerországokban a társadalom széles köre kapjon átfogó támogatást. |
1.10 |
A demokratikus változás, a fenntartható fejlődés, az inkluzív gazdasági növekedés és a stabil piac alátámasztásához, illetve a jólét és a foglalkoztatás növeléséhez a jó kormányzás és a határozottan jogalapú megközelítés jelenti a legbiztosabb utat. A gyakorlatból kiderült, hogy az erős – és főként jól szervezett – civil társadalom tekinthető a siker legjobb garanciájának. |
2. Általános megjegyzések
2.1 |
Az EGSZB támogatja a fenntartható fejlődés átfogó szemléletét. Ahogy az EU Tanácsa is megállapította, e szemlélet magában foglalja „a demokratikus kormányzást, az emberi jogokat és a jogállamiságot, a gazdasági és szociális jólétet, valamint a békét és a stabilitást.” (2) |
2.2 |
Az átalakulást röviden olyan folyamatként lehet leírni, melyet stabilizálódás, a demokrácia támogatása, intézmény- és kapacitásfejlesztés, a gyakorlatban bevált megoldások átadása és a reformok megszilárdítása jellemez, hogy a változás tartós lehessen. Alapja a szolidaritás és az aktív szerepvállalás az egyének, a civil szervezetek, a kormányzat és egyéb szereplők részéről. |
2.3 |
Az átalakulóban lévő társadalmakkal folytatott együttműködés szempontjai közül már több is szerepelt az EGSZB napirendjén (3). Jelen vélemény célja, hogy messzebbre tekintsen, mint a meglévő anyagok, és foglalkozzon az EU Tanácsa litván elnökségének különleges, valamint az európai civil társadalom általános érdeklődésére számot tartó területekkel (ezen belül hozzájáruljon a 2013 novemberében Vilniusban megrendezésre kerülő keleti partnerségi csúcstalálkozóhoz és az európai fejlesztési napokhoz). |
2.4 |
Az EU partnerországaiban megfigyelhető új fejlemények szintén okot adnak arra, hogy frissítsük az eddigi politikákat. Az EGSZB továbbra is aggódik amiatt, hogy mennyiben fenntartható a fejlődés az EU keleti szomszédságához tartozó országok némelyikében, illetve a földközi-tengeri és más partnerországokban. Sok előremutató változást figyelhetünk meg a nyugat-balkáni térségben (kiemelve Horvátország uniós csatlakozásának jelentőségét). |
3. Segítség az EU-nak tapasztalatai eredményesebb átadásában
A fenntartható fejlődés és a demokratikus átalakulás egyik legfontosabb motorja a belső késztetés és kereslet lehet, amit az EU támogathat, ha az európai államok tekintetében egyértelműen a nyitott kapuk politikáját folytatja, az Európán kívüli államok és társadalmak tekintetében pedig más privilégiumokat helyez kilátásba.
3.1 Az átalakulást célzó uniós politikák jobb összehangolása
3.1.1 |
A fenntartható változáshoz jobban össze kellene hangolni az egy adott régióra vagy szakpolitikára irányuló különféle uniós politikákat, programokat és tevékenységeket, mert ez kedvez a szinergiának és a következetességnek. Még tovább kell fejleszteni az EU külső fellépésekre irányuló kapacitását, hogy a közös európai értékeket és célokat hatékonyan lehessen támogatni egy ténylegesen európai szinten (4). |
3.1.2 |
Biztosítani kell és körültekintőbben nyomon kell követni „a politikák fejlesztési célú koherenciáját”. A szakpolitikai koherenciának az Európai Unió működéséről szóló (a Lisszaboni Szerződés által módosított) szerződés 208. cikkében lefektetett kötelezettsége kell hogy vezérelje a külső fellépés eszközeire vonatkozó szabályok kidolgozását és végrehajtását, így ez kifejezetten érvényesítendő minden uniós politikában, programban és tevékenységben. Az új uniós kezdeményezések következetességét kivétel nélkül mindig meg kell vizsgálni. Az összes programnak (valamint ezek végrehajtásának és költségvetésének) tükröznie kellene az emberi jogokkal és a fejlesztéssel kapcsolatos uniós nemzetközi kötelezettségvállalásokat és kötelességeket (köztük az ENSZ-nek a fejlesztés emberi jogokon alapuló megközelítéséről szóló közös egyetértési nyilatkozatát), és a leginkább marginalizálódott és kiszolgáltatott helyzetű emberekre kellene koncentrálnia. Ezenkívül folyamatosan ügyelni kell arra, hogy az átalakulás és az Unióhoz való közeledés során az egy adott szakpolitikai területen elért haladás ne okozzon visszalépést más területeken. |
3.1.3 |
A közvetlen vagy közvetett külső hatással járó, az EU vagy tagállamai által már alkalmazott eszközök (például támogatások, pályázatok és programok stb.) felhasználóbarát áttekinthetősége érdekében platformot kell létrehozni, melyet esetleg az „Európa Önökért” portállal párhuzamban/együttműködésben lehetne működtetni. Tenni kell azért, hogy kisebb (köztük szubregionális) szervezetek számára is rendelkezésre álljon információ. Célcsoportnak kell tekinteni emellett az uniós tagállamokban és az átalakulóban lévő társadalmakban működő intézményeket is. A platformot érdemes lenne például egy hírlevéllel vagy Twitter-bejegyzések segítségével is támogatni. |
3.1.4 |
Az EU-nak törekednie kellene arra, hogy szinergiák létrehozása érdekében összefogja és koordinálja az uniós és tagállami tevékenységeket a partnerországokban, illetve elkerülje a túlzott belső versenyt. A tagállamok fontolóra vehetnék, hogy megosszanak bizonyos hatásköröket, és saját területükön vagy a partnerországokban közös külső együttműködési mechanizmusokat dolgozzanak ki (gondolhatunk itt az átmenetet koordináló szakemberekre, fordítóközpontokra, jogi tanácsadó központokra, oktatási intézményekre stb.). |
3.2 Az érdekelt felek bevonása előfeltétel a változások fenntarthatóságához
3.2.1 |
Az EU külső fellépésre vonatkozó mechanizmusait – amennyire csak lehetséges – inkluzív és átlátható, részvételen alapuló módon kell kialakítani, hogy a fejlődést és az együttműködést minden részt vevő fél közös ügynek tekintse. E tekintetben egyelőre sok a hiányosság. Meg kellene vizsgálni a partnerségi elvnek a civil társadalom és a hatóságok összefogására irányuló lehetőségeit, többek között a támogathatóság előfeltételeként. |
3.2.2 |
A civil társadalom és a politikai körök képviselőinek szoros és lehetőleg strukturált bevonása a reformok melletti hosszú távú elkötelezettség előfeltétele. Lásd az 1.5. pontot is. Az uniós és partnerországbeli civil szervezetek, köztük szociális partnerek szerepvállalására minden fejlesztési és együttműködési tevékenység tervezéséhez és megvalósításához szükség van. A már működő partnerségeket meg kell erősíteni, és újakat kell fejleszteni. |
3.2.3 |
Az EGSZB szívesen segít ebben. Partnerei a világ minden táján értékes hozzájárulással szolgálhatnak, ahogy hasznosak lehetnek a már most rendszeresen megrendezett fórumok is. |
3.2.4 |
Az EU-nak többet kell tennie annak érdekében, hogy fejlessze az uniós és a partnerországbeli szereplők kapacitását. Ezt megteheti pénzügyi támogatás, tapasztalatcsere, oktatás/képzés és több más eszköz vagy program segítségével. |
3.2.5 |
Mind az EU-ban, mind a partnerországokban gondoskodni kell arról, hogy a különféle kormányzati és nem kormányzati szereplőknek egyenlő esélyük legyen a részvételre. Kerülni kell mindenfajta tartós, közvetlen vagy közvetett diszkriminációt. Ilyenek lehetnek a támogathatóság túlzottan szűk korlátai, a túlságosan szigorú előírások a projekt méretével és technikai jellemzőivel kapcsolatban, illetve a megkülönböztető adminisztratív szabályok, például az egyazon projekten dolgozó szakértők eltérő bérezése és/vagy adóztatása, a társfinanszírozási követelmények (a természetbeni hozzájárulások elfogadásának problémája), a versenytorzuláshoz vezető nemzeti lobbitevékenység stb. (5) Lásd az 1.6. pontot. |
3.2.6 |
A párbeszédhez és a részvételhez nagyobb mértékben kellene hasznosítani és támogatni a XXI. század technológiai lehetőségeit, köztük az e-kormányzást. Ki lehetne dolgozni egy egyedi „Demokráciatámogatás 2.0.” programot. |
3.3 További javaslatok uniós programokra és fellépésekre
3.3.1 |
Az uniós és az EU-val kapcsolatos finanszírozási és támogatási lehetőségek jelenlegi rendszerét gyakran bírálják amiatt, hogy feleslegesen bonyolult. Az EGSZB üdvözli azokat a beharangozott terveket, amelyek az uniós külső tevékenységeket finanszírozó eszközök, köztük az Európai Szomszédsági Támogatási Eszköz egyszerűsítését és gördülékenyebbé tételét célozzák 2014-től, és támogatja a források összevonását. |
3.3.2 |
A legfontosabb a minőség. Az átalakulással kapcsolatos konkrét szakértelmet, illetve a partnerországbeli igények megértésére és az ezekhez való alkalmazkodásra való képességet objektívan kell értékelni, és nagyobb súllyal kell figyelembe venni, mint a korábbi uniós projektek végrehajtásával kapcsolatos tapasztalatokat. |
3.3.3 |
Az EU külügyi (ezen belül fejlesztési) szakpolitikáinak kidolgozásakor jobban fel kell használni az EU meglévő tapasztalatait az átalakulások terén (6). A sikereket és a tanulságokat maradéktalanul rendszerezni és részletesen elemezni kell. A következtetéseket fel kell használni, teljes körűen beépítve őket a tervezési ciklus programjába. Konkrét nyomon követésre van szükség például oly módon, hogy a megszerzett tudást felhasználják az új operatív programok kidolgozásakor, illetve a projekttámogatások elosztásának és mértékének vizsgálatakor stb. |
3.3.4 |
Többek között tervezési céllal létre kell hozni az átalakulás során szerzett tapasztalatokat összegző online adatbázist (European Transition Compendium), és csatolni kell hozzá azoknak a – kormányzati és nem kormányzati – szakértőknek a jegyzékét, akik tapasztalattal rendelkeznek az átalakulás terén. A partnerek számára vonzóvá kell tenni a szakértők keresését, és széles körben népszerűsíteni kell, különösen a partnerországokban. Az Európai Bizottságnak és az EKSZ-nek útmutatót kellene készítenie az uniós delegációk számára az adatbázis tervezésben való felhasználásához (például ki lehetne kötni, hogy az uniós tevékenységekben részt vevő szakértőknek információforrásként igénybe kell venniük). |
3.3.5 |
Az Európai Bizottságnak cselekvési tervet kellene készítenie arról, hogy a távlati tervezésben hogyan használható fel hatékonyabban az EU átalakulás során szerzett gazdag tapasztalata. Ennek segítségével könnyebben biztosítható, hogy a tapasztalatokat szisztematikusan felhasználják azokon a területeken, ahol szükséges. Az Európai Bizottságnak emellett elegendő adminisztratív erőforrást kellene szánnia a terv végrehajtására. |
3.3.6 |
Az átalakulással kapcsolatos tapasztalatok megosztását segítő számos létező eszközt figyelembe véve ajánlatos volna, ha az Európai Bizottság átfogó eljárást dolgozna ki a tapasztalatok egy helyen történő gyűjtésének és ismertetésének irányításához, például egy közös platform vagy struktúra keretében. |
3.3.7 |
Meg kellene fontolni a keresletalapú uniós szakértői szervek, pl. a SOCIEUX vagy a MIEUX további bővítését. Az ilyen szervek kiválóan segítik a partnerországok igényeire való gyors reagálást. Az igényekre épülő, tapasztalatcserére és más programokra irányuló meglévő mechanizmusok – különösen a TAIEX, az ikerintézményi program és az Erasmus+ – földrajzi hatókörét az egész világra (de különösen az AKCS-országokra) ki kell terjeszteni, de közben nem szabad csökkenteni a programokban jelenleg részt vevő országok projektjeinek tervezett finanszírozását. |
3.3.8 |
El kellene indítani egy nem kormányzati szervezetekre irányuló (hármas)ikerintézményi programot („NGO Twinning/Trioing”), amelyben az EU-15-ből legalább egy, az EU-13-ból egy és az adott fejlődő vagy átalakulásban lévő országból szintén egy partner venne részt (7). Támogatni kellene a magánszektor képviselői közötti tapasztalatcserét is. |
3.3.9 |
Fontos, hogy az Európai Fejlesztési Alap jobban segítse az uniós tagállamokban nemrégiben lezajlott átalakulásokkal szerzett tapasztalatok átadását. |
3.3.10 |
Ahhoz, hogy a tapasztalatokkal hatékonyam támogatni lehessen az átalakulást, az EU-nak és tagállamainak gondoskodniuk kell a megfelelő finanszírozásról és köztámogatásról. Az EGSZB megismétli továbbá, hogy 2015-ben, a fejlesztés európai évében a figyelemreméltó kérdések között kell szerepelnie az átalakulásnak, illetve az egyének, a civil társadalom és az állam szerepének. |
4. A fenntartható demokratikus reformok és fejlődés támogatása
Az uniós tagállamoknak az átalakulással kapcsolatban szerzett közelmúltbeli gazdag tapasztalatai az EU szomszédságában fekvő országokon túl is egyre fontosabbak és hasznosabbak, mivel a „keresleten alapuló megközelítés” térhódításával egyre gyakrabban használják fel őket. A demokrácia támogatása az EU kiemelt feladata kell hogy legyen.
4.1 Az EU különleges szerepe az átalakulás különböző szakaszaiban
4.1.1 |
A fenntartható fejlődés megvalósítása attól függ, hogy a partnertársadalmakban sikerül-e minél szélesebb körű konszenzust elérni. A demokrácia, a jó kormányzás, az alapvető szabadságok (köztük az egyesülés és a békés gyülekezés szabadsága, a szólásszabadság, a független média stb.), a polgári nevelés, valamint a nem formális és informális tanulás, a jogállamiság és a társadalmi igazságosság támogatása minden ágazatban és minden szinten elengedhetetlen. |
4.1.2 |
Nagyobb hangsúlyt kell fektetni a szakpolitikák és a projektek hatékonyságára és eredményeire. A projekteket ki kell egészíteni adminisztratív és operatív programokkal, illetve támogató intézkedésekkel az egyének számára. Hatékonyságot csak úgy lehet elérni, ha a partnerországokban jobban működik a koordináció. A tervezéshez támogatást és tanácsadást kellene nyújtani. |
4.1.3 |
Általános alapelvként és az EU hitelességének feltételeként alapvetően fontos a megkülönböztetésmentesség, az egyenlő bánásmód és a proaktív szerepvállalás az EU partnereit, illetve társadalmaik minden tagját illetően (ideértve az olyan csoportokat is, mint a nők, a kisebbségek stb.). A partnerország elvárásainak megfelelő szakpolitikai differenciálás természetesen kötelező és fejlesztendő. Az EU-nak ugyanakkor nem szabad elnézőbbnek lennie a „stratégiailag fontos” országokkal szemben kizárólag egyes, a fenntartható fejlődéssel össze nem függő érdekek miatt. Az EU-nak és partnereinek mindenképpen együtt kell működniük az emberi jogok tiszteletben tartása terén. |
4.1.4 |
Az EU képviselőinek feladata egyfelől, hogy közvetítsenek és segítséget nyújtsanak (helyi igények elemzése és a helyi érdekeltek közötti párbeszéd támogatása/előmozdítása), másfelől, hogy szakértőként lépjenek fel (korábbi tapasztalataik megosztása és az átalakulással kapcsolatos munkából leszűrt tanulságok megfogalmazása). |
4.1.5 |
Fontos, hogy a partnerországokban a társadalom széles köre kapjon átfogó támogatást. Jelenleg az uniós segítségnyújtás legfontosabb célcsoportjainak a kormányzati intézményeket, bizonyos esetekben pedig a civil szervezeteket (köztük a szociális partnereket), a fiatalokat és a kutatókat tekintik. A fenntartható fejlődéshez és a demokratikus átalakuláshoz átfogó támogatásra van szükség, ahogy nélkülözhetetlen a szoros együttműködés is a civil társadalomból, valamint azok vezetői közül és hálózataiból kikerülő „nagykövetekkel”, „hajtóerőkkel/menedzserekkel” vagy „tartós változást ígérő közéleti személyiségekkel”, de még ennél is tovább kell menni. Általános, széles körben hozzáférhető és mindenütt látható támogatást kell adni a partnereknek és társadalmaiknak. A szomszédos országok és az EU közötti kapcsolatok szorosra fűzésére és ezen országok támogatására nem szabad, hogy úgy tekintsenek, mint amiből csak néhány kiválasztott profitálhat. A látható előrelépések olyan területeken, mint az oktatás és a tudomány (pl. szakoktatási és -képzési reformok, gyermekeknek szánt tevékenységek stb. (8)), az alacsony kibocsátású gazdaság, az infrastruktúra és a közszolgáltatások (pl. IKT, egészségügy, játszóterek stb.), a tisztességes munka és színvonalas munkalehetőségek, a nemek közti egyenlőség, a szociálisan és gazdaságilag kiszolgáltatott helyzetűek és az őslakosság támogatása, a szociális mozgalmak és az üzletfejlesztést elősegítő környezet (pl. a szociális partnerek megerősítése és bevonása (9)) stb. előmozdítja a változást és az Európa-párti szemléletmód térnyerését. |
4.1.6 |
A demokratikus deficit jellemezte államokban elképzelhető, hogy a hivatalos intézmények számára vagy révén biztosított pénzeszközöket nem szociális célokra, hanem a rezsim támogatására költik el, és a helyi civil szervezeteknek nincs lehetőségük arra, hogy támogatást kérjenek, pedig a valóságban ők képviselik a demokratikus értékeket. Az Európai Demokrácia Alapítvány (EED) létrehozása kétségkívül fontos és régóta szükséges lépésnek tekinthető. Az EED azonban önmagában kevés e szerteágazó problémák megoldásához. A megoldás része lehet, hogy „átfogó módon térképezzék fel a régióban működő civil szervezeteket” és egyéb kedvezményezetteket (10). Nagyobb mértékben kell támogatni a helyi vagy informális alapon szerveződő civil társadalmat és kezdeményezéseket is – több uniós tagállamnak van tapasztalata a rugalmas projektfinanszírozással. Növelni kell egyben a civil társadalmon keresztül szétosztott támogatás százalékos arányát, különösen ha önkényuralmi rendszerekről van szó. |
4.1.7 |
Kiemelt figyelmet kell fordítani az átalakulás során kialakuló helyzetekre a Földközi-tenger déli és keleti térségének országaiban is, ahol a demokráciát, az emberi jogokat és a nők jogait súlyos veszély fenyegeti, és szem előtt kell tartani annak szükségességét, hogy az EU fokozottabban támogassa a civil társadalmat és a női szervezeteket. |
4.1.8 |
Általánosságban fontos, hogy az EU alapos elemzést készítsen a partnerországok felvevőképességéről és sajátosságairól, és ezekhez alkalmazkodjon. |
4.1.9 |
Az EU-nak át kell adnia azzal kapcsolatos szaktudását, hogy az átalakulás első szakaszának lezárultakor, amikor már sikerült elérni egy viszonylagos jólétet, miként lehet tartós külső és belső fejlesztési támogatást biztosítani többek között a civil társadalom számára. |
4.2 Inkluzív növekedés – az üzleti élet és a munkahelyek szerepe az átalakulóban lévő társadalmakban
4.2.1 |
Az inkluzív gazdasági növekedés és a stabil piac a magasabb jóléti és foglalkoztatási szinttel és az intelligens gazdasági liberalizációval együtt főszerepet kell hogy játsszon az átalakulóban lévő társadalmak fejlődésében (összhangban a 2015 utáni időszakról szóló vitákban említett „gazdasági átalakulás” koncepciójával). Nemzetközi megállapodások segítségével – olyan többoldalú keretek közt, mint a WTO, az OECD stb. – támogatni és védeni kell a biztonságos és vonzó befektetői környezetet. |
4.2.2 |
A fenntarthatóság kulcsa a jogállamiság – olyan független jogrendszer, amelyet nem aknázhat alá sem korrupció, sem pedig egy diktatórikus rendszer. Létfontosságúak a független, megfélemlítést elviselni nem kényszerülő civil szervezetek, az információhoz való hozzáférés, a szociális védelem, a méltányos foglalkoztatási lehetőségek, a tudományos-technikai együttműködés, az energiahatékonyság, az energetikai függetlenség és a környezetvédelem. |
4.2.3 |
Javítani kell a kereskedelmi feltételeken, és adott esetben mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásokat kell alkalmazni, amelyek célja az, hogy „a határokon túllépve” ösztönözzék a szabályoknak, elveknek, műszaki szabványoknak és ezek érvényesítésének az EU-hoz való folyamatos közelítését. Az uniós partnerországoknak azt a célt kellene kitűzniük, hogy erős és inkluzív gazdaságot építsenek, amely egyre kevésbé függ a külső segítségtől. Ezen a téren is elengedhetetlen a tapasztalatcsere. |
4.2.4 |
Önkényuralmi rendszerek esetén elsőbbséget kell adni a független vállalkozásokkal (illetve szakszervezetekkel és más civil szervezetekkel) folytatott párbeszédnek és ezek támogatásának. A kkv-k számára mindenféleképpen fontosabb szerepet kell biztosítani a fenntarthatóság, a jogállamiság és a gazdasági fejlődés terén. Kiegészítő szerepet kaphatnak a külföldi befektetői tanácsok és más civil szervezetek is. |
4.3 Kiegészítő észrevételek a nemzetközi fejlesztési partnerségről
4.3.1 |
Az EGSZB és más intézmények már korábban rámutattak arra, hogy az EU-nak, az ENSZ-nek és más nemzetközi szerveknek szorosan és hathatós módon együtt kell működniük a 2015 utáni időszakra vonatkozó fejlesztési menetrend kialakításában. |
4.3.2 |
Az EU-nak figyelembe kell vennie más közelmúltbeli fejleményeket is, például a nyílt kormányzati partnerség létrehozását (ebben az EGSZB szempontjából kiemelten fontos kezdeményezésben kifejezésre jut a korábban említett partnerségi elv). A tervezett transzatlanti kereskedelmi és beruházási partnerségnek és más hasonló megállapodásoknak a fejlesztési együttműködésre és az átalakulásra gyakorolt hatásait körültekintően fel kell mérni és nyomon kell követni. |
4.3.3 |
Jobban ki kell aknázni és támogatni kell az EU értékrendjét követő nemzetközi magáncégek és külföldi befektetők szerepét és lehetőségeit, az alapvető gazdasági és szociális jogok tiszteletben tartása szempontjából is. |
4.3.4 |
Fontolóra kellene venni egy átfogó tanulmány elkészítését, amely a nemzetközi alapítványok és civil szervezetek bevált gyakorlatait, illetve az átalakulóban lévő országokban általuk alkalmazott eszközöket vizsgálja. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Különös tekintettel az EGSZB következő tárgyban megfogalmazott véleményére: Méltó életet mindenkinek: A szegénység felszámolása és a világ fenntartható jövőjének biztosítása (2013. május 13.) és más idevágó véleményekre.
(2) A Külügyek Tanácsa 3218. sz. következtetéseinek 19. cikke, 2013. január 31.
(3) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.eesc-opinions-highlights.
(4) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az EU szerepe és kapcsolatai Közép-Ázsiával, valamint a civil társadalom hozzájárulása, HL C 248., 2011.8.28.
(5) Lásd például az Európai Parlament EXPO/B/AFET/2012/32. számú, 2012. évi tanulmányát.
(6) A Külügyek Tanácsa 3218. sz. következtetéseinek 19. cikke, 2013. január 31.
(7) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az átalakuló szomszédság új megközelítése, HL C 43., 2012.2.15.
(8) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az EU szerepe és kapcsolatai Közép-Ázsiával, valamint a civil társadalom hozzájárulása, HL C 248., 2011.8.28.
(9) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az átalakuló szomszédság új megközelítése, HL C 43., 2012.2.15.
(10) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz (IPA II) és az Európai Szomszédsági Támogatási Eszköz létrehozásáról, HL C 11., 2013.1.15., 80. o. Lásd még: Tájékoztató jelentés: A civil társadalom szerepe a demokráciát és a közös jólétet célzó partnerség végrehajtásában az euromediterrán térségben (REX/356).
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/11 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest: hogyan segíthető és ösztönözhető az Európai Unió összes tagállama polgárainak részvétele? (feltáró vélemény a litván elnökség felkérésére)
2014/C 67/03
Előadó: Giuseppe Antonio Maria IULIANO
2013. április 15-én a litván elnökség úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest: hogyan segíthető és ösztönözhető az Európai Unió összes tagállama polgárainak részvétele?
(feltáró vélemény a litván elnökség felkérésére).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2013. szeptember 25-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 110 szavazattal, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
Bevezetés
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a kezdetektől fogva kiemelt figyelmet szentel az önkéntességnek, ami a polgároknak a szolidaritás, a társadalmi kohézió és társadalmuk jobbá tétele iránti tettrekészségének gyakorlati megnyilvánulása. Az önkéntesség úgymond „egy társadalomban meglévő, még kiaknázatlan segítőkészség jele” és kézzelfoghatóan tükrözi az Európai Unió alapértékeit.
Az EGSZB számos véleményében foglalkozott az önkéntességgel kapcsolatos kérdésekkel, mind az országos, mind pedig az Unión belül határokon átnyúlóan megvalósuló fellépések szintjén, és az EGSZB volt az első uniós intézmény, amely javasolta az önkéntesség európai évének megszervezését. Mindemellett az EGSZB véleményeket dolgozott ki arról, hogy a civil társadalomnak milyen szerepe van az EU külügyi tevékenységeiben és a fejlesztési együttműködésben.
Ezért az, hogy az EU működéséről szóló szerződés 214. cikkének (5) bekezdése kifejezetten hivatkozik az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozására, mely később EU Aid Volunteers (az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata) kezdeményezés néven futott tovább, valamint az, hogy nemsokára rendeletet fogadnak el e kezdeményezés végrehajtásának szabályozására, időszerűvé teszik, hogy az EGSZB állást foglaljon a kérdésben, hogy az említett rendeletben és annak végrehajtásában figyelembe lehessen venni az európai civil társadalom nézeteit.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest (EVHAC), illetve EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata (Aid Volunteers) létrehozását, mivel megítélése szerint az előmozdíthatja az uniós polgárok humanitárius tevékenységekben való részvételét, különösen a civil társadalmi szervezeteken, például a szakosodott nem kormányzati szervezeteken (NGO) keresztül. |
1.2 |
Az EVHAC-nak azt is kell szolgálnia, hogy a humanitárius fellépések terén korábban nem túl aktív tagállamok is beszálljanak e tevékenységekbe. Ennek érdekében az EGSZB olyan konkrét fellépések bevezetését javasolja, amelyek mind ezen országok önkénteseinek részvételét, mind pedig szociális és humanitárius szervezeteik támogatását elősegítik. |
1.3 |
Annak érdekében, hogy a polgárok támogassák a humanitárius fellépéseket és elismerjék az önkéntesség szerepét, az EGSZB a lakosságot célzó, e kérdésekre vonatkozó tájékoztató és figyelemfelkeltő tevékenységek szervezését is javasolja. |
1.4 |
Az EGSZB osztja és elfogadja a humanitárius fellépés céljairól és eszközeiről szóló humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban foglaltakat, és hangot ad azon meggyőződésének, hogy a humanitárius segítségnyújtás magában foglalja a humanitárius válságok áldozatainak védelmét, méltóságuk megőrzését és jogaik tiszteletben tartását. |
1.5 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a humanitárius fellépés e tágabb fogalma több a puszta segítségnyújtásnál, és emlékeztet arra, hogy elengedhetetlen az emberség, a pártatlanság, a semlegesség és a függetlenség humanitárius elveinek, valamint a humanitárius fellépést szabályozó jogi normáknak a betartása. |
1.6 |
Az EGSZB hangsúlyozni kívánja az önkéntes tevékenységek eredetiségét és azt, hogy fennáll a veszélye, hogy összekeverhetők más, munkajellegű tevékenységekkel. A mostanihoz hasonló gazdasági válság idején ez különösen fontos szempont, mind az Unión belül, mind a külső tevékenységekben. |
1.7 |
Az EGSZB kijelenti, hogy az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezés szempontjából hátrányos lehet az, hogy az egyes tagállamokban különféle jogszabályok vonatkoznak az önkéntes tevékenységekre. |
1.8 |
Az önkéntesek bevonásának mindig a szükségleteken kell alapulnia, és előzetesen fel kell mérni a helyzetet és a katasztrófa vagy komplex válság által sújtott lakosság szükségleteit. |
1.9 |
A rendeletjavaslat (1) hangsúlyozza, hogy az önkéntesek részvételi folyamatának minden lépésére szabványokat kell kidolgozni. Az EGSZB egyetért ezzel az aggállyal, és azt javasolja, hogy ezek a szabványok a humanitárius ágazat bevált gyakorlatain és a már meglévő színvonalas kezdeményezéseken alapuljanak. |
1.10 |
Az önkéntesek főként szociális szervezeteken, kisebb mértékben pedig civil jellegű közintézményeken keresztül működnek közre. Az intézmények színvonala különösen fontos a munka sikeréhez. Az EGSZB egyetért azzal, hogy a humanitárius szektor tapasztalataira és vívmányaira alapozva ki kell alakítani a szervezetek tanúsítási mechanizmusát. A tanúsítási kritériumokat – megfelelően adaptálva – az érintett országok támogatást kapó szervezeteire is alkalmazni kell. |
1.11 |
Az EGSZB-nek meggyőződése, hogy a tanúsítási mechanizmust mindezen tapasztalatokra kell alapozni, végrehajtása során pedig kiemelt kritériumként kell alkalmazni az átláthatóság, a szabad verseny és esélyegyenlőség elvét, valamint az elszámoltathatóságot. A kezdeményezésnek elő kell mozdítania azt, hogy a kevésbé erős hagyományokkal rendelkező országok NGO-i is csatlakozzanak hozzá. |
1.12 |
Az EGSZB-nek meggyőződése, hogy a – nyilvánvalóan fontos – technikai-szakmai jellegű képzés mellett az értékekkel, az érintett népességgel, az interkulturális dimenzióval, a tisztelettel és a támogatás pszichoszociális szempontjaival kapcsolatos oktatásnak is szerepet, illetve nagyobb szerepet kell adni, azaz a puszta technikai szempontok mellett minden olyan kérdésre ki kell térni, amely a humanitárius tevékenységek sajátja. |
1.13 |
A EGSZB úgy véli, hogy alaposan tanulmányozni kell a vállalati vagy egyéb önkéntes tevékenységek terén is tapasztalatokkal rendelkező vállalkozások részvételét, értékelve a kis- és középvállalkozások szerepét is. |
2. Általános szempontok
2.1 |
Jóllehet az önkéntesség és az önkéntes tevékenységek a közösségi vívmányok részét képezik, és az uniós intézmények évtizedek óta kezdeményeznek ilyen célú projekteket és programokat, az EU működéséről szóló szerződés csak egy helyen utal konkrétan az önkéntességre: 214. cikkének a humanitárius segítségnyújtásról szóló (5) bekezdésében. Itt javasolja az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest (EVHAC) létrehozását annak érdekében, hogy az európai fiatalok részt vegyenek a humanitárius segítségnyújtási intézkedésekben. |
2.2 |
Annak ellenére, hogy ez az utalás több okból is meglepetést okozott – ez volt az egyetlen utalás a Szerződésben az önkéntességre; a humanitárius segítségnyújtás talán az együttműködés legtöbb szakértelmet igénylő területe; nem történik utalás olyan más területeken való önkéntességre, ahol pedig igenis vannak európai tapasztalatok, pl. az ifjúság, a szociális támogatás –, tény, hogy a Lisszaboni Szerződés életbelépése után az uniós intézmények hozzákezdtek a kezdeményezés megvalósításának. Így az Európai Bizottság számos tanulmányt indított a kezdeményezés megvalósíthatóságáról és lehetséges hatásairól, és kísérleti projekteket indított tanulságok levonása és gyakorlati felhasználása céljából. (2) A változtatások között volt az „Aid Volunteers kezdeményezésre” történő átnevezés, valamint az, hogy tárgyalásokat kezdtek a kezdeményezés végrehajtásáról szóló rendelet megalkotásáról. |
2.3 |
Az EGSZB emlékeztetni kíván arra, hogy az önkéntesség mindig is számos európai szociális szervezet feladatát képezte, ezért az EGSZB a munkái során folyamatosan figyelmet fordított ennek fejlesztésére, előmozdítására stb. |
2.4 |
Az EGSZB mindemellett már több véleményben állást foglalt a fejlesztési együttműködésnek és az EU külső tevékenységének különféle szempontjairól, külön hangsúlyt fektetve a saját megbízatásához kapcsolódóakra, egyebek mellett a civil társadalom szerepére és a szociális és munkajogokra. |
2.5 |
A humanitárius segítségnyújtás az Unió külső tevékenységeinek egyik eleme, és éppen ez az egyik olyan terület, ahol a legnyilvánvalóbb az európai civil társadalom részvétele és szerepe. Az Európai Bizottság humanitárius segítségnyújtási tevékenységének több mint 47 %-a az NGO-kon keresztül bonyolódik, (3) és hasonló a helyzet a tagállamok többségében. Ezenkívül ez az egyik uniós politika, amely a legszélesebb körű állampolgári támogatottságot élvezi, amit az Eurobarométer-felmérések is igazolnak. (4) |
2.6 |
1996 óta az 1275/1996/EK rendelet elfogadásának köszönhetően az Európai Bizottság szilárd alapokon folytatja humanitárius tevékenységeit. Ez kiegészült a három intézmény (a Tanács, az Európai Bizottság és az Európai Parlament) által 2007-ben aláírt humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus elfogadása révén, amely meghatározza a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos politika általános keretét. A dokumentum meghatározza az uniós humanitárius segítségnyújtás közös elképzelését, politikai céljait és elveit, és olyan képet alkot az Unióról, amely egységesen és hatékonyabban reagál a humanitárius szükségletekre. Meghatározza továbbá a tagállamok és a közös intézmények szerepét. Végezetül az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 214. cikke független politikának nyilvánítja a humanitárius segítségnyújtást. |
2.7 |
Az EGSZB osztja és támogatja a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban foglaltakat: „Az uniós humanitárius segítségnyújtás célja, hogy szükségleteken alapuló választ adjon a veszélyhelyzetekre, ami az életek megóvására, az emberi szenvedés megelőzésére és enyhítésére, továbbá az emberi méltóság megőrzésére irányul, szükség esetén bármikor, ha a kormányok és a helyi szereplők túlterheltek, vagy nem képesek, illetve nem hajlandóak cselekedni. Az uniós humanitárius segítségnyújtás humanitárius válságok vagy azok utóhatásai esetén az élet megmentésére és megóvására irányuló támogatási, mentési és védelmi műveleteket foglalja magában, továbbá a rászorulókhoz való eljutás és az akadálymentes segítségnyújtás lehetővé tételét és megkönnyítését is. Uniós humanitárius segítséget szükség szerint, ember által előidézett (beleértve az összetett veszélyhelyzeteket is) vagy természeti katasztrófák esetén nyújtanak.” (5) Az EGSZB igen kedvezően értékeli az áldozatok védelmére és az emberi méltóság megőrzésére történő utalásokat, mert úgy véli, hogy ez a puszta támogatásnál tágabb értelemben fogja fel a segítségnyújtást. |
2.8 |
Az EGSZB ezért hangsúlyozza, hogy a nemzetközi humanitárius jognak az áldozatok jogaira vonatkozó meghatározásain vagy a korábbiakban idézett európai jogi eszközök definícióin túl bizonyos elismert humanitárius szervezetek – például az Orvosok Határok Nélkül – úgy értelmezik a humanitárius tevékenységet, hogy az „a civil társadalmak és az egyének egymás iránti gesztusa, amelynek az élet megóvása és a szenvedés enyhítése a célja. A segítség más formáival ellentétben nem a társadalmak átalakítására, hanem egy válságos időszakon való átsegítésre törekszik. Az egyének, nem pedig az államok iránt érez elkötelezettséget.” Humanitárius ügyekben alapvető szerep hárul a civil társadalomra. |
2.9 |
Az EGSZB hangsúlyozni kívánja, hogy a humanitárius segítség fogalma sokat változott az elmúlt évtizedekben, és ma már a kockázatmegelőzés és -csökkentés, valamint a katasztrófák és háborúk utáni támogatás, védelem és rehabilitáció elemeit is magában foglalja. A humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus révén maga az Európai Unió is vezető szerepet játszik ezen a területen. A humanitárius segítség azonban nemcsak a szükségletek kielégítésére irányul, hanem az úgynevezett „jogokon alapuló megközelítés”, továbbá az egyének méltóságának helyreállítására irányuló törekvés elemeire is kiterjed. Az emberi jogokon alapuló megközelítés e koncepciójához az EGSZB fontos információkkal járulhat hozzá. |
2.10 |
Az EGSZB arra is rámutat, hogy a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus vagy az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata hozzájárulhat ahhoz, hogy olyan tagállamok is foglalkozzanak ezekkel a kérdésekkel, amelyek ugyan kevesebb ilyen jellegű hagyománnyal rendelkeznek, de sok lehetőség rejlik bennük új elképzelések felvázolása, új dinamizmus kibontakoztatása és önkéntesek hadrendbe állítása tekintetében. Ez kell, hogy legyen az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata elnevezésű kezdeményezésben rejlő egyik lehetőség: előmozdítani az egész Európai Unió polgárainak humanitárius téren kifejtett önkéntes tevékenységét. |
2.11 |
Az EGSZB ezért üdvözli az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata elnevezésű kezdeményezést, amelynek koncepcióit be kívánja vonni egy, erről a kezdeményezésről készülő rendelet kidolgozási folyamatába, mindenekelőtt azokkal a kérdésekkel foglalkozva, amelyek az európai civil társadalom konzultatív uniós szerveként leginkább a feladatkörébe tartoznak, és amelyekkel kapcsolatban a legtöbb tapasztalattal rendelkezik. |
3. Az önkéntes tevékenység az európai segítségnyújtás terén
3.1 |
Az EGSZB egyetért az önkéntes tevékenységnek a rendeletjavaslatban megfogalmazott meghatározásaival, amelyeket más véleményeiben már alkalmazott is. Az EGSZB hangsúlyozni kívánja az önkéntes tevékenységek eredetiségét és azt, hogy fennáll a veszélye, hogy összekeverhetők más munkajellegű tevékenységekkel. A mostanihoz hasonló gazdasági válság idején ez különösen fontos szempont, mind az Unión belül, mind a külső tevékenységekben. Ezért az EGSZB azt javasolja, hogy bizonyos esetekben értékeljék, hogy az európai önkéntes tevékenységeknek milyen gazdasági hatásai lehetnek a célországokban. |
3.2 |
Az EGSZB emlékeztetni kíván annak szükségességére, hogy összehangolják az Európai Unióban és – különösen – nemzetközi szinten folytatott önkéntes tevékenységekről szóló jogszabályokat. Az EGSZB rámutat, hogy az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezésre kedvezőtlenül hathat az, hogy az egyes tagállamokban különböző jogi keretek vonatkoznak az önkéntes tevékenységekre. (6) |
3.3 |
Az EGSZB ugyanakkor meg van győződve arról, hogy egy ilyen kezdeményezésnek elő kell segítenie, hogy az ezen a téren kevesebb tapasztalattal rendelkező tagállamok is bekapcsolódjanak az önkéntes és humanitárius segítséggel kapcsolatos tevékenységekbe. A kezdeményezésnek biztosítania kell az ezekben az országokban működő szervezetek részvételét, és az esélyegyenlőség alapján az egész EU-ban ösztönöznie kell az önkéntesek bevonását. Az EGSZB egyedi intézkedéseket javasol annak előmozdítására, hogy a humanitárius téren eddig kevésbé aktív tagállamok szervezetei és önkéntesei is vegyenek részt a szóban forgó tevékenységekben. |
3.4 |
Bár az EUMSZ javaslata eredetileg a humanitárius segítségre korlátozta fellépésüket, a finanszírozott kísérleti projektek és az önkéntesekre bízott feladatok jelentős része inkább a fejlesztési együttműködéssel, a katasztrófák kockázatának csökkentésével, a rehabilitációval és a rekonstrukcióval, a hatások mérséklésével, a rugalmassággal stb. összefüggő kérdésekhez kapcsolódik. Az EGSZB ésszerűnek tartja ezt a kiigazítást, és annak tanulmányozását javasolja, hogy az EU fejlesztési együttműködéssel kapcsolatos tevékenységében a jövőben hogyan fejleszthető az önkéntes munka. |
3.5 |
Az európai humanitárius segítségnyújtás terén végzett önkéntes tevékenységeknek és általában a fejlesztési együttműködéssel kapcsolatos intézkedéseknek összhangban kell lenniük az uniós intézmények egyéb intézkedéseivel, és ezeket ki kell egészíteniük, beléjük kell épülniük. Az EGSZB úgy véli, hogy az önkéntesség a nemzetközi fejlesztési együttműködés más területei számára is hasznos lehet, de az önkéntesek részvételét óvatosan, elővigyázatosan kell kezelni, gondosan körülhatárolva azokat a helyzeteket, amelyekben az önkéntesek mozgósíthatók. |
3.6 |
Ezért az EGSZB helyesli, hogy konfliktusok, biztonsági fenyegetések vagy komplex vészhelyzetek esetén az Európai Parlament korlátozta az önkéntesek részvételének lehetőségét. Elsődleges szempontnak kell tekinteni a kedvezményezettek, az önkéntesek és általában a személyzet biztonságát, különösen a humanitárius tevékenység körülményei között. |
3.7 |
Az EGSZB ezért azt javasolja, hogy tegyenek további lépéseket azoknak a projekttípusoknak a meghatározására, amelyek a legalkalmasabbak önkéntesek részvételére, vagy legalább szigorúbban határozzák meg azokat a tevékenységi köröket, amelyekben a vizsgált kezdeményezés alapján önkéntesek nem vehetnének részt. A humanitárius tevékenység nagyon széles körű és sokoldalú, és meg kell határozni, mely elemei a legalkalmasabbak az önkéntes munkára. |
3.8 |
Az EGSZB üdvözli továbbá, hogy az önkéntes ifjúsági tevékenységek Szerződés alapján kialakított koncepciójának helyére egy realistább koncepció lépett, amely kitér az önkéntesség különféle típusaira, a szükséges képességekre, a sajátos értékekre stb. Az EGSZB erőfeszítéseket sürget a projekt nemek szerinti megfelelő egyensúlyának kialakítása érdekében. |
4. Az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezés megvalósításával kapcsolatos kihívások
4.1 |
Az uniós intézmények óvatos megközelítést alkalmaznak az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezés megvalósításával kapcsolatban. A mostanáig megvalósított kísérleti projektek és kezdeményezések értékelésének alapvető szerepet kellene játszania bizonyos jövőbeli kihívások feltárásában és kezelésében. Az értékelések eredményeit az összes érdekelt féllel meg kellene osztani, a tanulságokat pedig meg kellene vitatni. |
4.2 |
Az önkéntesek bevonásának mindig a szükségleteken és igényeken kell alapulnia, és előzetesen fel kell mérni és értékelni kell a katasztrófa vagy komplex válság által sújtott lakosság helyzetét és szükségleteit. Rendkívül fontos, hogy ezt az eljárást mind uniós szinten (COHAFA, a Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatóságának mechanizmusai), mind nemzetközi szinten (Humanitárius Ügyeket Koordináló Hivatal {OCHA}) összekapcsolják a koordinációs mechanizmusokkal. |
4.3 |
Ezenkívül egyértelmű mechanizmusokat kell kialakítani a humanitárius szektorra szakosodott hálózatokkal, amilyen jelenleg többek között a Vöröskereszt és Vörös Félhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége, a VOICE (vészhelyzetekben együttműködő önkéntes szervezetek) és az Önkéntes Szervezetek Nemzetközi Szövetsége (ICVA). |
4.4 |
A rendeletjavaslat hangsúlyozza, hogy az önkéntesek harmadik országokba való kiküldésének minden lépésére szabványokat kell kidolgozni. Az EGSZB egyetért ezzel a felfogással, és azt javasolja, hogy ezek a szabványok a humanitárius ágazat bevált gyakorlatain és a már meglévő releváns, színvonalas kezdeményezéseken alapuljanak. (7) |
4.5 |
E szabványok kidolgozásának keretében különösen nagy figyelmet kell fordítani a biztonsági kérdésekre és az ahhoz szükséges feltételek garantálására, hogy az önkéntesek kifejthessék tevékenységüket, és a humanitárius projektek hozzáadott értéket kapjanak. |
4.6 |
Az önkéntesek főként szociális szervezeteken, kisebb mértékben pedig civil jellegű közintézményeken keresztül végzik tevékenységüket. Az intézmények színvonala különösen fontos a tevékenységek sikeréhez. Az EGSZB egyetért azzal, hogy a humanitárius szektor tapasztalataira és vívmányaira alapozva ki kell alakítani a szervezetek tanúsítási mechanizmusait. Az EGSZB ezért azt javasolja, hogy vizsgálják meg és értékeljék a Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatóságának tapasztalatait, amelyeket az NGO-kkal és ENSZ-ügynökségekkel kötött együttműködési keretmegállapodások révén szerzett. (8) |
4.7 |
Az EGSZB hangot kíván adni annak a meggyőződésének, hogy a tanúsítási mechanizmust mindezekre a tapasztalatokra kell alapozni, és megvalósítása során fő kritériumokként szem előtt kell tartani az átláthatóságot, a szabad versenyt, az esélyegyenlőséget, valamint az elszámoltathatóságot. A kezdeményezésnek lehetővé kell tennie, hogy az ezen a téren kevesebb tapasztalattal rendelkező országok NGO-i is részt vegyenek benne. Az EGSZB ezért konkrét lépések kidolgozását javasolja, amelyek népszerűsítik az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezést és általában a humanitárius tevékenységet ezekben a tagállamokban. |
4.8 |
A tanúsítási kritériumoknak – bár módosított formában – az érintett országok fogadó szervezeteire is érvényeseknek kell lenniük. A fogadó szervezetek kapacitásépítését prioritásnak kell tekinteni, és a projekt révén technikai, logisztikai és pénzügyi támogatásban kell részesíteni őket. A kezdeményezést fel lehetne használni a déli partnerszervezetek támogatására és a fogadó szervezetek erősítésére. Az EGSZB rendkívüli érdeklődést tanúsít e kérdés iránt, és már számos véleményt fogadott el erről a témáról. (9) |
4.9 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az önkénteseket küldő és fogadó intézményeknek civil jellegűeknek kell lenniük annak érdekében, hogy tiszteletben tartsák a humanitárius elveket és értékeket, és hogy elfogadják őket az érintett közösségek. |
4.10 |
Ami a vállalati vagy egyéb jellegű önkéntes munkával kapcsolatban is tapasztalatokkal rendelkező vállalatok részvételét illeti, az EGSZB szerint alaposan tanulmányozni kell ezt a témát, hogy mechanizmusokat lehessen javasolni ehhez a fajta részvételhez. Az EGSZB szerint a kis- és középvállalkozások szerepét is feltétlenül támogatni kell, nem pedig csak – ahogy időnként előfordult – a társadalmi felelősségvállalási vagy hasonló osztályokkal rendelkező nagyvállalatokét. |
4.11 |
A tevékenységek megfelelő lebonyolításához létfontosságú az EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezésben részt venni kívánó jelöltek képzése. Az EGSZB hangot kíván adni annak a meggyőződésének, hogy a technikai szakképzésen kívül – amely nyilvánvalóan fontos – az értékekkel, az érintett népességcsoportok tiszteletével, a kultúraközi dimenzióval, a tisztelettel, a segítség pszichoszociális vetületével stb. kapcsolatos képzést is kell nyújtani, és ennek nagy fontosságot kell tulajdonítani. Egyszóval a technikai szempontokon túllépve számos olyan területen van szükség képzésre, amelyre figyelmet kell fordítani a humanitárius tevékenység során. Ha van valami, amit a humanitárius tevékenység megkülönböztető jegyének nevezhetünk, az az elvek és értékek előtérbe állítása, és erre nagy súlyt kell helyezni az önkéntesek képzésében. |
4.12 |
Ezért együtt kell működni az ezen a területen tapasztalatokkal rendelkező, az egyes tagállamokban működő szervezetekkel és az egész EU-ra kiterjedő képzési hálózatokkal, mégpedig nemcsak az egyetemi, hanem a nonprofit hálózatokkal is. A már megvalósított kísérleti projektekben szereplő képzési tevékenységek értékelésére különös figyelmet kellene fordítani. Az EGSZB sürgeti, hogy minél előbb gyűjtsék össze a témára vonatkozó bevált gyakorlatokat, hogy ezek referenciaértékekként (benchmark) szolgáljanak a jövőbeli javaslatokhoz. |
4.13 |
A rendeletjavaslat felveti annak lehetőségét, hogy létrehozzák azoknak az önkéntesjelölteknek az adatbázisát, akiket később igénybe vehetnek akkreditált szervezetek vagy esetleg az Európai Bizottság szolgálatai. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy az önkéntesek valamilyen szervezetnél történő elhelyezése nemcsak a technikai követelményektől függ, hanem többek között attól is, hogy van-e affinitásuk a közös értékek iránt, és el tudják-e fogadni az intézmény megbízásait, feladatait. Ezért az EGSZB meg van róla győződve, hogy bármilyen módon dolgozza is végül ki az Európai Bizottság az adatbázist, ezt a szempontot figyelembe kell venni. |
4.14 |
A EU Segítségnyújtási Önkéntesszolgálata kezdeményezés megvalósítása lehetőséget kínál arra, hogy bővítsék az európai polgárok tájékoztatására és nevelésére irányuló kampányokat, amelyek megértetik, hogy szükség van szolidaritásra, a segítségnyújtás válságidőszakban is történő folytatására, valamint az egyetemes értékek népszerűsítésére. A szóban forgó tevékenységek reflektorfénybe állításán kívül az EGSZB – más véleményeihez hasonlóan – annak szükségességét is hangsúlyozza, hogy fűzzük szorosabbra a kapcsolatokat a polgárokkal. Ezzel a feladattal kapcsolatban a civil szervezetekre – melyek közül sok képviselteti magát az EGSZB-ben – rendkívül fontos szerep hárul. Az EGSZB támogatja, hogy ezek a közvélemény-formáló kampányok azokra a tagállamokra összpontosuljanak, amelyek humanitárius téren kevesebb tapasztalattal rendelkeznek. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásáról (COM(2012) 514 final).
(2) Az ECHO Főigazgatóság három előretekintő értékelés elvégzésére adott megbízást a kérdésben, 2006-ban, 2010-ben és 2012-ben: 2006-ban „Az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásával kapcsolatos felülvizsgálat” címmel; 2010-ben „Az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásával kapcsolatos felülvizsgálat – végleges jelentés”, illetve 2012-ben „Hatásvizsgálat az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásáról” címmel, különféle következtetésekkel.
(3) Az ECHO 2012-es szerződésfinanszírozási adatai http://ec.europa.eu/echo/files/funding/figures/budget_implementation/AnnexV.pdf.
(4) A témának szentelt 2012. márciusi Eurobarométer-felmérés szerint az uniós polgárok 88 %-a támogatja, hogy az Unió erőforrásokat áldoz erre a feladatra. http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_383-384_fact_hu_hu.pdf.
(5) A konszenzus 8. cikke. HL C 25., 2008.1.30., 1–12. o. A konszenzus utal továbbá az olyan kezdeményezésekre, mint a SPHERE projekt, amely meghatározza a humanitárius válságok által érintettek jogait és rendelkezik a védelmükről. SPHERE „Humanitárius charta” és minimumszabályok.
(6) Lásd a SOC/431.sz. dokumentumot: „A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Közlemény az önkéntesség szerepéről az EU szakpolitikáiban: határokon átnyúló tevékenységek elismerése és ösztönzése az EU-ban”. COM(2011) 568 final. Előadó: Pavel Trantina.
(7) Az EGSZB azt javasolja, hogy a rendelet konkrétan utaljon a közös szabványokra vonatkozó kezdeményezésre (JSI), amelyet a humanitárius tevékenység javítására irányuló legfontosabb kezdeményezések közül a következő három keretében indítottak el: Sphere-projekt, a humanitárius szereplők elszámoltathatóságára vonatkozó kezdeményezés (Humanitarian Accountability Partnership Initiative, HAP) és a People in Aid hálózat helyes gyakorlatokról szóló kódexe.
(8) Ezenkívül nyomon kellene követni a Humanitárius Válasz Irányítóbizottságának jelenleg megvitatás alatt álló javaslatait, és tanulmányozni kellene az akkreditációs mechanizmusokat, amelyeket egyes tagállamok a koherens megközelítések felkutatása és a redundanciák elkerülése érdekében hoztak létre.
(9) Lásd: REX/349: „A civil társadalom részvétele az Európai Unió fejlesztési, valamint fejlesztési együttműködési politikáiban”. Előadó: José María Zufiaur Narvaiza
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/16 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A bevándorlókkal szemben nyitott, befogadóbb polgárság (saját kezdeményezésű vélemény)
2014/C 67/04
Előadó: Luis Miguel PARIZA CASTAÑOS
2013. február 14-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki az alábbi tárgyban:
A bevándorlókkal szemben nyitott, befogadóbb polgárság
(saját kezdeményezésű vélemény).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2013. október 3-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16-17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 176 szavazattal 10 ellenében, 14 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Ajánlások és javaslatok
1.1 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy az elmúlt tíz évben jelentős előrelépések történtek az EU-ban az uniós polgársághoz kapcsolódó jogok, szabadságok és garanciák általános kiterjesztése terén, és az állampolgársághoz képest nagyobb hangsúlyt kapott a tartózkodás kritériuma. Az uniós polgárság fokozatosan a tartózkodási helyen alapuló polgársággá alakul, amely az Alapjogi Chartához és a Szerződésben (EUMSZ) foglalt értékekhez és elvekhez kötődik. |
1.2 |
Az EGSZB úgy véli, hogy ideje értékelni a helyzetet és elemezni, hogy mely feladatok várnak még elvégzésre, és mely akadályok nem hárultak még el az elől, hogy az európai társadalom befogadóbbá, aktívabbá és „polgáribbá” váljon, és nyitott legyen minden tartósan ott élő befogadására. |
1.3 |
Mi, XXI. századi európaiak nagy kihívás előtt állunk: demokráciáink alapjait szélesítenünk kell annak érdekében, hogy azok be tudjanak fogadni jogokban és kötelezettségekben is egyenlő új állampolgárokat, ehhez pedig a tagállami állampolgársághoz és az európai polgársághoz való jognak minden bevándorló hátterű személyre ki kell terjednie, akik jelentősen gazdagítják a nemzeti, etnikai, vallási és kulturális sokszínűséget. Az EGSZB úgy véli, hogy az európai demokráciák szabad és nyitott társadalmak, amelyeknek arra kell épülniük, hogy minden polgárt befogadnak, függetlenül azok származásától és jellemzőitől. |
1.4 |
Az EGSZB azt ajánlja, vizsgálják meg, hogy az európai bevándorlási, polgársági és integrációs politika alapját képező jogszabályok és intézkedések megállják-e a helyüket a mai európai társadalmakban, melyek egyre plurálisabbak és sokszínűbbek. |
1.5 |
A gazdasági válság miatt az alapvető jogok védelme, az integráció és a diszkrimináció elleni küzdelem lekerült a politikai napirendről. Az EGSZB figyelmeztet annak veszélyeire, hogy egyre nagyobb méreteket ölt az intolerancia, a rasszizmus, illetve a bevándorlókkal és a kisebbségekkel szembeni idegengyűlölet. Fontos, hogy a politikusok, a társadalomban fontos szerepet betöltő személyek és a hírközlési médiumok felelősségteljesen, valamint megfelelő politikai és szociális példamutatással lépjenek fel az ilyen viselkedésmódok megelőzése érdekében, és hogy az uniós intézmények határozottan fellépjenek az alapvető jogok védelméért. |
1.6 |
Az EGSZB egyértelmű üzenetet kíván küldeni azoknak, akik kirekesztő nacionalista felfogás alapján a nemzeti és az európai identitást úgy határozzák meg, hogy az több millió embert kizár a polgárjogokat élvezők köréből, akik így nemzeti származásuk miatt bizonytalan jogi státusban vannak. Európában javítani kell a demokrácia minőségét, megkönnyítve a tagállami állampolgársághoz és az európai polgársághoz jutást. |
Ajánlások a tagállamok számára:
1.7 |
Mivel számos tagállam törvényei korlátozzák az állampolgársághoz jutást, az EGSZB azt ajánlja, hogy rugalmasabb jogszabályokat és közigazgatási eljárásokat vezessenek be, hogy a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárai (1) az egyes tagállamokban is állampolgárságot kaphassanak. |
1.8 |
Az EGSZB arra biztatja a tagállamokat, hogy kössenek megállapodást a származási országokkal, hogy a bevándorlók kettős állampolgársággal rendelkezhessenek. |
1.9 |
A tagállamoknak alá kell írniuk és ratifikálniuk kell az állampolgárságról szóló 1997-es európai egyezményt, a harmadik országok állampolgárainak a helyi közéletben való részvételéről szóló 1992-es egyezményt, továbbá az állampolgárság megszerzésével és elvesztésével kapcsolatos politikáikban tiszteletben kell tartaniuk az arányosság, a jogszerű eljárás és a megkülönböztetésmentesség elvét. |
1.10 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy több tagállam továbbra is korlátozza a politikai – választási, egyesülési és politikai szerepvállalási – jogokhoz való hozzáférést, és azt ajánlja, hogy úgy módosítsák idevonatkozó jogszabályaikat, hogy a huzamosan országukban tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok is élvezzék a politikai jogokat. |
Javaslat a Szerződés reformjára:
1.11 |
Az EGSZB azt javasolja az Európai Uniónak, hogy majdan a Szerződés (EUMSZ) újbóli felülvizsgálata alkalmával úgy módosítsa a 20. cikket, hogy az állandó jelleggel az Unió területén lakó és huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgárok is uniós polgárnak számítsanak. |
1.12 |
Az uniós polgárság megszerzéséhez a tartózkodás kritériumát kell alkalmazni. Amint az EGSZB egy korábbi véleményében (2) megjegyezte, az uniós jogban a tartózkodás már most is feltétele annak, hogy harmadik országok állampolgárai számos különféle gazdasági, szociális, kulturális és polgárjogot és szabadságot megkapjanak. E jogok többsége az uniós polgársághoz hasonló természetű. Valójában azonban kizárnak néhány politikai jogot, például a választáshoz való jogot. Az EGSZB megismétli: fontos, hogy az európai uniós polgársághoz jogszerű huzamos tartózkodás révén is hozzá lehessen jutni. (3) |
Javaslat az uniós intézmények számára:
1.13 |
Az EU Alapjogi Chartája kötelező érvénnyel bír, és új keretet teremt az európai bevándorlási, integrációs és állampolgársági politikákhoz. Az Európai Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy a Charta milyen hatással van a harmadik országok állampolgárainak státusára, hogy új kezdeményezéseket indíthasson, amelyek a bevándorlási jogszabályokat a Chartában szereplő garanciákhoz igazítják. |
1.14 |
A Charta lefekteti egy új fogalom, a civil polgárság általános alapjait (alapvető jogok és kötelességek közös jegyzéke) a harmadik országok állampolgárai számára. Az EGSZB azt javasolja, hogy e civil polgárság megteremtése képezze a stockholmi programot 2014-től felváltó új szakpolitikai program egyik prioritását. |
1.15 |
Az EU-nak bevándorlási kódexet kell elfogadnia, amely nagyobb átláthatóságot hoz, és jogilag egyértelművé teszi a harmadik országoknak az Unió területén tartózkodó állampolgárait megillető jogokat és szabadságokat. Az EGSZB úgy véli, hogy a bevándorlással kapcsolatos európai jogszabályoknak garantálniuk kell az egyenlő bánásmódot és a diszkriminációmentesség elvének érvényesülését. |
1.16 |
Az Európai Bizottságnak értékelnie kell a tagállamok gyakorlatában még fennálló, a harmadik országok állampolgárait alapvető jogaik gyakorlásában akadályozó problémákat, különös tekintettel a szociális jogokra, a mobilitásra és arra, hogy jogszerű eljárásban részesüljenek. |
1.17 |
Az Európai Bizottságnak meg kell vizsgálnia azokat az akadályokat, amelyeket egyes tagállamok fenntartanak a huzamos tartózkodási jogállás, valamint a kék kártya (4) alkalmazása terén, és határozottan le kell folytatnia a kötelezettségszegési eljárást azokkal a tagállamokkal szemben, amelyek nem tartják be az uniós jogszabályokat. |
1.18 |
Az integrációs program keretében az Európai Bizottságnak értékelnie kell az állampolgárság megszerzésére és elveszítésére vonatkozó tagállami eljárásokat és akadályokat, valamint ezeknek az uniós polgárságra gyakorolt hatásait. |
1.19 |
Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy készítsen jelentést a migráns dolgozók és családjaik jogairól és védelméről szóló ENSZ-egyezménnyel (5) kapcsolatban az Unióban folytatott viták állásáról. Az Európai Bizottságnak meg kell teremtenie a feltételeket ennek ratifikálásához. |
2. Az uniós polgárság
2.1 |
A 2013-as évet „a polgárok európai évének” nyilvánították. Az uniós polgárság az egyik leghatékonyabb eszköz ahhoz, hogy minden európai számára közös identitást teremtsünk. Az EGSZB szerint nagyon aktuális az a politikai gondolkodásmód, amely már az EU születésekor is jelen volt, ahogyan Jean Monnet fogalmazott: „nem államokat olvasztunk össze, hanem az embereket egyesítjük”. |
2.2 |
Az uniós polgárság nem üres koncepció, hanem jogok és szabadságok alkotta konkrét jogi és politikai státust jelent. A demokrácia, a szabadság, a jogállamiság, az egyenlőség és az emberi jogok az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkének megfelelően az Unió alapvető értékei. |
2.3 |
Az EGSZB megítélése szerint a jelenlegihez hasonló nehéz körülmények között, az Európát megrengető súlyos gazdasági, szociális és politikai válság idején innovatív stratégiákat kell bevezetni egy nyitottabb és befogadóbb polgárság előmozdítására, és erősíteni kell az Európai Unió területén élők bizalmát. |
2.4 |
Az Európai Bizottság közzétette az uniós polgárságról szóló második jelentését Uniós polgárok: a te jogaid, a te jövőd címmel, mely néhány fennálló akadályt és problémát elemez. Az EGSZB üdvözli a jelentést, de megjegyzi, hogy az nem tartalmaz politikai intézkedést az olyan harmadik országbeli állampolgárokra vonatkozóan, akik az uniós polgárokéihoz hasonló jogokkal rendelkeznek, de nem teljes jogú uniós polgárok. |
2.5 |
Az EGSZB jelenleg több kezdeményezés elindításán dolgozik az aktívabb európai polgárság előmozdítása érdekében, de figyelmeztet azon probléma súlyosságára, hogy sok másod- vagy harmadgenerációs, bevándorló hátterű fiatal súlyos diszkriminációt és kirekesztést szenved el, ami pedig jelentősen gyengíti az őket „másodrendű állampolgároknak” tekintő társadalomhoz tartozás érzését. |
3. Az integráció európai programja: a bevándorlók részvétele a demokratikus folyamatokban
3.1 |
Az EGSZB már 10 évvel ezelőtt javasolta, hogy az integráció képezze szerves részét a közös bevándorlási politikának, és kérte egy európai program bevezetését. A Tanács 2004-ben elfogadta a beilleszkedés közös alapelveit, melyek kimondják, hogy „A bevándorlók hozzáférését a köz- és magánintézményekhez, -javakhoz, illetve -szolgáltatásokhoz a tagállami állampolgárokéval egyenlően, mindenfajta hátrányos megkülönböztetéstől mentesen kell biztosítani: ez a jobb beilleszkedés alapvető feltétele”. Továbbá hogy „A bevándorlók részvétele a demokratikus folyamatokban, valamint a beilleszkedési politikák és intézkedések kialakításában – főként helyi szinten – elősegíti beilleszkedésüket”. |
3.2 |
Az Európai Bizottság az EGSZB-vel együttműködésben az integráció európai programjának összeállításán dolgozik, és számos, a tagállamokat támogató tevékenységet szorgalmaz. Az EGSZB és az Európai Bizottság a bevándorlók és a civil társadalmi szervezetek részvételének elősegítése érdekében elindította az Európai Integrációs Fórumot. (6) |
3.3 |
Az EGSZB számos vélemény (7) kidolgozásával járult hozzá az integrációs programhoz. |
3.4 |
A Fórum megvizsgálta, milyen szerepet játszik az integrációban a bevándorlóknak a demokratikus folyamatokban való részvétele, és úgy vélte, hogy azok a tagállamok, amelyek megkönnyítik a bevándorlók számára a polgárjogokhoz jutást, javítják az integrációt. Az EGSZB ezért azt ajánlja a tagállamoknak, hogy jogrendjük keretében rugalmasabb jogszabályokat fogadjanak el, hogy a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárai állampolgárságot kaphassanak. |
3.5 |
Az EGSZB örömmel veszi, hogy a szakszervezetek, a munkaadók és a nem kormányzati szervezetek befogadó szemléletűek, és elősegítik a bevándorlók részvételét szervezeteik demokratikus életében. A civil társadalom arra biztatja a harmadik országok állampolgárait, hogy legyenek aktív szervezeti tagok. |
3.6 |
A beilleszkedés a bevándorlók és a befogadó társadalom közötti kölcsönös elfogadásra épülő kétirányú társadalmi folyamat, melyet az Unión belül helyes nemzeti, regionális és helyi szintű irányítással kell támogatni. A közös európai megközelítés komoly hozzáadott értékkel bír, hiszen a beilleszkedést összekapcsolja a Szerződésben lefektetett értékekkel és elvekkel, az egyenlő bánásmód és a diszkriminációmentesség elvével, az Alapjogi Chartával, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezménnyel és az Európa 2020 stratégiával. |
3.7 |
A bevándorlással kapcsolatos európai jogszabályoknak garantálniuk kell az egyenlő bánásmódot és a diszkriminációmentesség elvének érvényesülését. E téren említést érdemel a nyelvhasználattal és vallásgyakorlással kapcsolatos jogok és lehetőségek kérdése. Az EGSZB nagyon pozitív kezdeményezésnek tartja, hogy a szabad mozgással összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlásának megkönnyítésére az Európai Bizottság irányelvet (8) javasolt. |
3.8 |
Az EGSZB azonban azt javasolta, hogy az EU területén tartózkodó minden személynek, függetlenül attól, hogy migráns vagy állampolgársággal rendelkezik, méltányos bánásmódban kell részesülnie annak érdekében, hogy legalább részben fel lehessen számolni az uniós polgári jogállás kapcsán jelenleg meglévő korlátozásokat. |
4. Állampolgárság, tartózkodás és uniós polgárság
4.1 |
Az EGSZB újra akarja indítani az uniós polgárság természetéről szóló vitát a legálisan és huzamosan az Unió területén tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok jogállása kapcsán. Vissza kell térni az eredetileg az Európai Tanács tamperei ülésén (9) elfogadott következtetésekben meghatározott megközelítéshez. Az uniós polgárok és a harmadik országok állampolgárai közti méltányos és egyenlő bánásmód megvalósítása, melynek meghatározását Tamperében fektették le, (10) ma is politikai prioritás, mivel a közös bevándorlási politika végrehajtásának 14 éve alatt nem sikerült megvalósítani a célkitűzéseket. |
4.2 |
Az állampolgárság megadása a tagállamok hatásköre saját jogszabályaik alapján, hiszen a Szerződés jelenleg nem biztosít jogharmonizációs hatáskört az EU-nak, ezért ez nemzeti hatáskörbe tartozik. |
4.3 |
Ugyanakkor a bevándorlószervezetek, a szakszervezetek és a nem kormányzati szervezetek minden tagállamban kezdeményezéseket és vitákat szerveznek a bevándorlók honosítási és állampolgárság-szerzési eljárásainak lerövidítése és rugalmasabbá tétele és a beilleszkedés megkönnyítése érdekében, figyelembe véve, hogy sem az a társadalom, sem az az állam nem befogadó, amely a huzamosan ott tartózkodókat kizárja az egyenlő bánásmódból és részvételi jogokból. |
4.4 |
Az uniós polgárság fogalmát a Szerződések, a közösségi jog és az Alapjogi Charta egyértelműen lefektetik. A Szerződés (EUMSZ), és konkrétan annak 20. cikke kimondja, hogy „uniós polgár mindenki, aki valamely tagállam állampolgára. Az uniós polgárság kiegészíti, és nem helyettesíti a nemzeti állampolgárságot.” Az állampolgárság – az egyes nemzeti jogrendek annak megszerzéséről és elvesztéséről szóló rendelkezéseinek megfelelően – tehát az uniós polgárság „kulcsát” jelenti. (11) |
4.5 |
Az uniós polgárság és a tagállami állampolgárság közti szoros kapcsolat egészen az uniós polgárságnak a Maastrichti Szerződés általi 1992-es bevezetése óta komoly viták és bírálatok tárgyát képezi. Ez a kapcsolat elméletileg azt jelenti, hogy a harmadik országoknak az Unió területén legálisan tartózkodó állampolgárai formálisan ki vannak zárva az uniós polgárok köréből, így ezek az emberek „láthatatlanok” maradtak a polgárságról szóló európai vitákban, valamint a politikában és a demokratikus életben való részvételben. |
4.6 |
Az uniós polgárság szűk értelmezése szerint van egyszer az uniós polgárok homogén és egyértelműen meghatározható csoportja, és vannak a harmadik országok állampolgáraiként meghatározott személyek, akik nem számítanak uniós polgárnak. |
4.7 |
De mégis kik azok az uniós „polgárok”? Helyénvaló-e az uniós polgárok csoportját azokra korlátozni, akik tagállami állampolgársággal rendelkeznek? A harmadik országok állampolgárai rendelkeznek-e már az uniós polgárokéihoz hasonló jogokkal és szabadságokkal? Milyen korlátozások és kihívások előtt áll ma az uniós polgárság? Ennek kapcsán mi a szerepe a politikai részvételnek és a választójognak? Miért van az, hogy sok bevándorló hátterű fiatal máig „másodrendű állampolgárnak” számít? Ha a bevándorlók demokratikus részvétele megkönnyíti a beilleszkedésüket, akkor miért vannak kirekesztve? |
4.8 |
Mostanáig közvetetten a tagállamok döntöttek arról, hogy ki uniós polgár és ki nem. Ennek meg kell változnia ahhoz, hogy az uniós polgárság az európai integráció központi eleme legyen. |
5. „Civil” európai polgárság
5.1 |
Az Alapjogi Charta meghatározza egy új fogalom, a civil, befogadó és részvételen alapuló polgárság általános alapjait. Az EGSZB úgy véli, hogy e fogalmat fejleszteni kell. |
5.2 |
Az Európai Bizottság jelezte, hogy a harmadik országok állampolgáraira vonatkozó „civil polgárság” (közös alapvető jogokat és kötelezettségeket felsoroló) fogalmának kidolgozásához az Alapjogi Chartát kell alapul venni. |
5.3 |
Az EU Alapjogi Chartája kötelező érvénnyel és a Szerződésekhez hasonló jogi értékkel bír. Átalakította és megszilárdította az uniós polgári jogállás összetevőit. Alkalmazási körébe mind az uniós polgárok, mind a harmadik országok állampolgárai beletartoznak. Az V. cím „a polgárok jogairól” szól, de a 41. cikk (A megfelelő ügyintézéshez való jog) és a 45. cikk (A mozgás és a tartózkodás szabadsága) (2) bekezdése még itt is vonatkozik a harmadik országok állampolgáraira is. |
5.4 |
Az EGSZB rámutat arra, hogy a Charta többi rendelkezése is állampolgárságtól függetlenül mindenkire vonatkozik. A Charta korlátozza a tagállamok döntéshozatali jogkörét a tartózkodás biztonságával, a családegyesítéssel, a kitoloncolással, sőt az állampolgárság megszerzésével és elvesztésével kapcsolatos kérdésekben. Az egyik alapvető elem az igazságszolgáltatásról szóló VI. cím, amely többek között kimondja, hogy bizonyos alapvető és polgárjogok megsértése esetén mindenkinek joga van a hatékony igazságszolgáltatáshoz és a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz. |
5.5 |
Az EGSZB szerint az uniós polgárság és a Charta kombinációja nagy hatást gyakorolhat az uniós polgárság személyi hatályának bővítésekor. Az egyik legnagyobb kihívást ma is az jelenti, hogy biztosítani kell a hatékony jogorvoslathoz való hozzáférést azon harmadik országbeli állampolgároknak, akiknek alapvető jogait és szabadságait a tagállamok és hatóságaik az európai jog értelmében nem megfelelően tartották be vagy megsértették. (12) |
5.6 |
Az Európai Konvent előkészítése során az EGSZB állásfoglalást fogadott el, melyben az alábbiakat javasolta: „Javítani kell a bevándorlók beilleszkedésére irányuló politikákat. Az EGSZB kéri, hogy a Konvent vizsgálja meg, hogy a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgárok kaphatnak-e uniós polgárságot.” (13) |
5.7 |
A közös migrációs politikáról szóló közleményében (14) az Európai Bizottság célul tűzte ki egy európai jogi keret kidolgozását a harmadik országbeli állampolgárok befogadására és tartózkodására, valamint egy olyan közös jogi státus létrehozását, amely az uniós polgárokkal azonos, de a tartózkodási idő hosszától függően eltérő jogokkal és kötelezettségekkel való felruházás elvén alapulna. |
5.8 |
Ha minimum ötéves tartózkodás elteltével a bevándorlók állampolgárságot szerezhetnének, az elegendő garanciát jelentene ahhoz, hogy a bevándorlók többsége sikeresen beilleszkedjen a társadalomba, illetve első lépés lehetne afelé, hogy megszerezzék az adott tagállam állampolgárságát. |
5.9 |
Az uniós polgársághoz való hozzáférés című véleményében az EGSZB megjegyezte, hogy az uniós polgárság tág fogalma megegyezik az Európai Bizottság által „civil polgárság” néven elfogadott fogalommal. |
5.10 |
Az EGSZB támogatta, hogy az európai szintű „civil polgárság” alatt „aktív és befogadó polgárságot” kellene érteni az Unió területén tartósan élő összes személy számára úgy, hogy az egyik fő vezérelv a minden ember törvény előtti egyenlőségének elve. Az uniós polgársághoz való hozzáférés című véleményében az EGSZB már jelezte, hogy így el lehetne érni egy olyan méltányos bánásmóddal kapcsolatos megállapodást, melynek célja az EU valamely tagállamában huzamosan és jogszerűen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok civil beilleszkedésének elősegítése és megkönnyítése (törvény előtti egyenlőség), és fel lehetne venni a harcot a harmadik országok állampolgárait érő diszkriminációval. |
6. Tíz év elteltével még mindig vannak megoldandó problémák
6.1 |
Az elmúlt évtizedben az Unió szakpolitikákat vezetett be, jogszabályokat és bírósági határozatokat hozott, amelyek nagyon fontosak mind az uniós polgárság, mind pedig a harmadik országok állampolgárainak jogállása szempontjából. E folyamatok a tartózkodásra alapozva az uniós polgársághoz tartozó jogok, szabadságok és garanciák fokozatos bővülését hozták. Az EGSZB azonban úgy véli, hogy ez a bővülés nem teljes körű, és túl sok korlátozásba ütközik. |
6.2 |
Jogalkotási szempontból az egyik legnagyobb előrelépést az uniós polgárságról szóló 2004/38/EK irányelv elfogadása jelentette, amely egyetlen jogi eszközben egyesítette a szabad mozgásról és tartózkodásról szóló korábbi szedett-vedett európai jogszabályokat. Az EU különösen azon harmadik országbeli állampolgárokra vonatkozó jogok és diszkriminációellenes intézkedések elismerése terén volt aktív, akik uniós polgárok családtagjai. E harmadik országbeli családtagok számára az irányelv kifejezetten elismer olyan különféle jogokat és szabadságokat, amelyek igen hasonló természetűek, mint az uniós polgárokra vonatkozó jogok. |
6.2.1 |
Az EGSZB osztja az Európai Bizottság véleményét, mely szerint az egyik legnagyobb kihívást az jelenti, hogy az irányelvben szereplő jogokat a mindennapi életben is hozzáférhetővé tegyük mindenki számára, felszámolva egyes káros nemzeti gyakorlatokat, és hatékony jogorvoslatot kínáljunk azoknak, akiknek polgárjogait megsértették. |
6.2.2 |
Miközben ezek a „polgárjogok” közvetlenül a családi kapcsolatból fakadnak, a hozzáférés csak akkor érvényesíthető, ha az uniós polgárok és családtagjaik élnek a szabad mozgáshoz való jogukkal vagy másik tagállamba költöznek. Az Európán belüli mobilitás ténye továbbra is egyik feltétele annak, hogy a családtagok élvezzék az uniós polgárságból fakadó védelmet. (15) Az irányelv öt év tartózkodás után elismeri továbbá e családtagok állandó tartózkodásához való jogát. |
6.2.3 |
Az EGSZB azonban úgy véli, hogy a nemzeti hatóságok máig alkalmaznak olyan jogszabályokat és gyakorlatokat, amelyek akadályozzák az uniós polgárok családtagjainak szabad mozgását és tartózkodását. Emellett az uniós polgárok külföldi családtagjai fordított irányú hátrányos megkülönböztetést is szenvednek, amit orvosolni kell. (16) |
6.3 |
Az Európai Unió Bírósága nagyon aktív volt és támogató szerepet töltött be, proaktívan értelmezve a jogszabályi kereteket és védve az uniós polgárok személyes jogait. (17) Az EB kimondta, hogy az uniós polgárságnak az a rendeltetése, hogy a tagállamok állampolgárainak alapvető jogállásuk legyen. (18) |
6.3.1 |
Az EGSZB üdvözli a luxemburgi Bíróság polgársággal kapcsolatos határozatait, és megjegyzi, hogy az irányelv elfogadásával az EB esetjogának nagy része beépült az uniós jogba, mivel az irányelv összegyűjtötte a szabad mozgással és az uniós polgársággal kapcsolatos ügyekben 2004 óta hozott legfontosabb határozatokat. |
6.3.2 |
Az EB-nek kiterjedt ítélkezési gyakorlata van az uniós jog általános elveiről (19) is, például az arányosság és a megkülönböztetésmentesség kapcsán. E határozatok mindenkire vonatkoznak, akit uniós fellépések vagy uniós jogszabályok érintenek, függetlenül attól, hogy állampolgár vagy migráns státusban van. A joghatóság még a tagállamoknak az állampolgárság megszerzésével vagy elvesztésével kapcsolatos hatásköreire, valamint ezeknek az uniós polgárságra és a kapcsolódó jogokra gyakorolt hatásaira is kiterjed. |
6.3.3 |
A Bíróság többször is jelezte, hogy az állampolgársággal kapcsolatos hatásköreik gyakorlása során a tagállamok kötelesek kiemelt figyelmet fordítani arra, hogy jogszabályaik és határozataik milyen következményekkel járnak a polgárságra és a szabad mozgásra vonatkozó uniós jog keretében, konkrétan az uniós polgársággal járó jogok és szabadságok teljes körű gyakorlására. (20) |
6.4 |
2003 óta van hatályban a bevándorlásról szóló európai jogszabálycsomag, amely jogi eszközöket tartalmaz a harmadik országok állampolgárainak belépésére és tartózkodására. Ezek olyan jogokat és garanciákat biztosítanak, melyek némelyike hasonló az uniós polgárság által biztosítottakhoz. A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló 2003/109/EK irányelv (21) közös jogállást hozott létre harmadik országok olyan állampolgárai számára, akik öt éven át jogszerűen és megszakítás nélkül egy tagállam területén tartózkodtak. |
6.4.1 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az irányelv célja az volt, hogy közelítse az uniós polgárok és a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgárok státusát, és védje az Unióban való tartózkodásuk biztonságát. A közös jogállás azonban még nem kínál teljes körű egyenlőséget és polgárságot, csak egy „kvázi-egyenlőséget”, azaz számos feltételhez kötött „harmadrangú kvázipolgárságot”. (22) Amint az Európai Bizottság az irányelv alkalmazásáról szóló jelentésében (23) jelezte, annak ellenére, hogy az irányelv 11. cikke alapján a huzamosan tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek az állampolgárokkal „kvázi azonos bánásmódot” élveznek, súlyos információhiány mutatkozik az alkalmazás módját illetően, emiatt gyakorlati alkalmazása problémákba ütközik. |
6.4.2 |
Másrészről az irányelv – ez jelenti az egyik hozzáadott értékét – lehetőséget ad a „szabad mozgáshoz való jog” gyakorlására, azaz e személyek másik tagállamba költözhetnek és „kvázi egyenlő bánásmódban” részesülhetnek. Az Európán belüli mobilitás vagy szabad mozgás vetületének jelenléte ugyanarra az uniós polgársági modellre emlékeztet, amely az Európán belüli mobilitást előmozdító európai polgárjogot követte. |
6.5 |
Az uniós bevándorlási jog részét képező egyéb irányelvek is tartalmaznak a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező státuséhoz hasonló „Európán belüli mobilitási” vetületet az európai munkaerőpiacok vonzóbbá tétele céljából, ilyen például a magasan képzett bevándorlóknak adható kék kártyáról szóló 2009/50/EK irányelv. |
6.6 |
Az EGSZB azonban úgy véli, hogy mivel néhány tagállam hibásan alkalmazta az irányelveket, a harmadik országok állampolgáraira és családjaikra az európai engedélyt kiállító tagállamtól eltérő tagállamban való tartózkodásra és munkavállalásra vonatkozó feltételek és kritériumok messze nem egyenlőek az uniós polgárokat megillető határokon átnyúló mozgásszabadsággal. |
6.7 |
Emellett a legális bevándorlásra vonatkozó jogszabályi keret szétaprózódottsága és ágazati jellege nem kedvez az Unió területén tartózkodó és szabad mozogáshoz való jogukat gyakorolni kívánó harmadik országbeli állampolgárokat illető egyenlő bánásmódnak és egységes jogi keretnek. (24) |
7. Párbeszéd a származási országokkal
7.1 |
Az EGSZB más véleményeiben javasolta, hogy javítani kell az Európába érkező bevándorlók származási országaival való politikai és szociális párbeszédet. Az EGSZB üdvözli, hogy már több megállapodást is aláírtak. |
7.2 |
E párbeszéd során a polgárjogokra is ki kell térni. Az EGSZB szerint a kettős állampolgárságot engedélyező államok közötti megállapodások határozottan kedveznek annak, hogy a harmadik országok állampolgárai rendelkezhessenek a szociális, politikai és polgárjogokkal. |
7.3 |
Egyes tagállamok azonban csak kölcsönösségi alapon adják meg a politikai jogokat. Az EGSZB megjegyzi, hogy bár ez támogatandó eszköz, egyes esetekben, amikor a származási ország nem fogadja el a kölcsönösség elvét, jogkorlátozáshoz vezet. |
7.4 |
Az EGSZB szeretné, ha az EU külpolitikája teljes elkötelezettséget vállalna a nemzetközi migrációnak az ENSZ keretében történő globális szintű kezelése iránt, más idevonatkozó nemzetközi jogi eszközök mellett az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata, a migráns munkavállalók és családtagjaik jogainak védelméről szóló nemzetközi ENSZ-egyezmény (melynek ratifikálását az EGSZB már javasolta (25) az EU-nak), a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya, a Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya és az ILO-egyezmények alapján. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) 2003/109/EK irányelv.
(2) HL C 208., 2003.9.3. 76. o.
(3) HL C 208., 2003.9.3., 76. o. 4.3. pont.
(4) 2009/50/EK irányelv.
(5) Az ENSZ Közgyűlésének 1990. december 18-i ülése.
(6) http://ec.europa.eu/ewsi/en/policy/legal.cfm.
(7) HL C 318., 2011.10.29., 69–75. o.; HL C 48., 2011.2.15., 6–13. o.; HL C 354., 2010.12.28., 16–22. o.; HL C 347., 2010.12.18., 19–27. o.; HL C 128., 2010.5.18., 29–35. o.; HL C 27., 2009.2.3., 95–98. o.; HL C 318., 2006.12.23., 128–136. o.; HL C 125., 2002.5.27., 112-122. o.
(8) COM(2013) 236 final.
(9) Az Európai Tanács 1999. október 15–16-i tamperei ülése, elnökségi következtetések.
(10) A 18. pont a következőképpen szól:
„Az Európai Uniónak méltányos bánásmódot kell biztosítania a harmadik országoknak a tagállamok területén jogszerűen tartózkodó állampolgáraival szemben. Egy dinamikusabb integrációs politika célja az lenne, hogy az uniós polgárokéhoz hasonló jogokat és kötelezettségeket állapítson meg számukra, előmozdítsa a megkülönböztetésmentességet a gazdasági, társadalmi és kulturális életben, valamint intézkedéseket hozzon a rasszizmussal és az idegengyűlölettel szemben.”
A következtetések 21. pontja prioritásként jelölte ki azt, hogy:
„A harmadik országok állampolgárainak jogállását közelíteni kell a tagállamok állampolgáraiéhoz. Az Európai Tanács támogatja azt a célkitűzést, hogy a harmadik országok jogszerűen huzamosan az Unió területén tartózkodó állampolgárainak lehetőséget kell kínálni a tartózkodásuk szerinti tagállam állampolgárságának megszerzésére.”
(11) De Groot, G.R. (1998), „The relationship between the nationality legislation of the Member States of the European Union and European Citizenship”, VI. fejezet, in M. La Torre (szerk.), European Citizenship: An Institutional Challenge, Hága: Kluwer International Law.
(12) S. Carrera, M. De Somer és B. Petkova, The Court of Justice of the European Union as a Fundamental Rights Tribunal: Challenges for the Effective Delivery of Fundamental Rights in the Area of Freedom, Security and Justice, CEPS-beszámoló, Európai Politikai Tanulmányok Központja, 2012, Brüsszel.
(13) HL C 61., 2003.3.14., 170. o., 2.11. pont.
(14) COM(2000) 757 final.
(15) Guild, E., The Legal Elements of European Identity: EU Citizenship and Migration Law, 2004, Hága: Kluwer Law International, European Law Library.
(16) Európai szintű éves jelentés a munkavállalók Európán belüli szabad mozgásáról 2010–2011, K. Groenendijk et al., 2012. január, Európai Bizottság, Foglalkoztatási Főigazgatóság. Lásd http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=475&langId=hu.
(17) Kostakopoulou, T. (2007), „European Citizenship: Writing the Future”, European Law Journal, Az uniós polgárságról szóló különszám, Vol. 13, no 5, 623–646. o.
(18) C-184/99. sz. Grzelczyk-ügy.
(19) De Groot, G.R. (2005), „Towards a European Nationality Law”, in H. Schneider (szerk.), Migration, Integration and Citizenship: A Challenge for Europe’s Future, Vol. I, 13–53. o.
(20) Lásd például az alábbi ügyeket: C-369/90, Micheletti, C-192/99, Kaur, vagy C-135/08, Rottmann. Lásd: J. Shaw (szerk.), Has the European Court of Justice Challenged Member States Sovereignty in Nationality Law?, EUI munkadokumentum, RSCAS 2011/62, az EUDO állampolgársági megfigyelőközpontja, 2012, Firenze.
(21) Az irányelv elemzéséhez és eredetvizsgálatához lásd: S. Carrera (2009), In Search of the Perfect Citizen? The intersection between integration, immigration and nationality in the EU, Martinus Nijhoff Publishers: Leiden.
(22) Lásd az irányelv 11. cikkét. Groenendijk, K. „The Legal Integration of Potential Citizens: Denizens in the EU in the final years before the implementation of the 2003 directive on long-term resident third country nationals”, in R. Bauböck, E. Ersboll, K. Groenendijk és H. Waldrauch (szerk.), Acquisition and Loss of Nationality, I. kötet: Comparative Analyses: Policies and Trends in 15 European Countries, Amsterdam University Press, 2006, Amszterdam, 385–410. o.
(23) COM(2011) 585: Jelentés a 2003/109/EK irányelv alkalmazásáról.
(24) S. Carrera et al. Labour Immigration Policy in the EU: A Renewed Agenda for Europe 2020, CEPS-beszámoló, Európai Politikai Tanulmányok Központja, 2011, Brüsszel.
(25) HL C 302., 2004.12.7., 49. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/23 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A fenntarthatóbb fogyasztásért: az ipari termékek élettartama és a fogyasztók tájékoztatása a bizalom visszaszerzése érdekében (saját kezdeményezésű vélemény)
2014/C 67/05
Előadó: Thierry LIBAERT
Társelőadó: Jean-Pierre HABER
2013. február 14-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:
„A fenntarthatóbb fogyasztásért: az ipari termékek élettartama és a fogyasztók tájékoztatása a bizalom visszaszerzése érdekében” (saját kezdeményezésű vélemény).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottsága” (CCMI) 2013. szeptember 26-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság az október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 17-i ülésnapon) 178 szavazattal 1 ellenében, 5 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
A programozott elavulás, úgy tűnik, az ipari termelési módhoz kötődik, amely igényli termékeinek legalább bizonyos arányú megújítását. Bár e termékmegújítás szükségesnek tűnhet, küzdenünk kell egyes túlkapások ellen. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság egyértelműen megkülönbözteti a tudatosan kiszámított meghibásodást és fogyasztási módjaink felgyorsulását. Jóllehet megkérdőjelezendők azok a marketinggyakorlatok, amelyek „jelentős újításokat” hirdetnek, bár gyakran csak kiegészítő jellegűek, véleményünk szándéka a legkirívóbb esetek kontrollálása és a fogyasztóknak nyújtott garanciák javítása. A cél az európai vállalkozások iránti bizalom növekedésének elősegítése. A javaslatok technikai, kereskedelmi, normatív, oktatási és információs jellegűek. Illeszkednek a termelési–forgalmazási–fogyasztási lánc jobb – igazságosabb és lojálisabb – egyensúlyára irányuló stratégiai keretbe. |
1.2 |
Az EGSZB szeretné, ha teljesen betiltanák azokat a termékeket, amelyek esetében tervezett a meghibásodás annak érdekében, hogy előidézze a készülék élettartamának végét. Ezek az esetek – amelyek ritkák ugyan, de kirívóak, mint például azon nyomtatók nagy médiavisszhangot kiváltott példája, amelyeket úgy gyártanak, hogy bizonyos számú használat után többé ne működjenek – csak a polgárok vállalatokkal szembeni bizalmatlanságához vezethetnek. |
1.3 |
Az EGSZB azt ajánlja a vállalatoknak, hogy könnyítsék meg termékeik javítását. Ennek három vonalon kellene megvalósulnia: egyrészt a műszaki lehetőségeket illetően (például a táblagépek esetében, amelyek akkumulátorát a készülék borításához hegesztik, hogy megakadályozzák annak javítását, és új termék vásárlására kényszerítsenek); másrészt lehetőséget biztosítva a fogyasztóknak arra, hogy a vételt követően még 5 évig beszerezhessék a pótalkatrészeket. Végül pedig a termékekhez megvásárlásukkor a használati útmutatón kívül részletes tájékoztatót kellene csatolni a javíttatási lehetőségekről is. Átfogóbban nézve az EGSZB véleményével a szociális vetület és a javítással foglalkozó vállalkozások erőteljes támogatására hív fel. A vállalkozások és a fogyasztók közti bizalom javítására irányuló fellépésre konkrétabban azon lehetőségek viszonylatában kell tekinteni, amelyeket az a foglalkoztatás terén teremthet. |
1.4 |
A kötelező erejű szabályozás útját kizárva az EGSZB az önkéntes tanúsítási eljárást ösztönzi. A háztartási készülékek terén például hathatós vételi érv volt a 10 vagy 20 évre szóló alkatrész-garancia. E garanciát európai szinten standardizálni lehetne az EU 28 tagállamának területén vásárolt termékek összességére vonatkozóan annak érdekében, hogy ne büntessük az európai vállalkozásokat. Ugyanígy a gyártók kötelezhetnék maguk arra, hogy adatokat tegyenek közzé a leggyakoribb meghibásodásokról, hiszen ismerik a leginkább visszatérőeket. Raktáron tarthatnák a szóban forgó pótalkatrészeket, kötelezhetnék magukat azok kérésre történő legyártására, vagy felkérhetnének erre beszállítókat. Ez számottevő kötelezettségvállalást jelenthetne egyes vállalatok részéről arra, hogy garantálják termékeik megbízhatóságát. Ez – a fogyasztóval való kapcsolatukon túl – beleillene az önkéntes tanúsítás elgondolásába, amelynek célja a termékek karbantartása és élettartamuk meghosszabbítása. |
1.5 |
Az EGSZB arra ösztönzi a tagállamokat, hogy közbeszerzési politikájukban vegyék figyelembe a programozott elavulás elleni harc kritériumait. A közbeszerzés uniós tagállamokbeli jelentőségére (a GDP 16 %-a) tekintettel az állami szerveknek fontos szerepet kell játszaniuk, és példamutató magatartást kell tanúsítaniuk. |
1.6 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a gyártmányok minőségének és tartósságának javítása hosszú távú munkahelyek teremtéséhez fog vezetni Európában, ezért ösztönzendő. E változások – megfelelő képzésekkel kísérve – hozzájárulnak majd az európai munkavállalókat régóta sújtó válságból való kilábaláshoz. |
1.7 |
Az EGSZB ajánlja a termékek várható élettartamának, illetve lehetséges használataik számának feltüntetését, hogy a fogyasztók a tények teljes körű ismeretében hozhassanak vásárlási döntést. Támogatja továbbá annak önkéntes alapú, kísérleti jellegű bevezetését, hogy tüntessék fel a termék várható élettartama alapján becsült, egy évre jutó árát is, hogy a hosszú élettartamú termékek vételére ösztönözzenek. A várható élettartam e megjelölését ellenőrizni kellene a fogyasztók számára káros visszaélések elkerülése érdekében. A fogyasztók így a vételkor ugyan drágább, de hosszabb távon értéküket jobban megőrző termékeket vásárolhatnának. Ez mindenképpen arra ösztönözné vállalkozásainkat, hogy tartósabb termékeket gyártsanak. E tájékoztatásnak a fogyasztó által igényelt releváns információra kellene összpontosulnia, és termékkategóriák szerint eltérő mértékűnek kellene lennie annak megelőzésére, hogy túl sok információt tartalmazzon a csomagolás. |
1.8 |
Az EGSZB hasznosnak tartaná egyfajta rendszer bevezetését a vásárolt termékek minimális élettartamának garantálására. A termékek minimális élettartamára vonatkozóan nem létezik jelenleg szabályozás, és olyan európai szabvány sem, amelynek révén az élettartam mérhető lenne. Kezdeményezések kezdenek ugyanakkor megjelenni a környezetvédelmi címkézés terén. A termékeket gyártó vagy forgalmazó vállalatoknak internalizálniuk kell az újrahasznosítási költségek felvállalásából eredő externáliákat az 5 évnél rövidebb élettartamú termékek esetében, különösen akkor, ha a termék a környezetre nézve ártalmas anyagokból áll. |
1.9 |
Az EGSZB azt javasolja, hogy egészítsék ki a vásárláshoz kötődő garanciát egy minimális élettartamra vonatkozóval, amelynek során a javítási költségek a gyártót terhelnék. |
1.10 |
A termékek élettartam-csökkenésének költségei és az elégtelen javíttatási lehetőségekből eredő nehézségek többségükben a fogyasztókat sújtják. Ők a fő szenvedő alanyai a gyártók és egyes olyan forgalmazók politikáinak, amelyek a garancia első évet követő meghosszabbítását árulják, jóllehet alapvetően kötelező a két éves garancianyújtás. A fogyasztókat, úgy tűnik, gyakran kevéssé tájékoztatják a jogaikról. A fogyasztók tudatossá válását elősegíthetné az – elsősorban honlapok és közösségi hálózatok alkalmazása révén megvalósuló – jobb kommunikáció. A tervezett elavulás európai megfigyelőközpontjának köszönhetően a fogyasztók pontosabb képpel rendelkeznének a gyakorlatokról, és így megalapozottabban tudnának dönteni. |
1.11 |
A fogyasztók tudatosságának fokozása a termékek megfelelő és fenntartható használatának alapvető feltétele. Annál is inkább fontos a termékek minimális életciklusára vonatkozó megfelelő tájékoztatás, mivel ez a vásárlást érintő döntéshozatal fontos eleme. Ezzel összefüggésben üdvözlendők lennének a kereskedelmi és vállalati önkéntes tevékenységek és kezdeményezések. |
1.12 |
A fogyasztóknak gyakran az a benyomásuk, hogy valódi jogszabályi dzsungelen kell átverekedniük magukat. Bár számos irányelv foglalkozik a programozott elavulással (kereskedelmi gyakorlatok, hulladékok stb.), a tárgyról szóló dokumentumok összessége kevéssé koordináltnak tűnik, ezért egy jogalkotási csomag keretében össze kellene őket hangolni. |
1.13 |
Az EGSZB azt ajánlja, hogy a tagállamok – különösen az oktatás során – ösztönözzenek felelős fogyasztásra annak érdekében, hogy a fogyasztók figyelembe vegyék a termékeknek az életciklus szempontjából a környezetre gyakorolt hatását, ökológiai lábnyomát és minőségét. Az EGSZB határozottan kívánatosnak tartja, hogy a fogyasztók képviselőit jobban vonják be az ennek a fontos és érzékeny kérdésnek szentelt, folyamatban lévő vitába, mivel részvételük biztosítaná az átfogó megközelítést. |
1.14 |
Az EGSZB azt ajánlja az Európai Bizottságnak, hogy készíttessen tanulmányokat a témában, hogy rávilágítson a rendelkezésre álló nagy mennyiségű, gyakran ellentmondásos információkra. Ez lehetővé teszi majd a programozott elavulás – elsősorban gazdasági és társadalmi – hatásainak tárgyilagos bemutatását, annak nemcsak a termékértékesítési rotációval, hanem a foglalkoztatással és a kereskedelmi mérleggel kapcsolatos állítólagos előnyeit illetően is. |
1.15 |
Az EGSZB nagy európai kerekasztal-megbeszélés rendezését javasolja 2014-ben a tárgyra vonatkozóan. E kerekasztal a területen érintett valamennyi résztvevőt összegyűjti majd: az ipari és a pénzügyi ágazat képviselőit, a forgalmazókat, a szakszervezeteket, a fogyasztóvédelmi egyesületeket, a nem kormányzati szervezeteket, a szabványügyi hivatalokat, a szakértőket stb. Több ágazatot átfogónak is kell majd lennie, hogy ne csupán néhány iparágra összpontosítson. Végre olyan fórumnak kellene kísérnie, amely nyitva áll az EU polgárai előtt, a lehető legszélesebb körű lakossági részvétel előmozdítására törekedve. E részvétel egyik ösztönzendő formáját a közösségi hálózatok alkotják majd. |
1.16 |
Általánosabban véve az EGSZB a kutatások felgyorsítását és a programozott elavulás fékezését célzó alábbi 3 cselekvési irányvonal megvalósítását ajánlja:
|
1.17 |
Európai szinten kiadott jelzésével az EGSZB abbéli reményének ad hangot, hogy a pazarlás társadalmából a fenntartható társadalomba való átalakulást jelentő gazdasági átmeneti szakaszba lépünk, a növekedés pedig olyan irányt vesz, hogy polgárközpontú módon tudjon válaszolni a fogyasztók szükségleteire, és nem puszta öncélt jelent. |
2. Bevezetés és tartalom
2.1 |
A programozott elavulás több okból is aggasztó kérdés: a fogyasztási cikkek élettartamának csökkentésével egyformán növeli az erőforrás-felhasználást és a termékek életciklusának végén kezelendő hulladékmennyiséget. E több formát öltő módszert az eladások ösztönzésére és a gazdasági növekedés támogatására alkalmazzák azáltal, hogy folyamatosan újabb és újabb igényeket támasztanak, és önként teremtik meg a fogyasztási cikkek javíthatatlanságának feltételeit. |
2.2 |
Következésképpen az erőforrások pazarlása és az ártalmas szennyezés olyan méreteket öltött, hogy a civil társadalom és számos e gyakorlatokkal szemben kritikus politikai képviselő lépéseket tesz annak érdekében, hogy rámutasson a rendszer inkoherenciáira és küzdjön azok ellen (egyesületi keresetek az Egyesült Államokban az Apple ellen, panasztétel Brazíliában, törvényjavaslat Belgiumban és Franciaországban 2013 elején). |
2.3 |
A „tervezett elavulásnak” több típusát szokás megkülönböztetni, figyelembe véve, hogy az elavulás „egy alapanyag vagy berendezés – anyagi elhasználódását megelőző – degradálódásaként” határozható meg (Le Petit Larousse szótár). Sőt, értékvesztése, illetve lejárata nem fizikai elhasználódása miatt, hanem a technikai haladással, a magatartás változásával, a divattal stb. összefüggő okokból következik be. |
2.4 |
Az elavulásnak az alábbi formáit különböztethetjük meg:
|
2.5 |
A témában nem alakult ki határozott egyetértés. A definíciók közti árnyalatnyi különbségek bizonyítják, hogy mennyire fontos a fogalom átfogó meghatározása, valamint differenciált intézkedések meghozatala az elavulás objektív (technikai) és szubjektív (a divat hatásai, új termékek megjelenése) tényezői alapján. Létezhetnek olyan termékek, amelyeknél a rövid élettartam környezeti előnyt képezhet. Az elavulás egyébként a fogyasztók magatartásától is függ. |
2.6 |
Az EGSZB árnyalt megközelítést ajánl. A cél nem az, hogy egységesen növeljük valamennyi termék élettartamát, hanem hogy ez az egyes termékek felhasználási módja alapján történjen. Ugyanígy előnyben kellene részesíteni a felhasználási módok optimalizálására való törekvést, annak tudatában, hogy az optimalizálás nem jelenti feltétlenül az élettartam meghosszabbítását. Az EGSZB azt szeretné elősegíteni, hogy a fogyasztók jobban tudatában legyenek az európai vállalatok termékei megbízhatóságának. |
2.7 |
Az Európai Uniónak számos – környezetvédelmi, szociális, közegészségügyi, kulturális és gazdasági – okból kell foglalkoznia a programozott elavulással. Szerintünk ugyanakkor a szimbolikus és etikai megfontolások kevésbé kézzelfogható, de ugyanilyen fontos szempontjait is figyelembe kell venni. |
2.8 |
Környezeti téren kiemelendő, hogy napjainkban, amikor évente mintegy 60 milliárd tonna nyersanyagot használunk fel, körülbelül 50 %-kal több természeti erőforrást igényelünk, mint 30 éve. Egy európai így naponta 43 kg erőforrást használ fel, míg egy afrikai csak 10 kilogrammot. A Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) becslése szerint az 1999-ben ismert értékekből kiindulva „elsődleges kitermelésük évi 2 %-os növekedése alapján a réz-, ólom-, nikkel-, ezüst-, ón- és cinkkészletek nem tartanak tovább 30 évnél, az alumínium- és vaskészletek pedig 60–80 évnél. Egyre több anyag ritkává válik tehát”. Egyébiránt évente 10 millió tonna ilyen hulladék keletkezik Európában (2012-es adat), amelynek mennyisége 2020-ra várhatóan eléri a 12 millió tonnát. Az újrafeldolgozási és innovációs politikákon kívül a 2012. augusztus 13-án életbe lépett új európai irányelvben meghirdetett visszanyerési politikákat is támogatni kell a programozott elavulás elleni harccal párhuzamosan. |
2.9 |
Szociális szempontból a programozott elavulás három különböző típusú problémát vet fel. Először is, válság idején a fogyasztási cikkek programozott elavulása hozzájárul a hitelre történő vásárlások elterjedéséhez és egy soha nem látott mértékű eladósodáshoz. Az elavulás leginkább azon hátrányos helyzetű társadalmi kategóriák tagjait sújtja, amelyek nem tudnak tartós termékeket magas áron megfizetni, és gyakran alacsonyabb árú, rövidebb élettartamú árukkal kénytelenek megelégedni. Emellett a javítással foglalkozó cégek foglalkoztatási részlegének is el kell viselnie a programozott elavulás káros következményeit. Az ADEME-jelentés (2007) adatai (1) is megerősítik e tendenciát: a meghibásodott készülékek csupán 44 %-a kerül megjavításra. A forgalmazók becslései szerint a garancia alá nem tartozó készülékek 20 %-a esetében történik a megjavításra irányuló beavatkozás. Az ADEME-tanulmány (2010) számottevő visszaesést mutat Franciaországban 2006–2009 között is a javítási tevékenységet illetően, különösen a háztartási elektronikai készülékek vonatkozásában. A javítási üzletág előnye, hogy nem helyezhető át és többnyire stabil munkahelyekből áll. |
2.10 |
A közegészségügyi következmények nem elhanyagolhatók. Két formájuk létezik: egyrészt az elégetés közvetlen következménye a közelben lakók számára az elektronikai alkatrészek mérgező hatásából eredően, másrészt pedig nemzetközi kihatásaik. Az informatikai hulladék kezelésére alkalmas infrastruktúra hiánya ugyanis olyan mértékű, hogy számos használaton kívüli terméket exportálnak illegálisan olyan térségekbe, ahol lerakókban való elhelyezésük olcsóbb, de a helyi lakosság számára jelentős hatással jár (pl. Ghánában, ahol kinyerik a hulladék fémtartamát, hogy Dubaiba vagy Kínába szállítsák azt. E hulladékok nagy része déli országokba irányul, ahol környezeti problémákat okoz.) |
2.11 |
A kihatások kulturális jellegűek is. Egyes tanulmányok szerint a háztartási elektronikai cikkek átlagos élettartama 6–8 év, míg 20 évvel ezelőtt 10–12 év volt. A fogyasztók jogosan kérdőjelezik meg a termékek élettartamának csökkenését, amikor az innováció szerepét lépten-nyomon kiemelik. Az európai polgárok saját iparukba vetett bizalma csak lassan alakul ki, és az elavulás rombolja azt. Most, hogy szinte minden közvélemény-kutatás szerint a polgárok maximálisan eltávolodnak az európai ipartól, nyilvánvaló, hogy a termékek korai meghibásodása vagy javíthatatlansága nem segíti elő, hogy ismét bizalommal forduljanak felé. Ez részben megmagyarázza azt, hogy miért szeretné az európai polgárok 92 %-a (2), ha feltüntetnék a termékek élettartamát (vagy lehetséges felhasználásainak számát). Az európai vállalkozások versenyképessége a fogyasztók vállalatok iránti bizalmának növelésétől is függ. |
2.12 |
A kihatások végül gazdasági jellegűek is lehetnek. Az érintett vállalatok nagy többsége a csúcstechnológia terén működik, amelynek termékeit gyakran importálják Európába. Az Európai Unió, azáltal, hogy foglalkozik a témával, eszközt kínál vállalatainak arra, hogy megkülönböztessék maguk a tartósságot célzó gyakorlatuk révén. |
2.13 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság nem feledkezik meg a kevésbé anyagi jellegű, de ugyanolyan fontos vonatkozásokról sem. Szimbolikus síkon, jóllehet a Rio+20 szellemében munkánk összességét az jellemzi, hogy nagy jelentőséget tulajdonítunk a fenntartható fejlődésnek, el kell ismernünk, hogy a programozott elavulás az általunk támogatott fenntartható fejlődés központi kérdése. Ami az azzal kapcsolatos felfogásunkat illeti, hogy milyen helyet tölt be az etika a társadalmunkban, problematikusnak tűnik számunkra az, hogy mérnökök feladata felgyorsított elöregedésű termékek kifejlesztése legyen, vagy hogy reklámcégek kampányokat indítsanak azért, hogy a fogyasztókat ezek megvásárlására buzdítsák, tudva, hogy beszerzéseik nem fogják növelni elégedettségüket. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 17-én.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Agence de l’Environnement et de la Maîtrise de l’Energie [környezetvédelmi és energiagazdálkodási hivatal].
(2) Eurobarométer-felmérés: „Attitudes of europeans towards building the single market for green products” [Az európai polgárok hozzáállása a környezetbarát termékek egységes piacának kiépítése terén] (Európai Bizottság, Flash – 2013. júliusi, 367. szám).
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/27 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az európai sörágazatban rejlő növekedési lehetőségek kiaknázása (saját kezdeményezésű vélemény)
2014/C 67/06
Előadó: Ludvík JÍROVEC
Társelőadó: Edwin CALLEJA
2013. február 14-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:
Az európai sörágazatban rejlő növekedési lehetőségek kiaknázása.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottsága 2013. szeptember 26-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 47 szavazattal 1 ellenében, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
A sörfogyasztás Európa-szerte több ezer éves hagyomány. Jóllehet a sörkultúra – a sörfajták és fogyasztási szokások – Európa különböző részein igen eltérő, a sör minden uniós országban fontos szerepet játszik, és a kulturális és kulináris örökség szerves részét képezi. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság felhívja a figyelmet az ágazat folyamatos fejlődésére és a jelenlegi nehéz körülmények között mutatott alkalmazkodó és ellenálló képességére. Kiemeli továbbá, hogy az ágazat teljesíti az Európa 2020 stratégiában a foglalkoztatás, a fenntarthatóság, az innováció, az oktatás és a társadalmi befogadás kiemelt területein kitűzött célokat. |
1.2 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság felhívja az Európai Bizottság, az Európai Parlament, a Tanács és a tagállamok figyelmét az alábbi kiemelt politikákra, melyeket komolyan meg kell fontolni, ha ki akarjuk aknázni az európai sörágazat teljes növekedési potenciálját. Az EGSZB konkrétan a következőket várja a döntéshozóktól:
|
1.3 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság emellett tagállami, regionális, illetve helyi szintű lépéseket is sürget a következő célok érdekében:
|
1.4 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye szerint a sörgyáraknak
|
2. Az európai söripar
2.1 |
Az Európai Unió a világ vezető sörgyártóinak egyike. A termelés 2011-ben meghaladta a 380 millió hektolitert (1), ezt az Európa-szerte működő mintegy 4 000 sörfőzde állította elő. Termékeiket a világ minden részén értékesítik. Mennyiségi szempontból az EU a világtermelés több mint egynegyedével a legnagyobb piaci szereplők egyike. Kína nemrég megelőzte, de a rangsorban az Egyesült Államok, Oroszország, Brazília és Mexikó előtt van (2). |
2.2 |
Az európai sörágazat strukturális szempontból igen sokszínű. Főként kis- és középvállalkozások – mikrosörfőzdék és helyi, regionális és országos szinten működő főzdék – alkotják, emellett van négy nagy európai székhelyű sörgyár (3), melyek vezető világpiaci szereplők. Az új kis és mikrosörfőzdéknek az elmúlt évtizedben történt felemelkedése kiválóan jelzi az ágazatban rejlő innovációs potenciált, és nagy eredmény a fenntarthatósági cél szempontjából. |
2.3 |
A söriparhoz kapcsolódó ellátási láncban főként helyi szereplők vannak, de a malátázók, berendezésgyártók és a műszaki szolgáltatók között globális piacvezetők is képviseltetik magukat. Emellett az európai söripari intézetek világszerte megosztják szaktudásukat. A European Brewery Convention kongresszusához hasonló rendezvények és a sörrel foglalkozó egyéb konferenciák a világ minden részéből vonzzák a látogatókat. |
2.4 |
A sör kulcsfontosságú feldolgozott agrártermék, melyet több mint 2 milliárd euró értékben exportálnak (4). Az OEM/OFJ (5) rendszerek révén vonatkozik rá az EU agrártermék-minőségi politikája (6); a 23 földrajzi jelzéssel ellátott termék értékesítése több mint 2,3 milliárd eurós bevételt hoz (7). A két rendszerben részt vevő sörök azonban korlátozott számú földrajzi területet képviselnek, mivel csupán az uniós országok kevesebb mint egyharmadát fedik le. |
2.5 |
A sör főleg természetes eredetű alkotóelemekből: vízből, gabonafélékből, komlóból és élesztőből áll. A sörgyártás legfontosabb alapanyaga a víz, amely átlagosan a sör körülbelül 92 %-át teszi ki. A felszín alatti vizek védelme ezért kulcsfontosságú. Mivel a sörgyártáshoz – alapvető keményítőforrást jelentő – gabonafélékre (például árpa, búza vagy egyéb) van szükség, az agrárközösséggel való kapcsolat létfontosságú a sörfőzők és malátázók számára. |
2.6 |
Az Európai Unió ezenkívül a komlófélék világpiacán is a legnagyobb szereplő: ezeket 14 uniós tagállam termeszti (8) a világ összes komlótermesztő területének mintegy egyharmadán (9), az európai komlótermesztők fő felvásárlója pedig a söripar. Ha el akarjuk kerülni a piaci torzulásokat, melyek hosszú távon káros hatással lehetnek a sörfőzőkre, akkor lehet, hogy újra át kell gondolnunk a komlótermesztők közötti verseny, valamint az uniós tagállamok agrárpolitikáiban érvényesülő differenciált kezelésmód kérdését. |
2.7 |
A sörgyárak a nyersanyagok tekintetében az agrárszektortól függenek, az utóbbi években pedig a változó minőségű termések és az árak fluktuációja miatt az ágazat drágábban jutott hozzá a sörgyártáshoz szükséges agrártermékekhez. A nyersanyagtermelők és a sörfőzők viszonyát, ahol lehet és szükséges, fenntartható és hosszú távra tekintő megközelítésnek kellene vezérelnie. |
2.8 |
2010-ben az összes sörértékesítés 106 milliárd euróra rúgott, héával együtt, ami az EU GDP-jének 0,42 %-át jelenti. A becslések szerint az Európában gyártott sör több mint 63 %-át szupermarketekben és egyéb kiskereskedelmi egységekben értékesítik (nem helybeni fogyasztás). A fennmaradó 37 %-ot a vendéglátóiparban fogyasztják el (pl. bárokban, sörözőkben, éttermekben – helybeni fogyasztás). |
3. A 21. század gazdasági kihívásainak kezelése
Piaci és strukturális trendek
3.1 |
Az európai sörpiac az elmúlt 15 évben a technikai fejlődés, a beruházások és a fogyasztói attitűdök szempontjából, valamint vállalatfúziók és új cégek létrejötte révén különféle átalakulásokon ment keresztül. A fogyasztás 2007 óta tartó erőteljes visszaesése közvetlenül kihat a sörfőzdék tevékenységeire. Több éven át tartó bővülést követően az uniós sörgyártás rövid idő alatt 420 millió hektoliterről 2011-re 377 millió hl-re esett vissza. Az elkövetkező években azonban az ágazat újjáéledése és akár növekedése is várható, ha a gazdasági és szabályozási környezet kedvezőbbé válik. |
3.2 |
A gazdasági válság és a fogyasztás csökkenése az európai söripar átszerveződéséhez vezetett, melynek hátterében a nagyobb nemzetközi és országos cégcsoportok kontinentális tevékenységeinek és Unión kívüli beruházásainak konszolidálása állt. Ezzel egy időben a kisebb sörfőzdék száma minden országban nőtt, ezzel szélesedett a fogyasztói választék és a „Vállalkozás 2020” cselekvési tervvel (10) összhangban erősödött a sörfőzők vállalkozói szelleme. Ez a fenntarthatóság szempontjából is kedvező fejlemény, mivel jellemzően jót tesz a regionális turizmusnak, és általában rövidebbek a termelési és fogyasztási láncok, ami környezetbarát. |
3.3 |
Mindemellett a gazdasági körülmények miatt növekedett az otthoni sörfogyasztás a sörözők és éttermek kárára, ami munkahelyek megszűnéséhez, a hozzáadott érték csökkenéséhez és ahhoz vezetett, hogy csökkentek az EU-ban elfogyasztott minden egyes liter sörből befolyó állami bevételek (11). Ezt a tendenciát a kiskereskedelmi szektorban érvényesülő erőteljesebb árleszorító hatás is befolyásolta. |
3.4 |
A sörfőzdék és a termékinnovációk növekvő száma egyúttal új termékek megjelenéséhez is vezetett, ami hasznos a fogyasztók, a társadalom és a környezet számára. A termékkör alacsony alkoholtartalmú és alkoholmentes sörök irányába történő bővülése lehetőségeket teremtett a legkülönfélébb méretű sörfőzdék számára, az értékesítés pedig megnőtt, és az organikus sörök is egyre szélesebb körben állnak rendelkezésre. |
Adózási szempontok
3.5 |
A söripar az adók révén jelentős bevételt hoz az államoknak. A sörgyártás és -értékesítés jelentős bevételi forrás az államok számára a jövedéki, hozzáadottérték- és jövedelemadók, valamint a munkavállalók és a munkaadók által fizetett társadalombiztosítási járulékok révén mind magában a söriparban, mind pedig azon kapcsolódó ágazatokban, amelyekben a munkahelyek közvetetten a sörgyártási tevékenységekhez köthetők. 2010-ben e bevételek mintegy 50,6 milliárd eurót tettek ki (12). |
3.6 |
A söripar jelenlegi gazdasági nehézségekkel szembeni ellenálló képességét próbára teszik a – főként a jövedéki adó, valamint különösen a vendéglátó-ipari héa-kulcsok emelése miatti – növekvő adóterhek. Ez tovább nehezítette a sörgyárak amúgy is nehéz gazdasági helyzetét, különösen olyan országokban, mint Magyarország, Finnország, Franciaország, Hollandia és az Egyesült Királyság (13). Az uniós sörgyártásból és -értékesítésből származó összes hozzáadott érték 2008 és 2010 között 10 %-kal (14), az uniós sörágazattól beszedett adók összege pedig 3,4 milliárd euróval csökkent. |
3.7 |
Az uniós és országos szintű jövedékiadó-rendszereknek figyelembe kellene venniük a sör sajátosságait, ideértve annak általában alacsony alkoholtartalmát, a sörfőzési folyamatot, valamint a söripar helyi társadalmi és foglalkoztatási, valamint általános gazdasági hozzájárulását. Ezért az erjesztett italok közé tartozó sör számára a többivel azonos versenyfeltételeket kellene biztosítani, így a borra és más erjesztett italokra vonatkozó nullaeurós minimumkulcsot a sörre vonatkozó uniós jövedékiadó-szabályozásba is be kellene építeni (15). |
3.8 |
A kiegyensúlyozott nemzeti szintű jövedékiadó-politika és az adóigazgatáson belül meglévő együttműködési mechanizmusok jobb kihasználása esetleg megfelelő eszköz lehet az adótényezők ösztönözte kereskedelem és a hozzá kapcsolódó káros gyakorlatok elkerülésére, és így hozzájárulhat a sörfőzési ágazat versenyképességének megőrzéséhez, különösen a határ menti területeken. |
3.9 |
Mivel a szálloda- és vendéglátó-ipari ágazat szerepe a sörértékesítésben jelentős (16), az adópolitika ebben és a sörfőzési ágazatban növekedésfokozó eszközként is szerepet játszhat, pozitív hatást gyakorolva a helyi szintű foglalkoztatásra. |
Nemzetközi kereskedelem
3.10 |
Az európai söripar a kedvezőtlen feltételek ellenére még mindig ellenálló- és versenyképes. A helyi sörfőzők nem veszítették el országuk és az EU határain kívüli piacaikat. Jóllehet az európai sörtermelés nagyrészt az uniós egységes piacon talál vevőre, a világ különböző részeire irányuló export 2000 óta folyamatosan nő, 2007 óta a növekedés 30 %-os. A legjelentősebb kiviteli célpontok között van az Egyesült Államok, Kanada, Angola, Kína, Svájc, Tajvan, Oroszország és Ausztrália (17). Ezenkívül az európai sörgyárak minden kontinensen nagybefektetők, és a helyi sörfőzdékkel és forgalmazókkal különféle együttműködési kezdeményezésekben vesznek részt. |
3.11 |
Az európai sörök Unión kívüli országokban való piaci jelenlétének fenntartását és növelését azonban veszélyeztethetik a kereskedelmi akadályt jelentő helyi szabályozások, ami gátolja a sörexportot és a beruházásokat. A vámok mellett ezek az akadályok bizonyos jogszabályi intézkedések formájában is testet ölthetnek – ilyenek a termékmeghatározások (pl. Oroszország), vagy költségvetési-adminisztratív eljárások (pl. Albánia, Törökország). Az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak a söriparral együttműködésben kulcsszerepük van ezeknek és más, a külpiacokon időről időre felmerülő problémáknak a megoldásában. |
3.12 |
Miközben az Európai Unió a különféle kereskedelmi megállapodásokban nullakulcsos vámot alkalmaz a sörimportra, számos ország továbbra is vámkivetéssel igyekszik távol tartani az uniós tagállamokból származó, konkurenciát jelentő sörbehozatalt. A szabadkereskedelmi megállapodásokról jelenleg folyó tárgyalások is kitérnek erre, és a legújabb (pl. a Dél-Koreával kötendő) megállapodások a vámok fokozatos csökkentését írják elő. Ezt a rendszert tovább kellene bővíteni. |
3.13 |
Az európai sörmárkák külső piacokon való megjelenési lehetőségeit promóciós rendezvények, például kiállítások, vásárok és az Európai Bizottság által harmadik országokban szervezett konzultációs rendszerek is javítják. A sörfőzdék mind ez idáig igen kis számban vettek részt ezekben a tevékenységekben, egyrészt mivel nincsenek kellően tisztában a lehetséges haszonnal, másrészt pedig az elégtelen népszerűsítés miatt. |
4. Munkahelyteremtés minden szinten
4.1 |
A söripari ágazat nem csak a sörgyártást foglalja magában. A sörfőzéshez nélkülözhetetlen mezőgazdasági alapanyagok előállításától kezdve magán a főzésen át a vendéglátóiparig és a kiskereskedelemig bezárólag számos tevékenységet takar. Az Európai Unió sörgyárai együttvéve közvetlenül több mint 128 800 embert foglalkoztatnak. Ezenfelül még kétmillió munkahely köthető a sörgyártáshoz és -értékesítéshez, ami csak az Unióban az összes munkahely mintegy 1 %-át jelenti, különböző foglalkoztatási formákban (18). |
4.2 |
A söripar jellemzői tükrözik az Európa 2020 növekedési stratégiában lefektetett, az intelligens, fenntartható és inkluzív gazdaságra vonatkozó uniós célokat. Sörgyárak minden európai országban vannak, és a magas áru- és szolgáltatási kiadásokból, valamint a jelentős vendéglátó-ipari és kiskereskedelmi forgalomból adódóan több mint kétmillió munkahelyet támogatnak. A sörhöz köthetően létrejövő munkahelyek több mint 73 %-a a vendéglátóipar területén van. |
4.3 |
Mivel ennek az ágazatnak is alapvető szerepe van a munkahelyek és a növekedés biztosításában, és nemcsak közvetlenül a kapcsolódó vállalkozásokban, hanem közvetetten az európai gazdaság jelentős részében, a fejlesztését célzó intézkedések létfontosságúak a foglalkoztatás szempontjából, különös tekintettel a fiatal és képzetlen munkavállalókra. Ez azonban nem jelenti azt, hogy bizonytalan, illetve szándékosan rosszul fizetett állásokat kínálhatnak. |
4.4 |
Ez az egyedülálló sokszínűség ötvözi a hagyományt, a kultúrát és a modernitást, és sokféle lehetőséget kínál a munkakészségek kamatoztatására sörfőzdékben és a hozzájuk kapcsolódó területeken. Az ellátási és szállítási láncban kínált munkák mellett a foglalkoztatás növelése érdekében a gasztronómiai élményekben és a turizmusban rejlő lehetőségeket is tovább kellene fejleszteni, mind a sörfőzdék saját tevékenysége, mind pedig uniós és országos finanszírozási rendszerek révén. |
4.5 |
A söripar megérezte a világgazdasági helyzet hatásait: a közvetlen foglalkoztatás 2008 és 2010 között a sörfogyasztás visszaesésének következtében 9 %-kal csökkent. Az Európa nehéz gazdasági körülményeiből adódó fogyasztáscsökkenés ellenére az európai sörgyárak (köztük a mikrosörfőzdék) száma 2010-ben magasabb volt (3 638), mint 2008-ban (3 071), és folyamatosan nő, így további foglalkoztatási lehetőségek nyílnak. Ezt nem szabadna az értékesítést korlátozó vagy kedvezőtlen adóügyi intézkedésekkel veszélyeztetni, hanem szakképzéssel és akár magasabb szintű képzéssel elő kellene mozdítani, hogy jobb minőségű munkahelyeket teremthessünk az ágazatban. |
5. Hozzájárulás a környezeti fenntarthatósági célok teljesítéséhez
5.1 |
Fenntarthatósági kötelezettségvállalása keretében az európai söriparnak számos célkitűzést kell teljesítenie az energiahatékonysághoz, a CO2-kibocsátások csökkentéséhez és az erőforrás-felhasználáshoz kapcsolódóan. Az utóbbi években megvalósított beruházások eredményeképpen csökken a természeti erőforrások felhasználása, kevesebb hulladék termelődik és rendszeresen újrafelhasználják a főzési eljárás másodlagos termékeit. |
5.2 |
A sörfőzdék környezetvédelmi felelősségvállalást tanúsítottak olyan lépések megtételével és beruházásokkal, amelyek csökkentették az energiafelhasználást, a CO2-kibocsátást és a szennyvíztermelődést, valamint módosítottak a csomagoláson. A söripar emellett iránymutatásokat dolgozott ki az elérhető legjobb technológiára (BAT), melyek hangsúlyozzák a fenntartható irányítás szerepét, és hivatkozási alapként szolgálhatnak a környezetvédelmi célkitűzésekkel kapcsolatos kötelezettségvállalásokhoz. Ösztönözni kell a söripart arra, hogy önértékelési eszközként minél szélesebb körben alkalmazzák az életciklus-elemzést, figyelembe véve a kis családi sörfőzdék kapacitáshiányból eredő korlátait. |
5.3 |
2008 és 2010 között a söripar a romló gazdasági helyzet ellenére is folytatta erőfeszítéseit, minek eredményeképpen egy hektoliter sörre vetítve a vízfogyasztás 4,5 %-kal, az energiafelhasználás pedig 3,8 %-kal csökkent. A becslések szerint a CO2-kibocsátást is 7,1 %-kal csökkentették (19). |
5.4 |
A vízminőség és a vízfelhasználás a sörfőzési eljárás fontos tényezői. Ezért a sörgyártás fenntarthatóságának biztosításához a vízszolgáltatók és a sörfőzdék részéről is megfelelő vízgazdálkodás szükséges. Ennek kapcsán meg kell tenni a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a palagáz-feltárások ne szennyezzék a fogyasztók, köztük az ipari fogyasztók által használt felszín alatti vízkészleteket. Ez a söripart is érinti, és az EGSZB megjegyzi, hogy a holland és német sörgyárak már most is komoly aggodalommal követik az ezzel kapcsolatos fejleményeket. |
5.5 |
A sörfőzés folyamán a nyersanyagok feldolgozásából számos egyéb értékes termék (ún. másodlagos termék) keletkezik. Ezek nagy értéket képviselnek más ipari folyamatok alapanyagaiként vagy végtermékként speciális célokra, pl. gyógyszerek, egészségvédő élelmiszerek, megújuló energiaforrások, ipari felhasználás, takarmányok és mezőgazdasági termékek (20), kozmetikumok vagy gyógyfürdőtermékek. Ezek az anyagok szigorú minőségi követelményeknek és élelmiszer- és takarmánybiztonsági, illetve egyéb jogszabályoknak felelnek meg. E másodlagos anyagok jelentőségét és értékét felismerve a sörgyárak mára jól bejáratott beszállítói rendszert alakítottak ki a kereskedőkkel és a végfelhasználókkal. |
6. A helyi közösség felelősségteljes szereplői
6.1 |
Az évek során a söripari vállalatok és szövetségek minden európai országban kezdeményezéseket tettek arra, hogy felhívják a figyelmet a felelősségteljes fogyasztásra, bővítsék a fogyasztók ismereteit, biztosítsák a felelősségteljes reklámozást és értékesítést, megelőzést célzó üzeneteket közvetítsenek és visszatartsák a fogyasztókat a felelőtlen magatartástól. Sok ilyen helyi kezdeményezést együttműködés keretében végeztek, a nemzeti hatóságok elismerték őket fontos társadalmi hozzájárulásként, európai szinten pedig az Európai Alkohol- és Egészségügyi Fórum felkarolta őket (21). |
6.2 |
E tevékenységekre építve a kormányoknak, a sörgyáraknak és egyéb gazdasági szereplőknek és a civil társadalmi csoportoknak közös kampányt kellene folytatniuk a felnőttek egészséges életmódjával teljességgel összeegyeztethető felelősségteljes sörfogyasztás előmozdítására és a túlzott alkoholfogyasztás ellen. |
6.3 |
A sör helyi jellege miatt az európai sörgyárak erős helyi gyökerekkel is rendelkeznek, és sokféle helyi tevékenységet támogatnak. Az EU-ban a söripar évente több mint 900 millió eurót költ a helyi közösségek támogatására (22), helyi és regionális tevékenységek széles körét finanszírozva. |
6.4 |
Az ágazat és tágabb értelemben vett érdekeltjei erős elkötelezettséget mutatnak az olyan vállalati és intézményi felelősségvállalási kezdeményezések végrehajtásának támogatása iránt, amelyek a túlzott fogyasztás káros hatásainak kezelésére irányulnak. Ezt a szerepvállalást egy, a sörgyárak által végzett értékesítési és kereskedelmi kommunikációra vonatkozó kiegyensúlyozott keretben el kellene ismerni (23). |
6.5 |
Tekintettel a sörnek a kultúra, a hagyományok és a fogyasztás területén játszott fontos szerepére, uniós kezdeményezést lehetne indítani egy olyan, az összes oktatási szint tanárai és nevelői számára indított speciális képzés megszervezésének finanszírozására, amely az erjesztett italok fogyasztásának egészségügyi, társadalmi és kulturális szempontjait járja körül. |
7. A kutatás, az oktatás és az innováció terén játszott szerep megőrzése
7.1 |
Az oktatás és a kutatás szerepe alapvető az ágazat elkötelezettségének fenntartásához. Ez az egyetemeken, söripari iskolákon, élelmiszer-technológiai intézeteken és egyéb hálózatokon keresztül valósítható meg. A jövőben is szervezni kell tapasztalatcserét szolgáló fórumokat, hogy Európa a sörgyárak, az ágazati partnerek, a kutatók és az egyéni érdeklődők által végzett kutatások vezető központja maradjon. |
7.2 |
Elő kell mozdítani a kutatási kapacitást és potenciált, mivel a sörgyáraknak ipari partnerként fontos szerepük van az élelmiszer-ipari és sörfőzési technológiákkal, egészségügyi szempontokkal és környezeti teljesítménnyel kapcsolatos számos területen. Az Európai Kutatási Térségben, a Horizont 2020 keretében és egyéb technológiai platformokban való fokozott részvétel növelné a jelenlegi potenciált (24). |
7.3 |
A sör jellemzőivel, valamint az egészségre és a viselkedésre gyakorolt hatásaival kapcsolatos legszigorúbb tudományos normák szerinti kiválóságra való söripari törekvések támogatása szintén elősegítheti a tájékoztatást és az oktatást ezen a fontos területen. Valamennyi aktív fél megfontolhatná az uniós finanszírozási és együttműködési rendszerekben való fokozottabb részvételt. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) A The Brewers of Europe 2012. évi söripari statisztikái, 2012. október.
(2) Canadean: 2012. évi globális söripari tendenciák.
(3) ABInbev, Carlsberg, Heineken, SABMiller (2013-as állapot).
(4) Az Európai Bizottság Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatósága.
(5) OEM (oltalom alatt álló eredetmegjelölés), OFJ (oltalom alatt álló földrajzi jelzés).
(6) http://ec.europa.eu/agriculture/quality/index_en.htm.
(7) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága.
(8) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága, 2009. december; Pavlovic M., 2012. február.
(9) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága.
(10) COM(2012) 795 final.
(11) Ernst & Young: „The contribution made by beer to the European economy” [A söripar hozzájárulása az európai gazdasághoz], 2011. szeptember.
(12) Ernst & Young, 2011. szeptember.
(13) Európai Bizottság, Excise duty tables, 2013. évi jövedékiadó-statisztikák.
(14) Ernst & Young, 2011. szeptember.
(15) HL C 69., 2006.7.21., 10. o.
(16) Ernst Young, „The Hospitality Sector in Europe” [A vendéglátó-ipari szektor Európában], 2013. szeptember.
(17) Az Európai Bizottság Kereskedelmi Főigazgatósága.
(18) Ernst & Young, 2011. szeptember.
(19) CampdenBRI / KWA, The Environmental Performance of the European Brewing Sector [Az európai söripar környezeti teljesítménye], 2012. május.
(20) Bamforth, C. (2009) „Contraception, Charcoal and Cows: The World of Brewery Co-Products” [Fogamzásgátlás, faszén és szarvasmarhák: a söripari melléktermékek világa] Brew. Guardian, 138(1) szám, 24–27. o.
(21) The Brewers of Europe: Az európai söripar kötelezettségvállalása – 1. éves jelentés, 2013. április.
(22) Szponzorálási ötletek, „Supporting local communities: Assessing the contribution of local brewers” [A helyi közösségek támogatása: a helyi sörfőzdék hozzájárulásának felmérése], 2011. május.
(23) HL C 48., 2002.2.21., 130. o. (magyar nyelven nem érhető el).
(24) HL C 327., 2013.11.12., 82. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/32 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Tengeri úton történő jogilag rendezetlen bevándorlás az euromediterrán térségben (saját kezdeményezésű vélemény)
2014/C 67/07
Előadó: Panagiotis GKOFAS
Társelőadó: Stefano MALLIA
2012. szeptember 17-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:
Tengeri úton történő jogilag rendezetlen bevándorlás az euromediterrán térségben.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2013. szeptember 25-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 183 szavazattal 3 ellenében, 11 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és javaslatok
1.1 |
A jogilag rendezetlen bevándorlás kérdését az EGSZB számos alkalommal és több szemszögből is vizsgálta már (1). A jogilag rendezetlen bevándorlás nagyon összetett és sokrétű jelenség, amely rövid és hosszú távú intézkedéseket tesz szükségessé. E vélemény az alábbi pontokat helyezi a figyelem középpontjába: |
1.2 |
Az EGSZB-t mélyen megrendíti, hogy Lampedusa partjainál nemrégiben legalább 311, de valószínűleg jóval több afrikai bevándorló vesztette életét, miután két hajó is elsüllyedt. Bár e tragédia több okra is visszavezethető, az EGSZB úgy véli, hogy ezek az incidensek jól jellemzik az EU-ba tengeri úton történő jogilag rendezetlen bevándorlás szélesebb problémáját, és okozati összefüggést lát a két incidens és aközött, hogy az EU alighanem képtelen kielégítő, koherens és szolidaritáson alapuló politikát – ezen belül keresési, mentési és partraszállítási politikát – kialakítani a jogilag rendezetlen bevándorlás terén. Az EGSZB kéri, hogy az EU és tagállamai tekintsék riasztásnak ezeket az incidenseket, és haladéktalanul tegyenek lépéseket a jelen véleményben foglalt ajánlások alapján, még mielőtt újabb tragédia történik. A lampedusai tragédiák megerősítik: elengedhetetlen, hogy az EU európai kérdésként kezelje a jogilag rendezetlen bevándorlást és a határfelügyeletet. |
1.3 |
Emberi jogok: Az EGSZB aggodalommal állapítja meg, hogy a bevándorlókkal, a „másokkal” szembeni intolerancia, a rasszizmus és az idegengyűlölet Európában egyre aggasztóbb méreteket ölt, és attól tart, hogy a pénzügyi válság társadalmi hatásai tovább rontják a helyzetet. Fontos, hogy a politikusok, a társadalomban fontos szerepet betöltő személyek és a hírközlési médiumok felelősségteljesen, valamint megfelelő politikai és társadalmi példamutatással lépjenek fel az ilyen magatartásformák megelőzése érdekében. Folyamatosan biztosítani kell a rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók emberi jogait: megmentésükkor, őrizetbe vételükkor és akkor is, amikor védelmi jogállást kapnak, jogilag rendezetlen, „iratok nélküli” státusban vannak, illetve visszatoloncolják őket a származás szerinti országba. |
1.4 |
Életmentés a tengeren: mindenkit, aki a tengeren veszélybe vagy kockázatos helyzetbe kerül, a rendezetlen jogi helyzetű bevándorlókat is ideértve, meg kell menteni. |
1.5 |
Partraszállítás: Az EU-nak olyan partraszállítási politikát kell elfogadnia, amely nem növeli azoknak a tagállamoknak a terheit, amelyek már aránytalan mértékű bevándorlással szembesülnek. A partraszállítás kérdését annak az elvnek az alapján kell megoldani, hogy a partraszállításnak a legközelebbi biztonságos helyen kell megtörténnie, feltéve, hogy a kérdéses ország teljes mértékben elismeri az összes emberi jogi nemzetközi egyezményt, és az emberi jogi szervezetek felügyelete alatt áll. |
1.6 |
Menedékjog és annak megadása: garantálni kell a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv érvényesítését a határon, akárcsak azt, hogy valamennyi nemzetközi védelemre szoruló személy az EU-ban nyújthassa be kérelmét. Ezeket a kérelmeket az illetékes nemzeti hatóságoknak kell elbírálniuk. Ebben az összefüggésben hatékonyabb rendszert kell létrehozni a menedékkérelmek vizsgálatára. Az EGSZB támogatja a harmadik országokkal abból a célból folytatott együttműködést, hogy ezek az országok erősítsék meg menekültügyi rendszereiket, és jobban tartsák be a nemzetközi előírásokat. |
1.7 |
A rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók visszatoloncolása: a kiutasításról szóló irányelv (2) olyan jogi és eljárási biztosítékokat tartalmazó európai keretet (3) nyújt, amelyeket az EGSZB nagyra értékel, ilyen például a hatékony jogorvoslathoz való jog, mely szerint az érintettek illetékes bíróság, közigazgatósági hatóság vagy más független illetékes szerv előtt fellebbezéssel élhetnek a kiutasító határozatok ellen; a térítésmentes jogi segítségnyújtás és képviselet, egyes biztosítékok a kiutasítás végrehajtását megelőzően és az őrizet feltételei. Az EGSZB javaslata szerint az európai visszatérési politikának jobban kellene hangsúlyoznia az önkéntes jelleget, és a humanitárius értékeken kellene alapulnia. Ettől függ az európai bevándorláspolitika külföldi legitimitása és hitelessége. Az EU Alapjogi Chartájának 19. cikke kifejezetten tiltja a kollektív kiutasításokat, és garantálja, hogy senki sem toloncolható ki vagy utasítható ki olyan államba, vagy adható ki olyan államnak, ahol komolyan fenyegeti az a veszély, hogy halálra ítélik, kínozzák, vagy más embertelen bánásmódnak vagy büntetésnek vetik alá – ez a visszatoloncolás tilalmának elve (a Charta 4. és 19. cikke). |
1.8 |
Szolidaritáson alapuló átfogó európai politika a jogilag rendezetlen bevándorlás terén: az EGSZB úgy véli, hogy az alapvető jogok tiszteletben tartását biztosítandó az Uniónak komolyabb szolidaritást kellene vállalnia azokkal a tagállamokkal, amelyeknek a földrajzi elhelyezkedésükből adódóan számos olyan személyt kell ellátniuk, akik jogilag rendezetlen úton érkeznek hozzájuk, és emberkereskedelemmel/embercsempészettel foglalkozó bűnszövetkezetek áldozatai. Az EU határai, beleértve a Földközi-tengerrel határos tagállamok tengeri határait is, az EU-t alkotó valamennyi ország határai is egyben, így – a Szerződésekkel összhangban – megfelelő felügyeletük is egyértelműen a tagállamok közös felelőssége kell, hogy legyen. Ez nemcsak a szolidaritás kérdése, hanem arról van szó, hogy a jogilag rendezetlen bevándorlás terheinek a megosztására irányuló mechanizmusokon keresztül a tagállamok vállalják felelősségüket. Ezért a menedékkérők EU-n belüli áttelepítését lehetővé tevő tehermegosztási mechanizmusokon keresztül az EU külső határai mentén elhelyezkedő tagállamokkal szemben is szolidaritást kell vállalni és támogatni kell őket. Az EGSZB határozottan támogatja a menekültüggyel kapcsolatos Unión belüli szolidaritás fokozásáról szóló európai parlamenti jelentésben (2012/2032 INI) ismertetett európai elosztási kulcs bevezetését. |
1.9 |
Harmadik országokkal kötendő megállapodások kidolgozása: a migráció és a mobilitás témakörében harmadik országokkal folytatott uniós párbeszédek fő céljául annak megkönnyítését kellene kitűzni, hogy a migráció legális és rendezett formában történjen, illetve hogy biztosított legyen a nemzetközi menedékjog, csökkenjen a jogilag rendezetlen bevándorlás és kevésbé legyen szükség az emberkereskedelemmel foglalkozó bűnszövetkezetek elleni küzdelemre. A harmadik országokkal való együttműködés gyakran elkerülhetetlen, mivel szükséges előfeltétele a bevándorlók visszatoloncolásával kapcsolatos eljárások hatékony végrehajtásának. Ezt az együttműködést a jobb eredmények elérése érdekében fokozni kell. Ugyanakkor segíteni kell bizonyos tranzitországokat a határaik védelmének jobb megszervezésében, határaik jobb kezelése és annak lehetővé tétele érdekében, hogy ki tudják építeni kapacitásaikat, hogy biztosítani tudják a védelmet azok számára, akiknek erre szükségük van. |
1.10 |
Frontex, az európai határfelügyeleti ügynökség: folytatni kell a Frontex átszervezését annak érdekében, hogy a külső határfelügyelet valódi európai ügynökségévé váljon, a tagállamok külső határain történő közös uniós fellépésekre vonatkozó szélesebb koordinációs szereppel. Ezzel összefüggésben tovább kell dolgozni az európai határőrcsapatokra vonatkozó elgondolás megvalósítása érdekében, amint azt az Európai Parlament Frontexre vonatkozó jelentése hangsúlyozza (A7-0278/2011). Emellett bővíteni kell az ügynökség hatáskörét is, hogy nagyobb erőfeszítéseket tehessen a megelőzés területén. Világos, hogy amennyiben hatékonyabb szerepet szánnak az ügynökségnek, akkor több és nem kevesebb forrásra van szükség. Az ügynökség által koordinált közös műveletek végrehajtását (és ezeknek az alapvető jogokra és a Határellenőrzési Kódexben előírt adminisztratív garanciákra gyakorolt hatásait) azonban az Európai Parlament és az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége (FRA) által történő demokratikus ellenőrzésnek kell alávetni. |
1.11 |
Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EMTH): az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal nemrégiben kezdte meg tevékenységét. A várakozások szerint ezért gyorsan képes lesz arra, hogy feladatait teljes kapacitással ellássa, különösen a tartós megoldások felkutatása és az EU-n belüli szolidaritásra vonatkozó proaktivitás terén, összhangban a Hivatal munkáját szabályozó rendeletben szereplő kötelezettségeivel Az EMTH-nak megfelelő kapacitással kell rendelkeznie ahhoz, hogy egyértelműen feltárja a menekültüggyel kapcsolatos tagállami gyakorlatokban jelentkező eltéréseket és a jogszabályi eltéréseket, valamint hogy javaslatokat tegyen a szükséges módosításokra. |
1.12 |
Az embercsempészet megelőzése és leküzdése: az EGSZB hangsúlyozza azt is, hogy minden szükséges erőfeszítést meg kell tenni a szervezett bűnözés elleni szigorú fellépés érdekében. Semmilyen költséget nem szabad sajnálni az embercsempészet elősegítőinek felkutatása és bíróság elé állítása érdekében. E tekintetben alapvető a harmadik országok kormányainak támogatására irányuló szándék. |
1.13 |
Finanszírozás: az EGSZB hangsúlyozza, hogy a migrációs hullámok feltartóztatása és kezelése a teljes Európai Uniót érinti, ennek pedig a hatékony politika végrehajtására szánt eszközökhöz kapcsolódó pénzügyi terhek megosztásában is tükröződnie kellene. Az EGSZB támogatta az Európai Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy a Menekültügyi és Migrációs Alapot és a Belső Biztonsági Alapot 2014-től rugalmasabban kezeljék. |
2. Bevezetés
2.1 |
A közös bevándorlási politikának globális szemléletűnek kell lennie, olyannak, amely figyelembe veszi a kérdés különböző aspektusait, például a következőket: a demográfiai helyzet és a munkaerőpiac helyzete; az emberi jogok tiszteletben tartása; az egyenlő bánásmód és a megkülönböztetésmentesség; az új bevándorlók fogadására vonatkozó jogszabályok; a rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók ügye; a menedékkérők fogadása és védelme; az emberkereskedelemmel foglalkozó bűnszövetkezetek elleni küzdelem; a harmadik országokkal való együttműködés; az európai szolidaritás; valamint a szociálpolitika és az integráció. |
2.2 |
Az elmúlt évek történéseit, nyilatkozatait és politikai döntéseit az EGSZB felettébb aggasztónak találja, mivel egy régi és ismert európai betegség: az idegengyűlölet és a kirekesztő nacionalizmus egyre jobban terjed közöttünk. A kisebbségek és a bevándorlók sértő megjegyzéseknek, inzultusoknak, valamint agresszív és diszkriminatív politikáknak vannak kitéve. |
2.3 |
A jogilag rendezetlen bevándorlás kérdése különösen súlyos és összetett problémát jelent, erről tanúskodnak a dokumentum mellékletét képező táblázatok is. Ezen túlmenően e jelenség a teljes Európai Uniót érinti, és ennek megfelelően is kell kezelni. Azok a rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók, akik a déli határokon át érkeznek, sosem a belépési országban, hanem más uniós tagállamokban kívánnak letelepedni. |
2.4 |
Mivel a schengeni térségben nem léteznek belső határok, a jogilag rendezetlen bevándorlás kérdése Európa egészére hatással van, és egy hatékony közös európai politika révén kell kezelni. |
2.5 |
Az EGSZB annak teljes összetettségében már foglalkozott a jogilag rendezetlen bevándorlás témakörével, valamint ki is fejtette ezzel kapcsolatos álláspontját elsöprő többséggel elfogadott számos véleményén keresztül. |
2.6 |
A vonatkozó vélemények tartalmazzák az EU-ba irányuló jogilag rendezetlen bevándorlás okainak elemzését, valamint kifejtik azt is, hogy nem áll rendelkezésre átfogó európai politika a jogilag rendezetlen bevándorlás terén, hogy nagyon lassan haladunk afelé, hogy az EU közös bevándorlási és menekültpolitikával és messzemenően harmonizált jogszabályokkal rendelkezzen. E vélemények számos hivatkozást tartalmaznak a probléma következményeire, és több megoldást is ajánlanak. |
2.7 |
Rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók ezrei tengeri úton lépnek be az EU-ba. Ez azt jelenti, hogy célzottan kell foglalkozni a tengeri úton történő jogilag rendezetlen bevándorlással, amely a Frontex szerint elsősorban Európa földközi-tengeri térségében összpontosul. |
2.8 |
A vélemény fő célkitűzése a tengeri úton történő jogilag rendezetlen bevándorlás jelenségének a feltérképezése, bár összességében hivatkozik a jogilag rendezetlen bevándorlással összefüggő fő kérdések némelyikére is annak érdekében, hogy olyan átfogó megoldásokat mutasson fel, melyek egy hatékony, igazságos és humánus bevándorlási politikához vezetnek. |
3. A probléma elemzése
3.1 Emberi jogok
3.1.1 |
A rendezetlen jogi helyzetű bevándorlókat mindenkor emberi jogaik teljes tiszteletben tartásával kell kezelni – kimentésük vagy feltartóztatásuk percétől kezdve egészen addig, amíg védett státuszt nem kapnak, amíg „okmányokkal nem rendelkező” rendezetlen státuszban vannak, vagy amíg vissza nem toloncolják őket a származási országukba. A tengeri úton történő jogilag rendezetlen bevándorlás gyakran emberi életeket követel. Ebben az összefüggésben az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy mennyire fontos az alapvető emberi jogok mindenkori tiszteletben tartása. Az EGSZB javasolta, hogy az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége is kövesse nyomon a határellenőrzési tevékenységeket és a FRONTEX működését. Az EGSZB támogatja a FRONTEX konzultatív fórumának tevékenységét, és érdeklődését fejezi ki az együttműködés iránt. |
3.2 Életmentés a tengeren
3.2.1 |
A tagállamok és magánhajók kötelessége, hogy a tengeren veszélybe került minden embernek a segítségére siessenek, beleértve azt is, amikor a bevándorlók vagy az emberkereskedők/embercsempészek szándékosan idézik elő a veszélyhelyzetet. A menedékkérők és a rendezetlen jogi helyzetű migránsok kereskedelmével/csempészésével foglalkozó bűnszövetkezetek számos esetben nagy kockázatoknak teszik ki ezeket az embereket. Ügynökségek és nem kormányzati szervezetek rámutattak arra, hogy minden évben emberek ezrei halnak meg ilyen körülmények között a Földközi-tengerben, és hogy néhány esetben nem kaptak segítséget és nem mentették ki őket a közelükben elhaladó hajók. |
3.3 Partraszállítás
3.3.1 |
Számos jogi és politikai vita robbant ki az elmúlt évek során a földközi-tengeri nemzetközi vizeken való mentési műveletekről, amelyek számos ember életét feleslegesen kockáztatták. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a partraszállítás kérdését a legközelebbi biztonságos helyen történő partraszállás elve alapján kell megoldani, feltéve, hogy a kérdéses ország teljes mértékben elismeri az összes emberi jogi nemzetközi egyezményt, és az emberi jogi szervezetek felügyelete alatt áll. A Frontex-küldetések esetében az EGSZB határozottan elveti, hogy a migránsokat minden esetben abba a tagállamba vigyék, amely a küldetésnek helyet ad. Ez a politika legalább két szempont miatt is problematikus: (i) még nagyobb migrációs nyomás nehezedne azokra a tagállamokra, amelyek már jelenleg is súlyos terheket viselnek, addig a pontig, hogy azok a tagállamok, amelyeknek a leginkább szükségük van a Frontexre, nem lesznek képesek ilyen küldetéseket végrehajtani; (ii) hátrányos a megmentett emberek számára is, mert a Frontex-küldetéseknek helyt adó tagállamba szállítanák őket, nem pedig a körülmények szempontjából legmegfelelőbb helyre (ez általában a legközelebbi biztonságos hely). |
3.4 Menedékjog és annak megadása
3.4.1 |
Az EGSZB sürgeti az EU-t, hogy dolgozzon tovább a magas szintű jogszabályi harmonizációval bíró közös menekültügyi rendszer kidolgozásán. A Dublini Rendelet meghatározza az egyes tagállamok felelősségét a menedékjog iránti kérelmek feldolgozásában. Az EGSZB már jelezte, hogy ez a rendszer számos problémát idéz elő. A menedékkérőt meg kell kérdezni, hogy melyik tagállamban szeretné kérelmét intéztetni. A zöld könyvről írt véleményében (4) az EGSZB azt javasolta, hogy „a menedékjogért folyamodók szabadon választhassák meg az országot, amelyhez kérelmüket intézik, és hogy e cél érdekében a tagállamokat már most a rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében foglalt humanitárius záradék alkalmazására ösztönözzék”. |
3.4.2 |
A tagállami együttműködés terén egy sor olyan tevékenységet indítottak útjára, amelyeket az Eurasil (nemzeti szakértők csoportja, amelyet az Európai Bizottság vezet) keretében hajtanak végre. Az Európai Menekültügyi Alap létrehozásával pénzügyi szolidaritási eszközt is teremtettek. 2014-től a Menekültügyi és Migrációs Alap nagyobb finanszírozásban részesül, és a szükséghelyzetekre nézve is nagyobb rugalmasságot kap. |
3.4.3 |
A menedékkérők által benyújtott, védelemre vonatkozó kérelmet a menekültügyre és a nemzetközi védelem megadására vonatkozó európai jogszabályok alapján kell megvizsgálni. Minden olyan személy számára védelmet kell nyújtani, akinek ténylegesen szüksége van arra. |
3.4.4 |
Az EGSZB megismétli, hogy a határon menedékjogot kérők ugyanolyan bánásmódban kell hogy részesüljenek, illetve ugyanazokat a biztosítékokat kell hogy megkapják, mint azok, akik kérelmüket a tagállam területén nyújtják be. |
3.4.5 |
Az EGSZB nagyobb szerepvállalást kér az EU-tól az emberkereskedelemmel foglalkozó bűnszövetkezetek elleni harcban, ugyanakkor úgy véli, hogy a jogilag rendezetlen bevándorlás elleni küzdelmet célzó bizonyos politikák komoly menekültügyi válságot gerjesztenek Európában. Az EGSZB már több véleményében (5) is felvetette, hogy az illegális bevándorlás elleni küzdelem nem jelenthet új akadályokat a menedékjog megszerzését illetően, és hogy a menedékjog garantálásának érdekében a határellenőrzést végző tisztviselőket megfelelő képzésben kell részesíteni. |
3.4.6 |
Az EGSZB támogatja az UNHCR arra vonatkozó javaslatát, hogy hozzanak létre menekültügyi szakértői csoportokat, amelyek az EU által végzett határellenőrzési műveletekben nyújtanának segítséget. |
3.4.7 |
Különösen fontos kiemelni azt, hogy az EU-ba érkező személyek közül több ezren nem kérnek menedékjogot, mert gazdasági bevándorlókról van szó, akik elsősorban azért érkeznek az EU-ba, hogy más európai országokba átjussanak, nem pedig azért, hogy a belépésük helyéül szolgáló országban maradjanak. |
3.4.8 |
A mobilitási partnerségeknek nem szabad azt eredményezniük, hogy a partnerországok állják a területükön áthaladó személyek menedékügyi eljárásaival kapcsolatos valamennyi költséget. Ebben a kérdésben a Menekültügyi Alapon keresztül az EU-nak támogatást kell nyújtania. Ennek az alapnak hozzá kell járulnia a menekültügyi kérelmek nemzetközi jogi garanciák keretében, elfogadható időn belül történő kivizsgálását és elbírálását biztosító mechanizmusok és infrastruktúrák kialakításához. |
3.4.9 |
Az EGSZB sürgeti az EU-t, hogy dolgozzon tovább a magas szintű jogszabályi harmonizációval bíró közös menekültügyi rendszer kidolgozásán. A menedékkérelmek ellenőrzésére a belépési országok mellett más tagállamokban is lehetőséget kellene teremteni. A menedékkérőt meg kell kérdezni, hogy melyik tagállamban szeretné kérelmét intéztetni. A zöld könyvről írt véleményében (6) az EGSZB azt javasolta, hogy „a menedékjogért folyamodók szabadon választhassák meg az országot, amelyhez kérelmüket intézik, és hogy e cél érdekében a tagállamokat már most a rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében foglalt humanitárius záradék alkalmazására ösztönözzék”, felgyorsítva így a kérelmek vizsgálatát és csökkentve az adminisztratív torlódásokat a belépési országokban. Az EGSZB támogatja az EU és a harmadik országok közötti együttműködést a menekültügyi rendszereik javítása és a nemzetközi normákkal való összehangolásuk érdekében. A menekültügy külső dimenziójának terén előrelépés történt például a sok menekülttel küszködő harmadik országoknak nyújtott segítség kérdésében (megemlítendők az alkalmazott regionális védelmi programok), illetve a menekülteknek az Unió területén történő újbóli letelepítésében. |
3.5 A rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók visszatoloncolása
3.5.1 |
Az EU-ba jogilag rendezetlen módon belépett migránsok visszatoloncolását nagyon gondosan kell kezelni. E tekintetben a harmadik országokkal kötött toloncegyezmények kulcsfontosságúak annak biztosításában, hogy a visszatérő migránsok jogait teljes mértékben tiszteletben tartsák. |
3.5.2 |
A mobilitási partnerségeknek elő kell irányozniuk, hogy a visszatoloncolási eljárások elsősorban a segélyezéssel kísért önkéntes hazatéréseken alapuljanak (7). Ha azonban a kényszerrel történő visszatoloncolási eljárás indul el, biztosítani kell a kiutasított személyek emberi jogainak a teljes körű tiszteletben tartását, az Európa Tanács ajánlásaival összhangban (8). |
3.5.3 |
Az EGSZB nagyobb átláthatóságot követel az Unióban és az azon kívül található fogdák kapcsán, illetve azt kéri, hogy tájékoztassák az UNHCR-t az ezekben elhelyezett személyek helyzetéről, valamint azt, hogy ez utóbbiak megfelelően igénybe vehessék a nem kormányzati szervezetek segítségét. Az EGSZB szerint a terhes nőknek és a kiskorúaknak speciális védelmet kell biztosítani, és az uniós finanszírozásból felépített épületekben kellene elhelyezni őket. |
3.6 Szolidaritáson alapuló átfogó európai politika a jogilag rendezetlen bevándorlás terén
3.6.1 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy ez egy európai, és nem csak a mediterrán országokat érintő probléma; nem utolsósorban a Schengeni Egyezmény fennállása óta a földközi-tengeri övezetbe irányuló bevándorlást közös európai erőfeszítés keretében kell kezelni. Nem a közösségen belüli szolidaritás kérdéséről van itt szó, hanem az összes uniós tagállam által közösen vállalandó felelősségről, egy olyan közös európai politikán keresztül, amelyre az Európai Bizottság tesz javaslatot és amelyet a Tanács és az Európai Parlament hagy jóvá. |
3.6.2 |
Az EU tagállamainak határai, beleértve a Földközi-tengerrel határos tagállamok tengeri határait is, az EU-t alkotó valamennyi ország határai is egyben, így megfelelő felügyeletük is egyértelműen a tagállamok közös felelőssége kell, hogy legyen. |
3.6.3 |
E tekintetben valamennyi uniós országnak részt kellene vennie: (i) a hatékony tengeri mentéshez és határellenőrzéshez szükséges források biztosításában; (ii) a menedékkérelmek ellenőrzésében saját felelősségi körük keretében; (iii) rendkívüli helyzetekben, a visszatoloncolási és kiutasítási eljárások végrehajtásában; (iv) a kisebb mediterrán tagállamokban található migránsok EU-n belüli elosztásában; (v) a szervezett bűnözés és embercsempészet elleni harcban. |
3.6.4 |
Az áthelyezést egy állandó, jól kiépített mechanizmus alapján kellene végezni. Ezzel kapcsolatban az Európai Bizottságnak jogalkotási javaslatot kellene előterjesztenie egy állandó és hatásos, Unión belüli áthelyezési mechanizmusra a menedékkérők áthelyezésére vonatkozó uniós eloszlási mutató alapján, ahogy azt a menekültüggyel kapcsolatos, az Unión belüli szolidaritás fokozásáról szóló európai parlamenti jelentés is említi (2012/2032 INI). A mechanizmus minél hatékonyabb működése érdekében a jogalkotási javaslatnak figyelembe kellene vennie a Málta számára indított, EUREMA elnevezésű kísérleti projekt gyakorlati tapasztalatait is (9). |
3.7 Megállapodások az EU-val határos harmadik országokkal
3.7.1 |
Az EU-nak a rendelkezésére álló teljes politikai és gazdasági befolyását latba kell vetnie, különösen a tőle jelentős pénzügyi forrásokban részesülő államokkal szemben, hogy azokat meggyőzze a bevándorlási kérdésekben való együttműködésről. Az EGSZB úgy véli, hogy a mobilitási partnerségeknek tartalmazniuk kell az általános megközelítés négy pillérét: a legális migráció és mobilitás elősegítését és megszervezését; a jogilag rendezetlen migráció és az emberkereskedelem megelőzését és visszaszorítását; a nemzetközi védelem előmozdítását, valamint a menekültügyi politika külső dimenziójának erősítését és végül a migráció és a mobilitás fejlesztési hatásának maximalizálását. |
3.7.2 |
A probléma megoldásakor nem elég csak a harmadik országokban megvalósítandó megelőző rendőri intézkedésekre gondolni: nagyobb hangsúlyt kell fektetni a növénytermesztést, állattenyésztést, kkv-kat támogató együttműködési programok kidolgozására. Az EU-nak tanúbizonyságot kell tennie politikai meggyőző erejéről, hogy együttműködjön azokkal az országokkal, amelyekkel kooperálnia kell, és amelyek jelentős pénzügyi támogatást kapnak, valamint hogy együttműködésre „kötelezze” azokat a biztonsággal, a szervezett bűnözéssel és a jogilag rendezetlen bevándorlással kapcsolatos kérdésekben. Az EGSZB üdvözli a Marokkói Királysággal nemrégiben megkötött megállapodást, valamint azt a kezdeményezést, hogy mobilitási partnerségeket alakítsanak ki Tunéziával, Egyiptommal és Líbiával. Fontos volna azonban, hogy a már működő partnerségek hatékonyságáról és hatásairól független tanulmány készüljön. Az EGSZB támogatja, hogy az Európai Bizottság biztosítani kívánja, hogy a mobilitási partnerségek hatékony értékelési mechanizmussal rendelkezzenek. Másrészről ezeket a partnerségeket, amelyek gyakorlatilag a részt vevő államokra nézve jogilag nem kötelező közös politikai nyilatkozatok, nemzetközi megállapodásokká kellene alakítani. Az EGSZB úgy véli, hogy az EU-nak és a tagállamoknak új megállapodásokat kellene kötniük a régió más országaival. Tekintettel az EU Törökországgal fenntartott különleges kapcsolatára, a migrációs ügyekre komolyabb figyelmet kellene fordítania mindkét félnek, különösen a bűnügyi hálózatok elleni küzdelemmel kapcsolatban. |
3.7.3 |
Az adminisztratív és jogi eljárások megfelelő alkalmazásának a biztosításához rendkívül fontos, hogy a rendezetlen jogi helyzetű migránsok származási országait kötelezzék az úti okmányok gyors kibocsátására. |
3.7.4 |
Erre a kérdésre az euromediterrán konferencia keretében is ki kell térni, mivel a rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók jelentős része a Földközi-tengerrel határos harmadik országokon keresztül érkezik az EU-ba. |
3.7.5 |
Segítséget kell nyújtani bizonyos tranzitországoknak, hogy azok jobban tudják irányítani határaikat, ki tudják építeni menekültügyi struktúráikat, ahogy a megfelelő kapacitást is arra, hogy védelmet tudjanak biztosítani saját maguknak és mindazoknak, akiknek szükségük van rá. |
3.8 Frontex – az európai határfelügyeleti ügynökség
3.8.1 |
Folytatni kell a Frontex átszervezését, hogy az a külső határok valódi európai ügynökségévé váljon, mely a koordináció és a megelőzés terén széles jogkörökkel rendelkezik. Ennek érdekében megfelelő pénzügyi eszközökkel kell ellátni, amelyek révén képes lesz biztosítani a szükséges segítséget a bevándorlási hullámok kezelésével küzdő déli tagállamok számára. Ezzel párhuzamosan növelni kell a személyzet (különösen a határőrség) létszámát, és javítani kell az elektronikus felügyeleti és adatrögzítő eszközökkel való ellátottságot. E tekintetben többet kellene tenni az európai határőrcsapatokkal kapcsolatos, a Frontexről szóló európai parlamenti jelentésben (A7-0278/2011) is kiemelt elképzelés jobb végrehajtása érdekében. Ezen túlmenően immár komolyan mérlegelni kell, hogy a Frontex használja fel új kapacitásait (például berendezések beszerzésére). |
3.8.2 |
Meg kell erősíteni a regionális határvédelmet biztosító európai partiőrség-hálózatot, ami lehetővé teszi a nemzeti erőforrások és az európai intézkedések korszerűsítését, illetve a nemzeti és európai szintű együttműködést. |
3.9 Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EMTH)
3.9.1 |
Az EMTH-nak megfelelő kapacitással kell rendelkeznie ahhoz, hogy egyértelműen feltárja a menekültüggyel kapcsolatos tagállami gyakorlatokban jelentkező eltéréseket és a jogszabályi eltéréseket, valamint hogy javaslatokat tegyen a szükséges módosításokra. Ahogyan azt a zöld könyvben az Európai Bizottság is javasolta, jogköröket kell biztosítani neki olyan közösségi irányelvek kidolgozásához is, amelyek a menekültüggyel kapcsolatos uniós vívmányok különböző alapvető és eljárásjogi szempontjainak értelmezésével és alkalmazásával foglalkoznak. |
3.9.2 |
A hivatal a bevált gyakorlatok cseréjének, valamint a menekültüggyel – elsősorban a határellenőrzéssel – kapcsolatos képzési tevékenységek kidolgozásának fontos központja lehet. Emellett az újabb és újabb uniós menekültügyi intézkedésekből származó eredmények nyomon követésének és elemzésének központjává is válhat, és feladata lehet a menekültüggyel foglalkozó közös szakértői csoportok felállítása és irányítása is. |
3.9.3 |
Az EMTH-nak hálózatban kellene végeznie munkáját, együttműködve az Eurasillal, illetve szoros kapcsolatokat kiépítve az UNHCR-rel és a szakosodott nem kormányzati szervezetekkel. |
3.9.4 |
Az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal csak nemrégiben kezdte meg működését. Várhatóan haladéktalanul hozzá tud fogni feladatainak teljes körű ellátásához, különösen a tehermegosztásra vonatkozó tartós megoldások felkutatása terén, amint az a Hivatal munkáját szabályozó rendeletben is áll. Ezzel egyidejűleg a Hivatalnak az EU-n belüli szolidaritás terén proaktívnak kell lennie, összhangban a Hivatal munkáját szabályozó rendeletben szereplő kötelezettségeivel. |
3.10 Az embercsempészet és a szervezett bűnözés megelőzése és leküzdése
3.10.1 |
A tengeren át történő jogilag rendezetlen bevándorlás veszélyes, és emberi életeket tesz kockára. Több ezren vesztették már életüket, amikor tengeri közlekedésre alkalmatlan csónakokkal megpróbáltak átkelni a Földközi-tengeren. Ezeket a veszélyes utakat bűnszövetkezetek szervezik, amelyek emberek százait (köztük nőket és gyerekeket) megfelelő felszerelés vagy ellátás nélkül (még mentésre szolgáló eszközöket sem biztosítva) zsúfolják többnyire tengeri közlekedésre alkalmatlan hajókba. Az Európa Tanács parlamenti közgyűlésének a „Ki a felelős a Földközi-tengeren történt halálesetekért?” című, 1872(2012) jelzésű állásfoglalása igen részletesen leírja, hogy az embercsempészek milyen szerepet játszanak a veszélyes földközi-tengeri átkelés megszervezésében. A kérdés súlyának megértése érdekében érdemes foglalkozni ezzel a dokumentummal. |
3.10.2 |
A büntetőeljárásokban és a bírósági ítéletekben a tagállamoknak minél nagyobb szigorral – beleértve az életfogytig tartó börtönbüntetést is – kell eljárniuk az emberkereskedők és embercsempészek ellen. Az emberkereskedők által kihasznált személyeket mindig ártatlan áldozatoknak kell tekinteni. |
3.10.3 |
Az embercsempészet táplálja a bűnözést, az ilyen átkeléseket szervező alvilági hálózatok ugyanis gyakran erőszakos és embertelen módon szedik be minden egyes utastól a megkövetelt viteldíjat. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az EU-nak együtt kell működnie az indulási és a származási országokkal, a csempészhálózatok felszámolása érdekében. Az EGSZB hangsúlyozza továbbá, hogy az EU-nak minél erélyesebben megálljt kell parancsolnia az embercsempészek működésének és annak, hogy életeket kockáztassanak. |
3.10.4 |
Az EU-nak emellett fontolóra kellene vennie megállapodások megkötését harmadik országokkal a migránsok elszállásolására szolgáló központok létrehozása érdekében, és pénzügyi támogatást is kellene nyújtania ezek felépítéséhez és működtetéséhez. Ezekben az országokban az említett központok létrehozásával párhuzamosan az adatok azonosítására szolgáló fogadóépületeket, valamint betegellátó helyeket is be lehetne rendezni. Az IOM-nek, az UNHCR-nek és az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének, valamint az ezzel a területtel foglalkozó nem kormányzati szervezeteknek nyomon kell majd követniük ezeknek a központoknak a működését. |
3.10.5 |
Emellett fontos, hogy az EU tájékoztatási kezdeményezéseket indítson, amelyek – rámutatva az illegális migráció veszélyeire és nehézségeire – lebeszélik a potenciálisan rendezetlen jogi helyzetű bevándorlókat az EU-ba való illegális beutazásról. A potenciálisan rendezetlen jogi helyzetű bevándorlóknak tisztában kell lenniük azzal is, hogy ha érvényes okmányok nélkül érkeznek Európába, rendkívül nehezen találnak majd munkát. |
3.10.6 |
Erkölcsi és pénzügyi támogatást kell adni azoknak a szervezeteknek, amelyek az indulási országokban a közvélemény számára felvilágosító kampányt folytatnak a fent említett kérdésekkel kapcsolatban, hogy a potenciális kivándorlókat lebeszéljék egy ilyen kaland megkísérléséről. |
3.10.7 |
Az EGSZB emellett azt kéri, hogy a probléma mélyebb okainak a kezelésére is szenteljünk figyelmet, éspedig az indulási országok életszínvonalával összefüggő okokra. Ennek érdekében programokat kell elindítani ezen a téren. Arra is szükség van, hogy a teljes kérdéskör vita tárgyát képezze az euromediterrán konferencia keretén belül. |
3.11 Finanszírozás
3.11.1 |
Pénzügyi eszközöket kell biztosítani a jogilag rendezetlen bevándorlási hullámok megelőzése és elapasztása érdekében egyaránt. Az idegenrendészeti fogdák létesítése során különbséget kell tenni a rendezetlen jogi helyzetű bevándorlók és a menedékkérők között. Emellett az idegenrendészeti szállásokon az előírások szerint tizenöt napon belül külön helyet kell biztosítani a kiskorúak és a sebezhető csoportok számára. Egy a Frontex megbízásából készített olasz tanulmány szerint egy rendezetlen jogi helyzetű bevándorló naponta átlagosan 48 eurós költséget jelent. Ha ezt az összeget megszorozzuk 100 000-rel (a Frontex (10) adatai szerint évente ennyi bevándorló érkezik) és 365-tel (az év napjai), akkor az összköltség évről-évre meghaladja az 1,752 milliárd eurót. |
3.11.2 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítéseit, hogy két alap létrehozásával egyszerűsítse a pénzügyi eszközöket; az egyik ezek közül a Menekültügyi és Migrációs Alap (11), a másik pedig a Belső Biztonsági Alap (12), amelyeket egy a tervezésre, a tájékoztatásra, a pénzügyi kezelésre, az ellenőrzésre és az értékelésre vonatkozó számos közös szabályt tartalmazó horizontális rendelet (13) egészít ki. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság javaslatát, mely szerint a pénzügyi források tagállamok közötti elosztására meg kell határozni egy alapösszeget és egy változó vagy rugalmas összeget. A rugalmas összeggel kapcsolatban az EGSZB lényegesnek tartja, hogy minden tagállam az EU prioritásainak megfelelően dolgozza ki éves programját, belefoglalva a többi tagállammal folytatott együttműködést. Az EGSZB támogatja, hogy 2014-től a Menekültügyi és Migrációs Alap nagyobb finanszírozásban részesül, és a szükséghelyzetekre nézve is nagyobb rugalmasságot kap. |
3.11.3 |
A tervezett változtatásokkal le lehet majd küzdeni a jelenlegi problémákat, mivel a bevándorlási hullámok kezelését és az idegenrendészeti fogdák létesítését célzó uniós programok éves alapon működnek, és ez érvényes a finanszírozásukra, valamint a keretükben megvalósuló fellépésekre is. Ugyanakkor gyakorlatilag lehetetlen e programok keretében egyetlen év leforgása alatt befogadó állomásokat és szállásokat létrehozni. Ezért az ilyen programokat rugalmasabban kell megszervezni. |
3.11.4 |
Elegendő pénzeszközt kell biztosítani hasonló idegenrendészeti szállások és befogadó központok létesítéséhez azokban a harmadik országokban, amelyek az eredeti indulási országból vezető úton köztes állomásokként szolgálnak. A fenti gazdasági példát figyelembe véve fontos, hogy az uniós költségvetésből elkülönítsék a felügyeleti és megelőzési eszközökhöz (járőrhajókhoz, parti őrséghez, helikopterekhez) szükséges forrásokat, és arra is ügyeljenek, hogy a Frontex és az EMTH elegendő éves kerettel rendelkezzen feladatainak maradéktalan ellátásához. Támogatást kell biztosítani ahhoz, hogy a beléptető országok eredményesen küzdhessenek a részt vevő bűnszövetkezetek ellen, egyúttal megfelelő körülményeket biztosíthassanak az érkező bevándorlóknak. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2011) 248, Luis Miguel Pariza Castaños,
COM(2011) 743, Luis Miguel Pariza Castaños, Brenda King,
COM(2011) 750, 751, 752, 753, Luis Miguel Pariza Castaños,
COM(2008) 359, Luis Miguel Pariza Castaños, Ana Bontea.
(2) 2008/115/EK irányelv.
(3) Pl. az irányelv 12. cikkének (1) és (2), a 13. cikk (1) – (4), valamint a 14. cikk (1) és (2) bekezdése.
(4) Lásd az EGSZB 2008. március 12-i véleményét a következő tárgyban: „Zöld könyv a jövőbeni Közös Európai Menekültügyi Rendszerről” (előadó: An Le Nouail Marlière), HL C 204., 2008.8.9., 77–84. o.
(5) Lásd az EGSZB alábbi véleményeit:
— |
2002. április 25.: „Az Európai Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a bevándorlással foglalkozó közösségi politika terén alkalmazandó nyílt koordinációs módszerről” (előadó: Luis Miguel Pariza Castaños), HL C 221., 2002.9.17. (magyarul nem érhető el). |
— |
2004. január 29.: „Javaslat tanácsi rendeletre a külső határokon történő operatív együttműködést koordináló európai ügynökség létrehozásáról” (főelőadó: Luis Miguel Pariza Castaños), HL C 108., 2004.4.30. (magyarul nem érhető el). |
— |
2004. október 27.: „Javaslat tanácsi határozatra a külső határok, vízumok, menekültügy és bevándorlás terén folytatott közigazgatási együttműködés területén megvalósuló cselekvési program (ARGO-program) elfogadásáról szóló 2002/463/EK határozat módosításáról” (előadó: Luis Miguel Pariza Castaños), HL C 120., 2005.5.20. |
— |
2008. március 12: „Zöld könyv a jövőbeni Közös Európai Menekültügyi Rendszerről” (előadó: An Le Nouail Marlière), HL C 204., 2008.8.9. |
(6) Lásd az EGSZB 2008. március 12-i véleményét a következő tárgyban: „Zöld könyv a jövőbeni Közös Európai Menekültügyi Rendszerről” (előadó: An Le Nouail Marlière), HL C 204., 2008.8.9., 77–84. o.
(7) Együttműködésben a Nemzetközi Migrációs Szervezettel.
(8) „A kitoloncolásról szóló húsz iránymutatás”, CM(2005) 40.
(9) Az EUREMA egy – a 2009. június 18–19-i európai tanácsi következtetésekben (11225/2/09 CONCL 2) jóváhagyott – uniós kísérleti projekt a nemzetközi védelmet élvezők Máltáról való áthelyezésére.
(10) Lásd az alábbi táblázatokat.
(11) COM(2011) 751 final.
(12) COM(2011) 750 final, COM(2011) 753 final.
(13) COM(2011) 752 final.
Appendix
YEAR |
Illegal immigrants arrested for illegal entry and residence by police authorities and the coastguard |
Deported |
Refoulements (across the northern borders of our country) |
Smugglers arrested by Police authorities and the coastguard |
2002 |
58 230 |
11 778 |
37 220 |
612 |
2003 |
51 031 |
14 993 |
31 067 |
525 |
2004 |
44 987 |
15 720 |
25 831 |
679 |
2005 |
66 351 |
21 238 |
40 284 |
799 |
2006 |
95 239 |
17 650 |
42 041 |
994 |
2007 |
112 364 |
17 077 |
51 114 |
1 421 |
2008 |
146 337 |
20 555 |
48 252 |
2 211 |
2009 |
126 145 |
20 342 |
43 977 |
1 716 |
2010 |
132 524 |
17 340 |
35 127 |
1 150 |
2011 |
99 368 |
11 357 |
5 922 |
848 |
2012 |
76 878 |
17 358 |
4 759 |
726 |
4 MONTHS 2013 |
11 874 |
6 370 |
1 858 |
248 |
Source: Ministry of Public Order. Hellenic Police Statistics |
IMMIGRANTS ARRESTED
2011 Main Nationalities |
2012 Main Nationalities |
||||
1. |
Afghanistan |
28 528 |
1. |
Afghanistan |
16 584 |
2. |
Pakistan |
19 975 |
2. |
Pakistan |
11 136 |
3. |
Albania |
11 733 |
3. |
Albania |
10 602 |
4. |
Bangladesh |
5 416 |
4. |
Syria |
7 927 |
5. |
Algeria |
5 398 |
5. |
Bangladesh |
7 863 |
6. |
Morocco |
3 405 |
6. |
Algeria |
4 606 |
7. |
Iraq |
2 863 |
7. |
Iraq |
2 212 |
8. |
Somalia |
2 238 |
8. |
Morocco |
2 207 |
9. |
Palestine |
2 065 |
9. |
Somalia |
1 765 |
10. |
Congo |
1 855 |
10. |
Palestine |
1 718 |
Source: Ministry of Public Order. Hellenic Police Statistics |
DETENTION CENTRES' CAPACITY IN RELATION TO THE NUMBER OF DETAINED IMMIGRANTS
PRE-REMOVAL CENTRES |
CAPACITY |
DETAINED IMMIGRANTS |
COMPLETENESS PERCENTAGE |
AMIGDALEZA |
2 000 |
1 787 |
89 % |
KOMOTINI |
540 |
422 |
78 % |
XANTHI |
480 |
428 |
89 % |
DRAMA (PARANESTI) |
557 |
296 |
53 % |
KORINTHOS |
374 |
1 016 |
99 % |
DETENTION CENTRES |
CAPACITY |
DETAINED IMMIGRANTS |
COMPLETENESS PERCENTAGE |
ORESTIADA (FILAKIO) |
374 |
273 |
73 % |
SAMOS |
285 |
100 |
35 % |
HIOS |
108 |
95 |
88 % |
TOTAL DETAINED |
5 368 |
4 417 |
82 % |
Source: Ministry of Public Order. Hellenic Police Statistics |
HELLENIC READMISSION REQUESTS TO TURKEY
YEAR |
READMISSION REQUESTS |
NUMBER OF ILLEGAL IMMIGRANTS |
ACCEPTED |
DELIVERED |
2006 |
239 |
2 251 |
456 |
127 |
2007 |
491 |
7 728 |
1 452 |
423 |
2008 |
1 527 |
26 516 |
3 020 |
230 |
2009 |
879 |
16 123 |
974 |
283 |
2010 |
295 |
10 198 |
1 457 |
501 |
2011 |
276 |
18 758 |
1 552 |
730 |
2012 |
292 |
20 464 |
823 |
113 |
2013 |
44 |
795 |
84 |
8 |
TOTAL |
5 706 |
122 796 |
12 332 |
3 805 |
Source: Ministry of Public Order. Hellenic Police Statistics |
Results of 2012 from FRONTEX:
— |
In total, during the joint maritime operations 258 suspected facilitators were apprehended. |
— |
Across all the sea operations in 2012, there were 169 SAR cases and 5 757 migrants in distress were saved. |
— |
In addition, 382 suspected drug smugglers were apprehended. The amount of drugs seized was over 46 tonnes, worth EUR 72,6 million. The predominant part of this was hashish – almost 44 tonnes of drugs worth EUR 68 million. |
— |
Beside this, 38 cases of smuggled cigarettes/tobacco were detected during sea operations. The 2,4 million packets of contraband cigarettes intercepted were worth EUR 5,6 million. |
ALL BELOW source: FRONTEX ANNUAL RISK ANALYSIS
Indicator 1A — Detections of illegal border-crossing between border-crossing points:
The number of third -country nationals detected by Member State authorities when illegally entering or attempting to enter the territory between border-crossing points (BCPs) at external borders only. Detections during hot pursuits at the immediate vicinity of the border are included. This indicator should not include EU or Schengen Associated Country (SAC) nationals.
Detections of illegal border-crossing between BCPs
Routes |
2010 |
2011 |
2012 |
Share of total |
% change on prev. year |
Eastern Mediterranean route (Greece, Bulgaria and Cyprus) |
55 688 |
57 025 |
37 224 |
51 |
–35 |
Land |
49 513 |
55 558 |
32 854 |
|
–41 |
Afghanistan |
21 389 |
19 308 |
7 973 |
|
–59 |
Syria |
495 |
1 216 |
6 216 |
|
411 |
Bangladesh |
1 496 |
3 541 |
4 598 |
|
30 |
Sea |
6 175 |
1 467 |
4 370 |
|
198 |
Afghanistan |
1 373 |
310 |
1 593 |
|
414 |
Syria |
139 |
76 |
906 |
|
1 092 |
Palestine |
1 500 |
128 |
408 |
|
219 |
Central Mediterranean route (Italy and Malta) |
1 662 |
59 002 |
10 379 |
14 |
–82 |
Somalia |
82 |
1 400 |
3 394 |
|
142 |
Tunisia |
650 |
27 964 |
2 244 |
|
–92 |
Eritrea |
55 |
641 |
1 889 |
|
195 |
Western Mediterranean route |
5 003 |
8 448 |
6 397 |
8,8 |
–24 |
Sea |
3 436 |
5 103 |
3 558 |
|
–30 |
Algeria |
1 242 |
1 037 |
1 048 |
|
1,1 |
Morocco |
300 |
775 |
364 |
|
–53 |
Chad |
46 |
230 |
262 |
|
14 |
Land |
1 567 |
3 345 |
2 839 |
|
–15 |
Not specified |
1 108 |
2 610 |
1 410 |
|
–46 |
Algeria |
459 |
735 |
967 |
|
32 |
Morocco |
0 |
0 |
144 |
|
n.a. |
Western Balkan route |
2 371 |
4 658 |
6 391 |
8,8 |
37 |
Afghanistan |
469 |
983 |
1 665 |
|
69 |
Kosovo (1) |
372 |
498 |
942 |
|
89 |
Pakistan |
39 |
604 |
861 |
|
43 |
Circular route frora Albania to Greece |
35 297 |
5 269 |
5 502 |
7,6 |
4,4 |
Albania |
32 451 |
5 022 |
5 398 |
|
7,5 |
fYROM |
49 |
23 |
36 |
|
57 |
Kosovo (1) |
21 |
37 |
34 |
|
–8,1 |
Apulia and Calabria (Italy) |
2 788 |
5 259 |
4 772 |
6,6 |
–9,3 |
Afghanistan |
1 664 |
2 274 |
1 705 |
|
–25 |
Pakistan |
52 |
992 |
1 156 |
|
17 |
Bangladesh |
12 |
209 |
497 |
|
138 |
Eastern borders route |
1 052 |
1 049 |
1 597 |
2,2 |
52 |
Georgia |
144 |
209 |
328 |
|
57 |
Somalia |
48 |
120 |
263 |
|
119 |
Afghanistan |
132 |
105 |
200 |
|
90 |
Western African route |
196 |
340 |
174 |
0,2 |
–49 |
Morocco |
179 |
321 |
104 |
|
–68 |
Gambia |
1 |
2 |
39 |
|
1 850 |
Senegal |
2 |
4 |
15 |
|
275 |
Other |
3 |
1 |
1 |
0 |
0 |
Iran |
0 |
0 |
1 |
|
n.a |
Russian Federation |
2 |
0 |
0 |
|
n.a |
Somalia |
0 |
1 |
0 |
|
– 100 |
Total |
104 060 |
141 051 |
72 437 |
|
–49 |
Illegal border-crossing between BCPs
Detections by border type and top ten nationalities at the external borders
|
2009 |
2010 |
2012 |
2012 |
Share of total |
% change on prev. year |
All Borders |
||||||
Afghanistan |
14 539 |
25 918 |
22 994 |
13 169 |
18 |
–43 |
Syria |
613 |
861 |
1 616 |
7 903 |
11 |
389 |
Albania |
38 905 |
33 260 |
5 138 |
5 651 |
7,8 |
10 |
Algeria |
4 487 |
8 763 |
6 157 |
5 479 |
7,6 |
–11 |
Bangladesh |
551 |
1 647 |
4 923 |
5 417 |
7,5 |
10 |
Somalia |
9 115 |
4 619 |
3 011 |
5 038 |
7,0 |
67 |
Pakistan |
1 592 |
3 878 |
15 375 |
4 877 |
6,7 |
–68 |
Tunisia |
1 701 |
1 498 |
28 829 |
2 717 |
3,8 |
–91 |
Eritrea |
2 228 |
1 439 |
1 572 |
2 604 |
3,6 |
66 |
Morocco |
1 710 |
1 959 |
3 780 |
2 122 |
2,9 |
–44 |
Others |
29 158 |
20 218 |
47 656 |
17 460 |
24 |
–63 |
Total all borders |
104 599 |
104 060 |
141 051 |
72 437 |
|
–49 |
Land Border |
||||||
Afghanistan |
2 410 |
22 844 |
20 396 |
9 838 |
20 |
–52 |
Syria |
389 |
530 |
1 254 |
6 416 |
13 |
412 |
Albania |
38 088 |
32 592 |
5 076 |
5 460 |
11 |
7,6 |
Bangladesh |
305 |
1 506 |
3 575 |
4 751 |
9,7 |
33 |
Algeria |
676 |
6 961 |
4 671 |
4 081 |
8,3 |
–13 |
Pakistan |
1 328 |
3 675 |
13 781 |
3 344 |
6,8 |
–76 |
Not specified |
565 |
1 304 |
2 747 |
1 817 |
3,7 |
–34 |
Somalia |
259 |
4 102 |
1 498 |
1 558 |
3,2 |
4,0 |
Morocco |
737 |
1 319 |
2 236 |
1 422 |
2,9 |
–36 |
Palestine |
2 791 |
2 661 |
652 |
1 195 |
2,4 |
83 |
Others |
9 892 |
12 306 |
13 993 |
9 301 |
19 |
–34 |
Total land borders |
57 440 |
89 800 |
69 879 |
49 183 |
|
–30 |
Sea Border |
||||||
Somalia |
8 856 |
517 |
1 513 |
3 480 |
15 |
130 |
Afghanistan |
12 129 |
3 074 |
2 598 |
3 331 |
14 |
28 |
Tunisia |
1 643 |
711 |
28 013 |
2 283 |
9,8 |
–92 |
Eritrea |
2 195 |
507 |
680 |
1 942 |
8,4 |
186 |
Pakistan |
264 |
203 |
1 594 |
1 533 |
6,6 |
–3,8 |
Syria |
224 |
331 |
362 |
1 487 |
6,4 |
311 |
Algeria |
3 811 |
1 802 |
1 486 |
1 398 |
6,0 |
–5,9 |
Egypt |
545 |
713 |
1 948 |
1 283 |
5,5 |
–34 |
Morocco |
973 |
640 |
1 544 |
700 |
3,0 |
–55 |
Bangladesh |
246 |
141 |
1 348 |
666 |
2,9 |
–51 |
Others |
16 273 |
5 621 |
30 086 |
5 151 |
22 |
–83 |
Total sea borders |
47 159 |
14 260 |
71 172 |
23 254 |
100 |
–67 |
Indicator 1B — Detections of illegal border-crossing at border-crossing points:
The number of third-country nationals detected by Member State authorities when entering clandestinely or attempting to enter illegally (such as hiding in transport means or in another physical way to avoid border checks at BCPs) the territory at border-crossing points (BCPs) at external borders only, whether they result in a refusal of entry or not. This indicator should not include EU or Schengen Associated Country (SAC) nationals.
Clandestine entries at BCPs
Detections reported by Member State and top ten nationalities at the external borders
|
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
Share of total |
% change on prev. year |
Border Type |
||||||
Land |
137 |
168 |
159 |
486 |
81 |
208 |
Sea |
159 |
74 |
123 |
115 |
19 |
–6,5 |
Top Ten Nationalities |
||||||
Afghanistan |
18 |
8 |
58 |
190 |
31 |
228 |
Algeria |
30 |
35 |
55 |
61 |
10 |
11 |
Turkey |
73 |
93 |
24 |
41 |
6,8 |
71 |
Syria |
2 |
3 |
6 |
36 |
6,0 |
500 |
Albania |
3 |
7 |
9 |
35 |
5,8 |
289 |
Morocco |
20 |
14 |
15 |
24 |
4,0 |
60 |
Pakistan |
2 |
12 |
10 |
24 |
4,0 |
140 |
Palestine |
14 |
4 |
17 |
24 |
4,0 |
41 |
Serbia |
4 |
2 |
4 |
23 |
3,8 |
475 |
Philippines |
0 |
8 |
1 |
17 |
2,8 |
1 600 |
Others |
130 |
56 |
83 |
126 |
21 |
62 |
Total |
296 |
242 |
282 |
601 |
|
115 |
FRONTEX · ANNUAL RISK ANALYSIS 2013
Indicator 2 — Detections of facilitators:
The number of facilitators intercepted by Member State authorities who have intentionally assisted third-country nationals in the illegal entry to, or exit from, the territory across external borders. The indicator concerns detections of facilitators at the following locations: (1) at the external border (both at and between BCPs, for land air and sea) and (2) inside the territory and at internal borders between two Schengen Member States provided that the activities concerned the facilitation of third-country nationals for illegal entry or exit at external borders. This indicator should include third-country nationals as well as EU and/or Schengen Associated Country (SAC) nationals.
Facilitators
Detections reported by Member State, place of detection and top ten nationalities (2)
|
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
Share of total |
% change on prev. year |
Border Type |
||||||
Inland |
5 901 |
5 918 |
5 146 |
5 186 |
67 |
0,8 |
Land |
1 160 |
1 171 |
625 |
887 |
11 |
42 |
Land Intra EU |
618 |
616 |
365 |
498 |
6,5 |
36 |
Sea |
997 |
503 |
324 |
471 |
6,1 |
45 |
Air |
277 |
300 |
367 |
358 |
4,6 |
–2,5 |
Not specified |
218 |
121 |
130 |
320 |
4,1 |
146 |
Top Ten Nationalities |
||||||
Italy |
875 |
1 367 |
568 |
543 |
7,0 |
–4,4 |
Spain |
286 |
285 |
320 |
498 |
6,5 |
56 |
Not specified |
322 |
261 |
255 |
479 |
6,2 |
88 |
Morocco |
475 |
413 |
390 |
461 |
6,0 |
18 |
Romania |
292 |
398 |
268 |
364 |
4,7 |
36 |
France |
230 |
365 |
404 |
352 |
4,6 |
–13 |
China |
731 |
554 |
375 |
316 |
4,1 |
–16 |
Pakistan |
245 |
245 |
237 |
286 |
3,7 |
21 |
Albania |
670 |
430 |
221 |
243 |
3,1 |
10 |
Turkey |
405 |
305 |
204 |
238 |
3,1 |
17 |
Others |
4 640 |
4 006 |
3 715 |
3 940 |
51 |
6,1 |
Total |
9 171 |
8 629 |
6 957 |
7 720 |
|
11 |
Indicator 3 — Detections of illegal stay:
The number of third-country nationals detected by Member State authorities while not fulfilling, or no longer fulfilling, the conditions for stay or residence in the Member State during the reference month, irrespective of whether they were detected inland or while trying to exit the territory. The category should include third-country nationals who are not in the possession of a valid visa, residence permit, travel document, etc or in breach of a decision to leave the country. It also includes third-country nationals who initially entered legally but then overstayed their permission to stay. This indicator should not include EU or Schengen Associated Country (SAC) nationals.
Illegal stay
Detections reported by Member State, place of detection and top ten nationalities
|
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
Share of total |
% change on prev. year |
Place of Detection |
||||||
Inland |
340 180 |
295 274 |
283 308 |
278 438 |
81 |
–1,7 |
Air |
28 624 |
29 322 |
33 126 |
35 410 |
10 |
6,9 |
Land |
6 351 |
7 011 |
17 640 |
19 883 |
5,8 |
13 |
Land Intra EU |
17 594 |
12 996 |
9 230 |
5 832 |
1,7 |
–37 |
Sea |
19 156 |
7 232 |
6 593 |
4 585 |
1,3 |
–30 |
Between BCPs |
198 |
1 233 |
1 049 |
724 |
0,2 |
–31 |
Not specified |
22 |
9 |
2 |
56 |
|
2 700 |
Top Ten Nationalities |
||||||
Afghanistan |
38 637 |
21 104 |
25 296 |
24 395 |
7,1 |
–3,6 |
Morocco |
25 816 |
22 183 |
21 887 |
21 268 |
6,2 |
–2,8 |
Pakistan |
9 058 |
10 508 |
12 621 |
18 334 |
5,3 |
45 |
Algeria |
12 286 |
14 261 |
15 398 |
15 776 |
4,6 |
2,5 |
Tunisia |
10 569 |
8 350 |
22 864 |
15 211 |
4,4 |
–33 |
Albania |
28 810 |
20 862 |
10 207 |
13 264 |
3,8 |
30 |
Ukraine |
10 021 |
8 835 |
12 847 |
13 081 |
3,8 |
1,8 |
Syria |
3 838 |
3 160 |
3 746 |
11 967 |
3,5 |
219 |
Serbia |
7 028 |
12 477 |
10 397 |
11 503 |
3,3 |
11 |
Russian Federation |
9 526 |
9 471 |
10 314 |
11 486 |
3,3 |
11 |
Others |
256 536 |
221 866 |
205 371 |
188 643 |
55 |
–8,1 |
Total |
412 125 |
353 077 |
350 948 |
344 928 |
|
–1,7 |
(1) This designation is without prejudice to positions on status, and is in line with UNSCR1244 and the ICJ Opinion on the Kosovo declaration of independence.
® |
Italy does not distinguish between facilitators of illegal border-crossing and facilitators of illegal stay. |
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/47 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az EU számára létfontosságú behozatalok biztosítása – a jelenlegi uniós kereskedelmi és ehhez kapcsolódó politikák révén
2014/C 67/08
Előadó: Jonathan PEEL
2013. január 16–17-i plenáris ülésén az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének második bekezdése értelmében saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:
Az EU számára létfontosságú behozatalok biztosítása – a jelenlegi uniós kereskedelmi és ehhez kapcsolódó politikák révén.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2013. szeptember 25-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 105 szavazattal 1 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EU versenyképessége, de talán még az életszínvonalunk és életminőségünk fenntartása is a létfontosságú behozatali cikkek biztonságos és rendszeres elérhetőségétől függ. „Amiatt, hogy a legtöbb ország nagyon sokféle anyagot dolgoz fel, kevés gazdaság önellátó a nyersanyagok terén” – jelenti ki a Kereskedelmi Főigazgatóság második tevékenységi jelentése (1), rámutatva, hogy a „kölcsönös függés minden gazdaság számára valós és elkerülhetetlen”. Az, hogy ezek az anyagok megfizethető áron legyenek elérhetőek, alapvető az uniós gazdaság és általában a modern társadalom fenntartható működéséhez. |
1.1.1 |
Ezen létfontosságú világszintű természeti erőforrások – azaz a mezőgazdasági területek, az élelmiszerek, a víz, az energia és bizonyos fémek és alapvető ásványok – mennyisége véges, és valószínűleg egyre inkább hiánycikké válnak, miközben az irántuk jelentkező kereslet jelenleg minden eddiginél nagyobb, és soha nem látott gyorsasággal nő. Az éghajlatváltozásra adott nem megfelelő válaszlépések tovább fokozhatják a problémát. Az EU-ban az élelmiszer, a víz és a mezőgazdaság számára viszonylag kedvező, mérsékelt éghajlat van, a térség azonban nem önellátó energiából és számos stratégiai jelentőségű fémből és ásványból. |
1.2 |
Nagyon fontos tehát, hogy az EU minél nagyobb hangsúlyt helyezzen a forrásfelhasználás maximális mértékű racionalizálására és hatékonyságára, az innovációra és a helyettesítésre – éspedig mindenekelőtt azzal, hogy az energiát és a legfontosabb stratégiai jelentőségű fémeket, ásványokat és más természeti erőforrásokat fenntartható módon használja fel, hasznosítja és dolgozza fel újra. Az EGSZB különösen üdvözli, hogy az európai innovációs partnerség és a nyersanyag-politikai kezdeményezés Európai Bizottság által végrehajtott közelmúltbeli felülvizsgálata (2) hangsúlyozza mindezt. A civil társadalmat is teljes mértékben és aktívan be kell vonni, nem utolsósorban azért, mivel az érdekcsoportoknak és a fogyasztóknak központi és felelősségteljes szerepük van abban, hogy biztosítva legyen a minél nagyobb arányú újrafelhasználás és újrafeldolgozás, valamint a minél alacsonyabb szintű hulladéktermelés. |
1.3 |
Jelen vélemény célja azonban annak megvizsgálása, hogy miként biztosíthatóak a létfontosságú behozatalok a kereskedelmi és ahhoz kapcsolódó politikák révén. |
1.4 |
Az EU fenntartható kereskedelemmel kapcsolatos megközelítése fejlettebb, mint fő versenytársaié, a fenntarthatóságnak azonban alapvető jelentőséget kell tulajdonítani minden, létfontosságú behozatalt célzó uniós stratégiában. Ennek a stratégiának teljes mértékben összhangban kell lennie az EU fejlesztési programjával is, különös tekintettel az AKCS- és a legkevésbé fejlett országokra, az általános preferenciális rendszerek (GSP és GSP+) fejlesztésére, valamint a gazdasági partnerségi megállapodásokról folyamatban lévő tárgyalásokra. Ezt az Európai Bizottság is teljes mértékben elismeri. |
1.5 |
Amint azt az EGSZB rendszeresen megállapítja, mindenképpen biztosítani kell az összhangot a természeti erőforrások megőrzése, a szegénység elleni küzdelem, valamint a fenntartható termelés és fogyasztás között. Ki kell alakítani ezenkívül a civil társadalom bevonását célzó teljes körű részvételi folyamatokat is, mivel ez és a szociális párbeszéd alapvető tényező a megfelelő kormányzás biztosításában és a korrupció elleni küzdelemben. |
1.6 |
Az EGSZB örömmel fogadja, hogy az ENSZ kimagasló személyekből álló magas szintű csoportja által készített 2013. május 30-i jelentés a 12 példaként állított cél egyikeként „a természeti erőforrások fenntartható kezelését” határozta meg. Az Európai Bizottság a maga részéről abban a „Méltó életet mindenkinek” című nagy jelentőségű közleményében (3) tárgyalja ezt az ENSZ-kezdeményezést, amely a millenniumi fejlesztési célok terén elért előrelépéseket és a „Rio+20” eredményeit annak érdekében köti össze, hogy 2015-től új fenntartható fejlesztési célokat határozzanak meg. A közlemény emlékeztet arra, hogy „a világon a két legsürgetőbb feladat jelenleg a szegénység felszámolása, valamint a jólét és jóllét fenntarthatóságának biztosítása”. Ezeket a célokat azonban sokkal nehezebb lesz elérni akkor, ha a világ az alapvető stratégiai erőforrások terén kritikus hiányokkal szembesül. |
1.6.1 |
A közlemény kiemeli azt is, hogy „a természet által nyújtott szolgáltatások – többek között a termékeny földterület, a tiszta víz és levegő – kétharmada eltűnőben van, az éghajlatváltozás és a biológiai sokféleség csökkenése pedig közel olyan mértékű, amelyen túl az emberi társadalomra és a természeti környezetre gyakorolt hatások visszafordíthatatlanná válnak”. Az EGSZB a maga részéről „fontos mérföldkőként” jellemzi ezt a közleményt, hangsúlyozva: „tekintettel arra, hogy (…) [a természeti erőforrások] végesek, a fenntartható fejlődési célok között szerepelnie kell ezen erőforrások hatékonyabb hasznosításának és igazságosabb elosztásának”. |
1.7 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság nyersanyag-politikai kezdeményezése által elért eredményeket. Mindazonáltal a világ alapvető erőforrásaival való gazdálkodás hatékonyságával elsősorban világszinten kell foglalkozni. Amint azt az Európai Bizottság elismerte: „a fenntartható nyersanyagellátás biztosítása érdekében uniós vagy akár nemzetközi szinten összehangolt válaszlépés kidolgozására van szükség, hogy előmozdítsuk a megfelelőbb nemzetközi keret és a szorosabb együttműködés kialakulását.” (4) A problémák jelenleg inkább geopolitikai, mint geológiai jellegűek, az EGSZB mégis csalódott amiatt, hogy az EU válasza inkább hasonlatos konkrét kezdeményezések színes egyvelegéhez, mint átfogó globális stratégiához. Az EGSZB mindazonáltal üdvözli, hogy az EU szoros együttműködést alakított ki az Egyesült Államokkal és Japánnal, illetve örömmel fogadja „Az árupiacokkal és a nyersanyagokkal kapcsolatos kihívásokkal való szembenézés” című 2011-es európai bizottsági közleményben (5) említett alapvető stratégiai partnerséget és a nyersanyag-politikai kezdeményezés felülvizsgálatában felsorolt országokkal kialakított partneri kapcsolatokat is. Mindez jogosan mutat rá az Afrikai Unió Bizottságával és általában Afrikával való együttműködés jelentőségére. |
1.7.1 |
Az EGSZB egy uniós „nyersanyag-politikai diplomácia” aktív folytatására ösztönöz. Mindenekelőtt úgy véli, hogy határozottabb, összehangoltabb erőfeszítésre van szükség világszinten, elsősorban a G20 keretein belül (amelynek tagjai közt megtalálható számos, a stratégiai behozatalok iránt „keresletet” állító ország), ahol a kérdést mindeddig kevés eredménnyel tárgyalták, de ugyanígy az OECD, valamint az ENSZ és annak ügynökségei révén is. A negatív verseny senkinek sem jó. |
1.7.2 |
Az integrált, globális megközelítés hátránya, hogy nincsenek hatékony érvényesítési mechanizmusok. Az EGSZB ezért azt ajánlja, hogy a nemzetközi jogon alapuló WTO régóta esedékes felülvizsgálatának részeként a szervezet kapjon konkrét hatáskört az energia és a nyersanyagok, illetve ezek fenntartható felhasználása terén. Jobban hangsúlyozni kellene az UNCTAD éves szintű globális árufórumát. Ennek kapcsán alapvető kérdés a fejlődő országok kiszolgáltatottsága. A néhány árucikktől függő országok számára az áruszektor sok esetben a legfontosabb bevételforrás és munkáltató. Az azonban, hogy nem képesek az árucikkvezérelt növekedést hosszabb távú, kiterjedtebb alapokon nyugvó és a szegények számára kedvezőbb növekedéssé alakítani, megkérdőjelezi fejlődési modelljüket. A civil társadalom teljes körű bevonásával sürgősen és alaposan meg kell vizsgálni azt, hogy milyen változásokra van szükség politikáikban, intézményeikben és infrastruktúrájukban annak érdekében, hogy az árucikkekből származó bevételeket összekapcsolják fejlesztési eredmények elérésével, ideértve a millenniumi fejlesztési célokat és a jövőbeni fenntartható fejlesztési célokat is. |
1.8 |
A magánszektor szerepe szintén nagyon fontos: napjainkban az ásványkitermelés és az energiatermelés zöme piaci tranzakció tárgya. Mivel a kitermelés és a feldolgozás erősen tőkeigényes, jelentős mértékben támaszkodik nagy multinacionális vállalatokra. Emiatt létfontosságú, hogy az alapvető ILO-egyezményeket, az OECD multinacionális vállalkozások számára szóló iránymutatásait és a konkrétan a felelősségteljes ellátási láncokra vonatkozó OECD-útmutatásokat (6) a szociális partnerek aktív együttműködése mellett teljes mértékben végrehajtsák és tiszteletben tartsák. Amint az Európai Bizottság a „Globális Európa” című közleményben kijelenti, alapvető annak biztosítása, „hogy a polgárok is részesüljenek a piaci nyitás előnyeiből. Ahogyan saját országainkban a társadalmi igazságosságot és kohéziót mozdítjuk elő, úgy nemzetközi viszonylatban is törekednünk kellene értékeink megismertetésére, beleértve a társadalmi és környezetvédelmi előírásokat és a kulturális sokféleséget.” (7) |
1.9 |
Az EU energia- és nyersanyag-behozatala az összes EU-import egyharmadát teszi ki (2010-ben 528 milliárd euró) (8). Az ilyen behozatalok korlátaival (exporttilalom, újabb korlátozások, kiegészítő exportvám vagy kettős árképzés) az EU jelenleg kereskedelmi (szabadkereskedelmi megállapodásokkal, gazdasági partnerségi megállapodásokkal, partnerségi és együttműködési megállapodásokkal kapcsolatos és a WTO-hoz történő csatlakozást előkészítő) tárgyalások keretében foglalkozik, végső megoldásként pedig vitarendezési mechanizmushoz fordulhat. |
1.9.1 |
Az EGSZB azonban mélységesen aggódik amiatt, hogy mindezek taktikai kereskedelempolitikai eszközök, és nem alkotnak átfogó stratégiát, illetve válság idején nem lennének eredményesek. A vitarendezési mechanizmusok alkalmazása időigényes, és – amint a ritka földfémek esetében láthattuk – meghosszabbítható. Felhívjuk a figyelmet arra, hogy olyan esetekre, amikor egy fontos behozatali termék valamilyen okból hirtelen nem elérhető, egyértelmű uniós vészhelyzet-reagálási vagy válságkezelési folyamatra van szükség. |
1.10 |
Konkrétan az energetikai ügyekre vonatkozóan: Oroszország, Norvégia és Algéria együttesen az EU földgázbehozatalának 85 %-át, nyersolajimportjának pedig közel 50 %-át fedezi. A közelmúltig a jelentős energiatermelők nem siették el a WTO-hoz – egy szabályalapú, a nagyobb stabilitást és kiszámíthatóságot hangsúlyozó szervezethez – való csatlakozást. Az EGSZB ezért arra biztatja az EU-t, hogy használja ki az Oroszország 2012-es WTO-csatlakozása által felkínált lehetőséget, és sürgősen adjon új lendületet az új, EU-Oroszország kereskedelmi és beruházási megállapodásról szóló tárgyalásoknak, és alakítson ki elmélyültebb, szakmaibb kapcsolatot. |
1.10.1 |
Az EGSZB ugyanígy kéri az Európai Bizottságot, hogy tegyen meg minden tőle telhetőt annak érdekében, hogy ösztönözze egyrészt Kazahsztán WTO-tagságának véglegesítését, másrészt pedig az Algéria és Azerbajdzsán WTO-csatlakozási tárgyalásai során a közelmúltban elért előrelépést. Új lendületre van szüksége a Törökországgal, ezzel a nagy jelentőségű energetikai elosztóközponttal és tranzitországgal való uniós csatlakozási tárgyalásoknak is. |
1.11 |
Az EGSZB kéri, hogy az Európai Bizottság haladéktalanul tegyen meg minden tőle telhetőt annak érdekében, hogy hozzájáruljon a kereskedelem megkönnyítéséről és más, a mezőgazdasággal kapcsolatos – kétoldalú megállapodásokkal nem megfelelően kezelhető – kérdésekről szóló „idő előtti” megállapodás eléréséhez a következő WTO miniszteri találkozón. A dohai tárgyalások megfeneklésével az erre irányuló törekvések is nagyon lassan érvényesülnek. Ha még ezt a korlátozott célkitűzést sem sikerül elérni, az igen komoly hatást gyakorolhat a WTO általános tárgyalási szerepkörére: a multilaterális szinten elkönyvelt sikertelenség súlyos következményekkel járhat az általános világszintű élelmezésbiztonságra. |
1.12 |
Az EGSZB határozottan támogatja az Európai Bizottság „konfliktusásványok” (konfliktusövezetekből és más kockázatos térségekből származó ásványkincsek) felelősségteljes beszerzésével kapcsolatos kezdeményezését és más olyan lehetőségeket, amelyek „a forrásokban gazdag fejlődő országok támogatását és az ilyen ásványok ellátási lánca átláthatóságának előtérbe helyezését” célozzák. Továbbra is aggódunk azonban amiatt, hogy mivel gyakran nem lehet teljes mértékben biztosítani a nyomon követhetőséget, a kereskedelmet „eltérítik” majd szomszédos országokba, vagy egyes vállalatok visszakoznak ahelyett, hogy szembenéznének a kellemetlen gyanúsítgatásokkal. Fontolóra kell venni egy, a multinacionális vállalatokra vonatkozó OECD-iránymutatásokon alapuló önkéntes megközelítést is, az olyan kezdeményezéseket pedig, mint a fizetések átláthatóságával foglalkozó EITI (9), ösztönözni és teljes mértékben támogatni kell. Ennek kapcsán is alapvető biztosítani egy, a civil társadalom bevonását célzó teljes körű részvételi folyamat kialakítását. |
2. Létfontosságú behozatali cikkek – háttér
2.1 Több tényező együttes hatása exponenciálisan megemeli a természeti erőforrások iránti keresletet. Ilyen tényező az, hogy a világ népessége várhatóan 9 milliárd főre emelkedik, továbbá a gyors iparosodás és urbanizáció, amelynek eredményeként most először a világnépesség több mint fele városokban él, és 2030-ra várhatóan a mainál 2 milliárddal többen tekintik magukat középosztálybelinek, és ezzel sokkal nagyobb változatosságot és választékot igényelnek (és képesek megfizetni) a fogyasztási cikkek körében. Egyetlen ország sem kaphat elsőbbséget az ezekhez a forrásokhoz való hozzáférésben: a mobiltelefon-használat már most exponenciálisan növekszik a világ minden táján.
2.1.1 A problémát gyakran tovább fokozza az, hogy számos kulcsfontosságú ásvány konfliktus sújtotta övezetekben található, a legfontosabb energiaforrások pedig politikai problémákkal küzdő országokban vannak. Létfontosságú ezért a globális szintű megelőző jellegű fellépés, mielőtt a kereslet túlságosan meghaladná a kínálatot az alapvető nyersanyagok terén, megelőzendő az árak exponenciális emelkedését, ami már magában is nagyban csökkenti ezen anyagok elérhetőségét (nem is beszélve a szegénységre kifejtett hatásról), illetve a háború vagy konfliktushelyzetek kialakulását.
2.2 Energia
2.2.1 |
Az EU létfontosságú behozatalának vizsgálata során az energiát lényegi, stratégiai tényezőnek kell tekinteni, hiszen az mind életszínvonalunk, mind életminőségünk fenntartásához alapvető elem. A nemzetközi energiapiacot azonban egyszerre jellemzi az erős verseny és a nagyfokú változékonyság. Az EU energiaszerkezetének 55 %-át importált energia teszi ki (10); az EU összességében tekintve földgáz-felhasználásának 60 %-át, olajfogyasztásának több mint 80 %-át fedezi importból (11), miközben egyre fokozódik a verseny a világ többi régiójának – elsősorban a feltörekvő országoknak – a növekvő keresletével. |
2.2.2 |
A globális energiakereslet 20 éven belül akár 40 %-kal is nőhet, miközben az éghajlatváltozásra adott nem megfelelő válaszlépések tovább bonyolíthatják a helyzetet. A biztonságos és megbízható energiaellátás létfontosságú, azonban számos tagállam csak korlátozott számú beszerzési forrásra tud támaszkodni, így ki van szolgáltatva a szűk keresztmetszeteknek és az árak ingadozásának, különösen a földgáz és a kőolaj esetében. Az energiaellátás diverzifikálása különösen a három balti ország számára sürgető kérdés. |
2.2.3 |
Az energia területe az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik, amit az üzleti titoktartással és a nemzeti szuverenitással kapcsolatos kérdések is bonyolítanak. Az Európai Bizottság reakciója az eddigiekben kettős volt. Egyrészt információcsere-mechanizmus létrehozásán dolgozik a tagállamok és harmadik országok között az energiaellátás területén kötött kormányközi megállapodásokra vonatkozóan. Ezt az EGSZB üdvözölte, úgy tartva, hogy az az EU Energia 2020 stratégiájával összhangban „megfelelő lépést jelent a közös uniós külső energiapolitika hatékony végrehajtása felé”, illetve rámutatva, hogy „létfontosságú, hogy Európa egységesen cselekedjen egy megfelelő, stabil és biztos energiaellátás belátható jövőben történő biztosításához”. |
2.2.3.1 |
Az EU-ban mind ez idáig senki nem rendelkezett átfogó képpel az egyes kereskedelmi partnerekről, miközben azoknak kétségtelenül nem volt ilyen problémájuk. A tagállamok mintegy harminc kormányközi szerződést kötöttek harmadik országokkal az olajról, hatvanat a gázról; az elektromos áram kapcsán azonban kevesebbet. |
2.2.4 |
Az Európai Bizottság stratégiájának másik ága a 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv, amit az EGSZB már szintén üdvözölt. Ez a dokumentum hangsúlyozza, hogy sürgősen új energiaügyi stratégiákat kell kidolgozni a 2020-at követő évekre, és megvizsgál néhány forgatókönyvet, köztük igen szigorú energiahatékonysági intézkedések bevezetését, szén-dioxid-árazási módokat, illetve a megújuló energia és a szén-dioxid-leválasztás, valamint az atomenergia fejlesztését. |
2.2.5 |
Az alapvető behozatalok biztosítását illetően az EGSZB korábban egy átfogó uniós külső energiastratégia mellett emelt szót (12), és kérte, hogy gyorsan és fokozatosan alakítsanak ki közös uniós külpolitikát az energetika területén (13). Ezek a kérések továbbra sem teljesültek. Konkrétan a kereskedelempolitika szemszögéből azonban a legfontosabb – nem utolsósorban a stabilitás és a kiszámíthatóság érdekében – az, hogy azonosítsuk a potenciális szűk keresztmetszeteket az ellátás és az infrastruktúra terén, ezzel párhuzamosan pedig a legjelentősebb energiaszállítóink minél nagyobb körben csatlakozzanak a WTO-hoz. |
2.3 Élelmiszer, termőföld, ivóvíz
2.3.1 |
A megfelelő életszínvonal és életminőség fenntartásában részt vevő természeti erőforrások második fontos csoportját a mezőgazdasági területek, az élelmiszer és az ivóvíz alkotja, amelyeket szintén fenyeget az éghajlatváltozásra való nem megfelelő reagálásból eredő veszély. |
2.3.2 |
Az EU mérsékelt éghajlattal rendelkezik, a népsűrűség azonban magas, és a rendelkezésre álló földterületnek mindössze egynyolcada alkalmas szántóföldi művelésre. A fokozott aszály a legdélibb fekvésű tagállamokat fenyegeti, az ide irányuló vízimport azonban mindenképpen az EU-n belülről származna. |
2.3.3 |
Az élelmezésbiztonság – különösen a kiterjedtebb, világszintű probléma mint a KAP reformjának egyik fő ösztönzője – témáját az EGSZB már korábban vizsgálta (14). |
2.3.4 |
Az EU több élelmiszert importál az alulfejlett országokból, mint az Egyesült Államok, Kanada, Japán és Ausztrália együttvéve. Bár a Copa-Cogeca negatív kereskedelmi egyenleget mutat ki a mezőgazdaság terén, az Európai Bizottság szerint 2012-ben összességében 12,6 milliárd eurós kereskedelmi többlet keletkezett az EU-ban, ha számításba vesszük az élelmiszer-feldolgozást is. Az EU elsődleges mezőgazdasági behozatali cikke a takarmányszója, amely nélkül a hús- és tejtermelés komoly veszélybe kerülne (ennek kapcsán nagy jelentőségük van a GM-határértékeknek). Ezenkívül harmadik országokban termelnek csupán elegendő mennyiségben például bizonyos olajos magvakat, gyümölcsöket, kávét, kakaót, teát. |
2.3.5 |
Mivel nincs reális veszélye annak, hogy az EU-ba irányuló behozatalt korlátoznák, a legfontosabb kereskedelmi kérdések az eltérő szociális és környezetvédelmi normákkal, köztük a nyomon követhetőséggel, az egészségüggyel és növény-egészségüggyel, az állatjóléttel és a szellemi tulajdonjogokkal kapcsolatosak. Számos fejlődő ország számára a mezőgazdasági termékek fontos – ha nem a legfontosabb – exportcikkek, amelyek terén az EU-t elsődleges piacnak tekintik. Sokan úgy vélik azonban, hogy az uniós piacra való bejutás lehetőségét indokolatlanul korlátozzák az élelmiszer-biztonsággal és egyebekkel kapcsolatos szabványok. |
2.3.6 |
A mezőgazdaság a WTO dohai tárgyalásainak fontos területe; a tárgyalásoknak valójában már 1999-ben, a dohai folyamat elindítása előtt meg kellett volna kezdődniük, azonban azok most holtpontra jutottak. Az EGSZB-t leginkább az aggasztja, hogy nem sikerül biztosítani a kereskedelem megkönnyítéséről és más, a mezőgazdasággal kapcsolatos kérdésekről szóló „idő előtti” megállapodást a következő WTO miniszteri találkozón, és ez nagyon komoly következményekkel járna a WTO számára, de még súlyosabb hatással lenne az általános világszintű élelmezésbiztonságra nézve. |
2.4 Alapvető stratégiai ásványok és nyersanyagok
2.4.1 |
Az EU számára létfontosságú behozatali cikkek vizsgálata során a harmadik kiemelt stratégiai csoportot az alapvető stratégiai ásványokhoz és nyersanyagokhoz való hozzájutás képezi. |
2.4.2 |
Az alapvető nyersanyagok között említhetők a fémes és az ipari ásványok, az építőanyagok, továbbá a nemesfémek, például a kobalt, a gallium, az indium és egy sor ritka földfém. Ezek használata – különösen az autókban, repülőgépekben és informatikai eszközökben – számos módon kihat a mindennapi életre. 2011-es közleményében az Európai Bizottság 14 „kritikus fontosságú nyersanyagot” sorol fel, megjelölve újrahasznosításuk és helyettesítésük arányát is. Ez a lista jelenleg frissítés alatt áll, hogy tekintetbe vegye a piaci, technológiai és egyéb fejleményeket. Egyes alapvető összetevők természetesen már beépülnek a készen importált árucikkekbe, más stratégiai anyagok pedig jelenleg nem kritikus jelentőségűek; az informatikai és más fontos felszerelések azonban gyorsan elavulnak és leselejtezésre kerülnek. |
2.4.3 |
A Londoni Fémtőzsde becslései szerint a teljes rézfelhasználás mintegy 7 %-áért az autóipar felelős, az autók azonban tartalmaznak acélt, alumíniumot, platinát (a teljes felhasználás 60 %-a), palládiumot, ródiumot, ólmot, ónt, kobaltot és cinket is. A mobiltelefonok és az iPadek ugyanígy tartalmaznak rezet, ezüstöt, aranyat, palládiumot és platinát. Az ilyen eszközök rendszeres – nagyjából kétévenkénti – lecserélése már most nagy gondot jelent. Eközben világszinten exponenciálisan növekszik a felhasználás, például csak Kínában és Indiában már most kétmilliárdra becsülhető a mobiltelefonok száma. Becslések szerint Kína részesedése a világszintű rézfogyasztásból tíz év alatt 12-ről 40 %-ra emelkedett. |
2.4.4 |
A technológiai fejlődés miatt azok az ásványok, amelyek ma a legfontosabbak és legkeresettebbek közé tartoznak, holnap már egyáltalán nem lesznek nélkülözhetetlenek, viszont mások, például a ritka földfémek (amelyek jelenleg a legújabb mobiltelefonok alapvető alkotóelemei) iránt hirtelen hatalmas kereslet jelentkezik. Kína például, amelynek területén becslések szerint a ritka földfémek készletének 97 %-a található – és ezek újrahasznosítása vagy helyettesítése mindeddig nem megoldott –, exportkorlátozást vezetett be, az EU-nak pedig, annak ellenére, hogy Kína elvesztette a WTO keretében ennek nyomán indított vitarendezési eljárás első fordulóját, újabb eljárást kellett indítania. |
3. A fenntarthatóság stratégiai kihívása az EU számára
3.1 |
A stratégiai nyersanyagok biztosítása a történelem során az államok és birodalmak elsődleges külpolitikai célkitűzése volt – most pedig a nagyvállalatok számára is az. Amint említettük, nincsen olyan gazdaság, amely önellátó lenne a nyersanyagok terén. |
3.2 |
Az állandóan fenyegető veszélyt továbbra is az előre nem látható, rövid távú megrázkódtatások jelentik, amelyek lehetnek árvezéreltek vagy egyéb eredetűek: az okok a szállítás vagy az infrastruktúra elégtelenségétől a szándékos blokádokig, környezeti vagy más válságokig terjedhetnek (lásd például Fukusima esetét). A közelmúltban 2006-ban és 2009-ben láttunk példát jelentős energiahiányra az oroszországi szállítás leállása miatt, a korábbi évekből pedig az 1970-es évek olajválságait említhetjük. |
3.2.1 |
Az Európai Bizottság rendelkezésére álló megoldások többsége hosszú távon fejt ki hatást, és az intézmény valóban évek óta foglalkozik a problémával. Kereskedelmi tárgyalásaiban kezelni igyekszik a korlátok kérdését, de – bár az EGSZB bizonyos abban, hogy az ellátásról minden esetben szó van – úgy tűnik, hogy kevés hangsúlyt kap az alapvető behozatal vészhelyzet esetén történő biztosítása. |
3.3 |
A hatáskör kérdése csak egy az EU előtt álló kihívások között. Az EU-nak vannak hatáskörei a kereskedelem terén, azonban – szemben az Egyesült Államokkal, az egyes tagállamokkal, a katonai szervezetekkel vagy akár a vállalatokkal – maga nem képes stratégiai tartalékot felhalmozni olajból vagy más alapvető nyersanyagból. Amint a nyersanyag-politikai kezdeményezés felülvizsgálata rámutat: „szakpolitikai lehetőségként egyetlen tagállam sem támogatná a nyersanyagkészlet-felhalmozást”. |
3.3.1 |
Az EU csupán „puha” nyomást képes kifejteni. A feladatot egy átfogó stratégiai keret kidolgozásának kell jelentenie. Az EU ennek kapcsán is jó helyzetben van ahhoz, hogy vezető szerepet vállaljon három kulcsfontosságú területen: egy globális keret előmozdításában, a fenntarthatóság népszerűsítésében és a civil társadalom teljes körű és aktív részvételének biztosításában. Mivel számos ajánlás tárgyalja ezeket, nem szükséges itt is megismételni az érveket. Az EGSZB azonban örömmel fogadja, hogy az Európai Bizottság kétszer (15) is hangsúlyozta, hogy „a fenntartható bányászat elősegítheti a fenntartható fejlődést” és ez feladata is. A fenntarthatóságnak alapvető jelentőséget kell kapnia minden, a létfontosságú behozatal beszerzésére vonatkozó uniós stratégiában. |
3.4 |
A magánszektor szerepe nagyon fontos: napjainkban az ásványkitermelés zöme piaci tranzakció tárgya. Ez egyértelműen látszik a világ leginkább nyitott részein, például az EU-ban, az Egyesült Államokban, Ausztráliában, Dél-Afrikában, Brazíliában és Indiában, illetve bizonyos mértékig a nagy orosz energiavállalatok kapcsán. Az EGSZB külön üdvözli az EU Ipari Ásvány Egyesülete (Industrial Minerals Association) elkötelezettségét amellett, hogy aktívan törekedjen a gazdasági, környezeti és társadalmi teljesítmény folyamatos javítására. |
3.4.1 |
Amint a 2011-es közlemény kijelenti: „a nyersanyagellátás biztosítása lényegében a vállalkozások dolga”, hozzátéve, hogy „a hatóságok feladata pedig a megfelelő keretfeltételek biztosítása ahhoz, hogy a vállalkozások képesek legyenek betölteni ezen szerepüket.” |
3.5 |
A másik végletet a központosított tervgazdaságok jelentik (amilyen a kínai is), ahol a gazdasági ösztönzők és szereplők többsége különféle szintű központi ellenőrzés alatt áll. Kína minden más országnál világosabb, teljesebb stratégiai megközelítést alkalmaz a jövőbeli alapvető élelmiszer- és takarmányszükségletének, víz-, ásvány- és energiaigényének biztosítása érdekében, amely különösen Afrika kapcsán széles körben aggodalmakra adott okot. Amint az EGSZB korábban rámutatott: „Kína új nyersanyagforrásokat keres és külföldi beruházásokra törekszik, ezért több afrikai országgal partnerséget kötött, amely nem annyira a fejlesztési segélyeket, mint inkább az üzleti beruházásokat helyezi középpontba.” (16) |
3.5.1 |
Mások szerint azonban Kína „rossz üzletet csinált”, túl magas árat fizet a nyersanyagokért, és azáltal, hogy olyan országokkal üzletel, amelyek politikai bonyodalmakat okozhatnak mások számára, valójában szélesebb körben teszi elérhetővé ezeket az ásványokat. |
3.6 |
Számos forrásszegény fejlődő ország számára nehézséget jelent az alapanyagok biztosítása. Még a forrásokban gazdag, exportáló országoknak is küzdeniük kell a szegénység ellen. Nagyobb értéktöbbletet jelentő hozzájárulásra kell szert tenniük a feldolgozásból, illetve működő partnerséget kell kialakítaniuk a magánszektorral. |
3.6.1 |
Említettük a „konfliktusásványokkal” kapcsolatos aggályokat. Az Európai Bizottság kezdeményezése csupán a konfliktusos vagy háború sújtotta övezetekkel kapcsolatos, azonban amint azt kijelentik: az ásványok kitermelése, kezelése, adásvétele és feldolgozása a bevételek hűtlen kezelésével, gazdasági visszaeséssel, politikai konfliktussal és az állam törékenységével párosul, amit a bevételek háborús felek általi megszerzése, az úgynevezett „nyersanyag-átok” tovább súlyosbít. |
3.6.2 |
Ösztönözni és teljes mértékben támogatni kell az EITI-hez hasonló kezdeményezéseket, illetve ki kell alakítani a civil társadalom bevonását célzó teljes körű részvételi folyamatokat. Ez és a szociális párbeszéd egyaránt alapvető tényező a megfelelő kormányzás biztosításában és a korrupció elleni küzdelemben. A közelmúltbeli uniós kereskedelmi megállapodásokban a civil társadalom számára megállapított nyomonkövetési szerep kitűnő precedenst jelent ezen a téren, azonban a civil társadalmat maradéktalanul és aktívan be is kell vonni a szabadkereskedelmi megállapodások, gazdasági partnerségi megállapodások, valamint partnerségi és együttműködési megállapodások tárgyalásainak valamennyi szakaszába, azok megkötését megelőzően, kellően figyelembe véve az átláthatóság elvét. Mivel a magánszféra szerepe létfontosságú, a szociális partnerek képviselete is nélkülözhetetlen. |
4. Az Európai Bizottság stratégiai ásványokkal és nyersanyagokkal kapcsolatos jelenlegi politikája
4.1 |
Az Európai Bizottság (a Vállalkozáspolitikai Főigazgatóság) 2008-ban indította útjára „nyersanyag-politikai kezdeményezését”. Ez a következő három pilléren nyugszik: egyenlő versenyfeltételek biztosítása a harmadik országokban található erőforrásokhoz való hozzáférés tekintetében; az európai forrásokból származó nyersanyagok fenntartható kínálatának előmozdítása; valamint az erőforrás-hatékonyság fejlesztése és az újrahasznosítás előmozdítása. |
4.1.1 |
Ez utóbbi pillérek alapvető jelentőségűek, de nem tartoznak a jelen véleményben tárgyalt témakörbe. Az EGSZB azonban nem érti, hogy az EU újrahasznosítható fémanyagait miért exportálják olyan nagy százalékban az EU-n kívülre, amikor az újrahasznosított fémhulladék gyakran sokkal értékesebb és olcsóbb, mint az eredeti nyersanyag: ezáltal valójában támogatjuk Kínát. |
4.2 |
Az Európai Bizottság 2011-es közleménye elfogadta a kritikus fontosságú nyersanyagok körének meghatározására létrehozott ad hoc munkacsoport jelentését. Az EGSZB ezt „Az árupiacokkal és a nyersanyagokkal kapcsolatos kihívásokkal való szembenézés” című véleményében (17) tárgyalta, amelyben a pénzügyi piacok szerepét is megvizsgálta. |
4.2.1 |
Amint említettük, a közlemény felsorolt 14 kritikus fontosságú nyersanyagot, megjelölve azok újrahasznosítási és helyettesítési arányát. Az EGSZB üdvözli, hogy a jelenlegi felülvizsgálat az érdekcsoportokkal tartott teljes körű konzultáció mellett történik. Ennek ellenére nem tekinti át azokat a szakpolitikai lehetőségeket, amelyek – olyan országokban, mint az USA vagy az Egyesült Királyság – alapvető szerepet kaphatnának. |
4.2.2 |
Az EGSZB üdvözli a használt, átfogó és igen alapos módszertant. Egyéb tényezők között megvizsgálják a nagy gazdasági jelentőségű ásványokat (és melléktermékeket) – eközben összehasonlítva erősen eltérő tulajdonságokkal rendelkező és ágazatok széles köre által használt ásványokat –, továbbá azokat, amelyek esetében magasabb az ellátási hiány kockázata, illetve amelyek nehezen helyettesíthetőek. Világbanki mutatók felhasználásával meghatározzák azokat a származási országokat, amelyekben magas a kormányzási problémák vagy a beszállítást akadályozó események (az exportkvóták önkényes bevezetésétől a polgárháborúig) kockázata, illetve azokat, ahol alacsonyak a környezetvédelmi normák. Megvizsgálják a potenciális újrahasznosítási arányokat is, valamint az érctartalmat és -minőséget, az áringadozást és a folyamatos földrajzi elérhetőséget. Ez az alapos munka továbbra is nélkülözhetetlen. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Az EU nyersanyagokkal kapcsolatos kereskedelempolitikája – Második tevékenységi jelentés, 2012. május.
(2) COM(2008) 699 final és COM(2013) 442 final.
(3) Az Európai Bizottság közleménye: „Méltó életet mindenkinek: A szegénység felszámolása és a világ fenntartható jövőjének biztosítása” (COM(2013) 92 final), 2013. február 27., HL C 271., 2012.9.19., 144–150. o.
(4) Lásd az 1. lábjegyzetet.
(5) COM(2011) 25 final.
(6) A konfliktusok által érintett vagy nagy kockázatot jelentő térségekből származó ásványok felelős ellátási láncára vonatkozó, a kellő gondosságról szóló OECD-útmutatások, második kiadás (2012).
(7) COM(2006) 567 final, 2006. október 4., a 3.1. pont iii) bekezdése.
(8) Lásd az 1. lábjegyzetet.
(9) A nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságára irányuló kezdeményezés.
(10) Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: „A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv” COM(2011) 885 final, HL C 229., 2012.7.31., 126–132. o.
(11) Az Európai Bizottság COM(2011) 540 final jelzésű közleménye, amelyet az EGSZB „A tagállamok és harmadik országok között az energiaellátás területén kötött kormányközi megállapodások” című véleménye idéz (HL C 68., 2012.3.6., 65-69. o.).
(12) Az EGSZB véleménye: „Az EU energiapolitikájának külkapcsolati dimenziója”, HL C 182., 2009.8.4., 8–12. o.
(13) Az EGSZB véleménye: „Energiaellátás: az EU számára ellátásbiztonságot garantáló szomszédsági politika”, HL C 132., 2011.5.3., 15–21. o.
(14) Az EGSZB véleménye: „Kereskedelem és élelmezésbiztonság”, HL C 255., 2010.9.22., 1-9. o.
(15) Lásd a 2. és az 5. lábjegyzetet.
(16) Az EGSZB véleménye: „Egy átfogó európai nemzetközi beruházási politika felé”, HL C 318., 2011.10.29.
(17) HL C 318., 2011.10.29., 76–81. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/53 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az egységes piaci intézkedéscsomagból hiányzó intézkedések meghatározása (kiegészítő vélemény)
2014/C 67/09
Előadó: Benedicte FEDERSPIEL
Társelőadók: Martin SIECKER és Ivan VOLEŠ
2013. február 14-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:
Egységes piaci intézkedéscsomag – a hiányzó intézkedések meghatározása
(kiegészítő vélemény).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 119 szavazattal 4 ellenében, 13 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Bevezetés
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2010-es kezdetektől nyomon követi az Európai Bizottság erőfeszítéseit, melyek azt célozzák, hogy az egységes piac új lendületet kapjon. Az első egységes piaci intézkedéscsomagról szóló véleményében (1) az EGSZB számos olyan intézkedést sorol fel, amely véleménye szerint hiányzik az európai bizottsági javaslatok (2) közül. A „2010. évi jelentés az uniós polgárságról – Az uniós polgárok jogainak érvényesítése előtt álló akadályok lebontása” című dokumentumban (3) szereplő észrevételeket és megállapításokat figyelembe kellene venni. Az EGSZB felhívja az Európai Bizottság figyelmét arra, hogy ma több akadály van az egységes piac előtt, mint akkor, amikor létrehozták (4). |
1.2 |
Az EGSZB az Egységes Piac Hónapja egyik fő szervezője. A civil szervezetek hozzájárulása elengedhetetlen ahhoz, hogy az egységes piac fellendítéséhez szükséges intézkedések megfelelő irányba mutassanak, hiszen ők azok, akiket ezek az intézkedések érintenek. |
1.3 |
Az EU gazdaságát mintegy 30 év után új pályára kell állítani, szakítva azzal a hiedelemmel, hogy a szabad piac mindig képes korrigálni a piac diszfunkcionális viselkedését. A közelmúlt gazdasági és pénzügyi válsága nagymértékben sújtotta a polgárokat. Az általuk hozott áldozatoknak új perspektívák kialakulásában kell megmutatkozniuk, különben az európai integráció támogatottsága tovább csökken. Ebből a szempontból az első és a második egységes piaci intézkedéscsomag kezdeményezéseinek elfogadását és megvalósítását túl lassúnak kell tartanunk. |
1.4 |
Konkrét lépéseket kell tenni a pénzügyi válság által okozott mindenfajta szegénység – például az energia vagy a fogyasztás terén jelentkező szegénység, a túlzott eladósodottság stb. – leküzdésére, amely aláássa a növekedést és az egységes piac megvalósítását. |
1.5 |
Az EGSZB már többször is rámutatott, hogy a megfelelően működő egységes piachoz arra van szükség, hogy a tagállamok megfelelő végrehajtás és alkalmazás révén magukénak érezzék azt. A végrehajtásnak egy új, határon átnyúló dimenzióval kell bírnia, amely együttműködésre épül. Egy biztos jövőjű egységes piacnak fenntartható és igen versenyképes gazdaságra kell épülnie, ennek az alapját pedig a fenntartható termékek és folyamatok, a méltányos munkakörnyezet és az innovációk jelentik. Fontos, hogy az Európai Bizottság az EU 500 milliós lakosságát helyezze az egységes piac középpontjába. Ez a lakosság jelentős gazdasági erőt képvisel: kiadásaik az EU GDP-jének 56 %-át teszik ki, ahogy az az Európai Bizottság fogyasztóügyi stratégiájában (5) is szerepel. |
1.6 |
Az egységes piacnak olyan eszköznek kell lennie, amely kézzelfogható eredményeket hoz, és összhangban van az EU társadalmi és környezetvédelmi jogszabályaival. Az első és második egységes piaci intézkedéscsomagban foglalt kezdeményezéseket össze kell hangolni a gazdasági és monetáris unió erősítése érdekében tett lépésekkel (költségvetési paktum, Európai Stabilitási Mechanizmus, Euró Plusz Paktum stb.). |
1.7 |
A szabad kereskedelmi megállapodásokról szóló tárgyalásokat fel kellene használni arra, hogy megteremtsük az egyenlő versenyfeltételeket, például a vámtarifák kölcsönösségét, fenntartva egyúttal a fogyasztóvédelem, a környezetvédelem és a szociális védelem magas színvonalát is. A globális szereplőkkel folytatott versenyben az EU-nak biztosítania kell azokat az elemeket, amelyek növelik a versenyképességét – ilyenek például a hozzáférhető energiaforrások, a képzett munkaerő vagy a rugalmas munkaerőpiac. |
2. A digitális egységes piac
2.1 A szelektív forgalmazásról szóló, nemrég elfogadott rendelet fenntartotta a megkülönböztetést az off- és online forgalmazási csatornák között azáltal, hogy lehetővé tette, hogy egyes forgalmazóktól meg lehessen követelni, hogy hagyományos üzlethelyiséggel rendelkezzenek, mielőtt online értékesítésbe kezdenének. Az új rendelet nem fogja meggátolni a mindennapi életben használt termékek szelektív forgalmazását, ami káros lehet a verseny és a fogyasztók számára rendelkezésre álló választék szempontjából.
2.2 Az Európai Bizottságnak határozottságot kell mutatnia, megerősítve a keresés semlegességének elvét, ami azt jelenti, hogy a keresőprogramok nem manipulálhatják saját kereskedelmi érdekeiknek megfelelően a természetes eredményeket. A keresési eredmények címkézésére alapuló megoldások nem elegendőek a verseny helyreállításához, a versenyellenes magatartás megállításához és a fogyasztók jólétének előmozdításához.
2.3 Adatvédelem
2.3.1 |
Ha a felülvizsgált adatvédelmi rendeletet elfogadják, fontos lesz, hogy a tagállamok egyes rendelkezések tekintetében útmutatásokat kapjanak, biztosítva, hogy azokat konzekvensen hajtsák végre. |
2.3.2 |
Különös figyelmet kell fordítani a szabványos adatvédelmi nyilatkozatok kidolgozására. Az új rendelet tartalmaz egy olyan rendelkezést, amely szerint az adatvédelmi politikáknak átláthatóaknak és a fogyasztók számára érthetőknek kell lenniük. A szabványos adatvédelmi nyilatkozatok kidolgozásának biztosítania kell, hogy a fogyasztók megfelelő tájékoztatást kapjanak személyes adataik kezeléséről, illetve hogy az adatvédelmi politikák a jövőben ne bonyolult jogi szövegek legyenek. Biztosítani kell, hogy a vállalkozásokat, különösen a kkv-ket, ne terheljék aránytalan mértékű adminisztratív terhek és költségek. |
2.4 Szerzői jog
2.4.1 |
Az Európai Bizottságnak António Vitorino korábbi európai biztos ajánlásait követve nyomonkövetési intézkedéseket kellene bevezetnie annak biztosítására, hogy a jelenlegi szerzőijogdíj-rendszereket fokozatosan megszüntessék. Rövid távon a jelenlegi rendszert meg kell reformálni, és tisztázni kellene, hogy a licencmegállapodások hatálya alá eső digitális tartalomra nem lehet további díjakat kivetni annak alapján, hogy azokat feltöltik a felhőbe, vagy egy szolgáltató ott tárolja őket. Az is fontos, hogy a szerzői jogdíjat láthatóvá tegyük a végfelhasználók számára, és a jogdíjakat a magáncélú többszörözés által okozott gazdasági kár alapján számítsuk ki. |
2.4.2 |
A szerzői jogokról szóló 2001-es irányelvnek nem sikerült elérnie azt a célt, hogy harmonizáljuk az uniós tagállamok szerzői jogokra vonatkozó jogszabályait. Jelentős különbségek vannak a kivételek és korlátozások tekintetében, ami jogbizonytalanságot teremt mind a fogyasztók, mint az alkotók számára. Ennek az irányelvnek a felülvizsgálatát prioritásként kell kezelni. |
2.4.3 |
Az audiovizuális tartalmak terjesztésének jelenlegi rendszerét, amely platform és területi jellegű felhasználási intervallumokon alapul, hozzá kell igazítani a digitális környezethez, és igazodni kell a fogyasztók elvárásaihoz. Azt a szokást, hogy a filmek különböző formákban (mozik, DVD, videotékák) és területeken egymást követően jelennek meg, háttérbe kell szorítani, és lehetővé kell tenni bizonyos fokú rugalmasságot. Van lehetőség az olyan, innovatív üzleti modellekkel történő kísérletezésre, amelyek lehetővé tennék, hogy az audiovizuális tartalmak a közös kulturális és nyelvi hagyományokkal rendelkező országokban ugyanazon a napon jelenjenek meg. |
2.5 Digitális termékek
2.5.1 |
A fogyasztási cikkek adásvételéről szóló 1999-es irányelv felülvizsgálata és aktualizálása révén folytatni kell a fogyasztói jogokról szóló 2011-es irányelv által megkezdett harmonizációs folyamatot, hogy megfelelhessünk a digitális gazdaság teremtette kihívásoknak: a digitális tartalmakat magukban foglaló hibás termékek esetében sürgős szükség van jogorvoslati lehetőségekre. |
2.5.2 |
Az Európai Bizottságnak iránymutatásokat kellene megfogalmaznia a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló jogszabályok (1993/13/EGK irányelv) digitális tartalom biztosítására vonatkozó fogyasztói szerződésekre való alkalmazásához. |
3. Áruk és szolgáltatások
3.1 |
2013 szeptemberében az Európai Bizottság jogalkotási csomagra tett javaslatot, amely az egységes távközlési piac teljes megvalósítását célozza. Az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a javaslat elmulasztotta azt a lehetőséget, hogy tovább csökkentse a roamingdíjakat, és így javítsa az egységes piacot az európai polgárok számára. Az EGSZB üdvözli a javasolt szabályokat; amelyek a fogyasztók számára megkönnyítik a szolgáltatóváltást; tisztességes szerződési feltételeket és kereskedelmi gyakorlatokat biztosítanak; valamint szavatolják a szabályok jobb érvényesítését és a fogyasztói jogorvoslathoz való hatékonyabb hozzáférést. A hálózatsemlegességre vonatkozó szabályok jó irányba mutatnak, azonban megerősítésre szorulnak. |
3.2 |
A harmonizált és nem harmonizált ágazatok aránya megfelel a gazdaság alapvető igényeinek. Minden további lépést, amely más árutermelő ágazatok harmonizálására irányul, csak részletes elemzés alapján szabad megtenni. Azon, nem harmonizált ágazatok esetében, amelyekre a kölcsönös elismerés elvei vonatkoznak, az Európai Bizottságnak iránymutatásokat kellene kibocsátania az olyan magántulajdonú vizsgálószervek szerepéről és jogi helyzetéről, amelyek nem fogadják el a más országok vizsgálószervei által kiadott tanúsítványokat. A nem harmonizált termékeknek az Európai Bizottság honlapján szereplő kétnyelvű listáját ki kellene egészíteni. |
3.3 |
A lakossági pénzügyi szolgáltatásoknak még nincs egységes piaca. Üzleti és kereskedelmi akadályok miatt a fogyasztók ma még lényegében nem tudnak külföldön pénzügyi szolgáltatásokat vásárolni. A bankszámlák, takarékszámlák, jelzáloghitelek stb. minősége és ára tekintetében a tagállamok között ma meglévő nagy különbségek érdekeltté tehetik a fogyasztókat abban, hogy más országokban szerezzenek be pénzügyi termékeket. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy elemezze ezt a helyzetet, és tegyen javaslatot megfelelő kezdeményezésekre. A fogyasztók sokszor nem kapnak objektív és független ajánlásokat, illetve tanácsot legfontosabb pénzügyi döntéseikkel – nyugdíjcélú megtakarításaikkal, egyéb beruházásaikkal vagy hosszú lejáratú hiteleikkel – kapcsolatban. Európa-szerte el kell terjeszteni a független és megfizethető pénzügyi tanácsadás modelljeit. |
3.4 |
A jogérvényesítés a pénzügyi szolgáltatások vonatkozásában még mindig nem kielégítő: egyes tagállamokban nincs olyan állami szerv, amely a fogyasztók védelmével foglalkozna. Ahol létezik ilyen, ott a jogkörei gyakran túl korlátozottak. A két évvel ezelőtt felállított európai felügyeleti hatóságoknak – Európai Bankhatóság (EBH), Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) és Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság (EIOPA) – sincs elég erős hatáskörük a fogyasztóvédelem területén. Hatásköreiket e tekintetben bővíteni kell, és e hatóságoknak képesnek kell lenniük a nemzeti hatóságokkal való együttműködésre. |
3.5 |
A szolgáltatások egységes piacában – ideértve a hálózati infrastruktúraszolgáltatásokat (távközlés, áram, gáz, szállítás és biztosítás) is – rejlik a legnagyobb potenciál a további növekedésre. Ahhoz, hogy az irányelv hozzájárulhasson a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez, valamennyi tagállamban javítanunk kell az egyablakos kapcsolattartó pontok teljesítményét. Az Európai Bizottságnak szabályozási ajánlásokat kellene kibocsátania az irányelv végrehajtásának szakértői értékelése által feltárt akadályok eltávolítása érdekében (6). Az EGSZB kéri, hogy készítsék el az engedélyezési rendszerek teljes adatbázisát, hogy meg lehessen határozni, melyek a bevált szabályozási gyakorlatok, és fel lehessen tárni a kibocsátó hatóságok által támasztott értelmetlen és elfogadhatatlan követelményeket. |
4. A munkavállalók szabad mozgása
4.1 |
Az EGSZB támogatja a munkaerő szabad mozgását javító lépéseket, ideértve az olyan akadályok felszámolását is, amit például a képesítések elismerése jelent. Különösen fontos ennek a rendszernek a korszerűsítése és liberalizálása, az egészségügyi szektor koordinációjának javítása a származási országokban kialakuló munkaerőhiány megelőzése érdekében, a társadalombiztosítási rendszerek további összehangolása, valamint a regisztrációs eljárások megkönnyítését szolgáló egyablakos ügyintézés kialakítása (7). |
4.2 |
Az általános keretirányelv, az ezt kísérő irányelvek és a többéves stratégiai tervek révén történő folyamatos nyomon követés a biztonsági szabályok (köztük a minimumkövetelmények) konvergenciájához vezetett, amit a munkavállalók, köztük az (ideiglenes és mobil) határokon átnyúló helyzetekben élők kedvezően fogadtak. 1978 óta ezt az eljárást folyamatosan, egymást követő cselekvési tervek révén végzik. Amikor az utolsó cselekvési terv 2012 decemberével lezárult, az Európai Bizottság nem indított új cselekvési tervet. Ennek a konvergenciafolyamatnak a folytatása érdekében tehát az Európai Bizottságnak sürgősen el kell fogadnia egy, a magas szintű biztonsági normákat támogató új uniós stratégiai cselekvési tervet (ahogy azt a munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi tanácsadó bizottság is kiemelte), méghozzá a szociális partnerekkel szoros együttműködésben. |
4.3 |
A Monti II rendelet hatályon kívül helyezése nem oldja meg azokat a problémákat, amelyeket az Európai Unió Bírósága okozott ítéleteivel, amelyek a munkavállalók kiküldetésével kapcsolatos nem megfelelő uniós jogszabályokon (8) és azok végrehajtásán alapultak. Az európai szociális partnerek nem tudtak megállapodásra jutni ebben a kérdésben. Az Európai Bizottságnak ugyanakkor meg kellene fontolnia, hogy javasolja a tagállamoknak, hogy az európai szerződésekhez csatoljanak egy, a társadalmi haladásról szóló jegyzőkönyvet, amely leszögezi, hogy a szociális jogok nem alsóbbrendűek, mint a gazdasági szabadságjogok. Ez tisztázná, hogy az egységes piac nem öncél, hanem azért jött létre, hogy szociális előrelépést és prosperitást biztosíthassunk valamennyi uniós polgár számára (9). |
4.4 |
Ahol uniós anyagi jogok megsértésére kerül sor, a munkavállalóknak, a fogyasztóknak és a vállalkozásoknak képeseknek kell lenniük arra, hogy érvényesítsék a számukra az uniós jogszabályok révén biztosított jogokat. Ezzel összefüggésben azonban az EU csupán a fogyasztók és a vállalkozások jogaira hivatkozik. A munkavállalóknak is azonos lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a határokon átnyúló munkaügyi konfliktusokban érvényesíthessék az uniós jogszabályokból eredő jogaikat. Bár gyakran állítják, hogy a munkavállalók hozzáférhetnek az igazságszolgáltatáshoz és módjukban áll a fogadó ország helyi bíróságainál jogorvoslatot keresni, illetve a munkafeltételek és a jogi rendelkezések betartását elérni, a valóságban az történik, hogy saját országuk bíróságához irányítják őket (10). |
5. Átültetés, végrehajtás és érvényre juttatás
5.1 |
A fogyasztói jogok érvényre juttatásának új kihívása a nagy nemzetközi cégek és szövetségek felől jelenik meg, amelyek olyan, egész Európára kiterjedő marketingstratégiákat alkalmaznak, amelyeket a jogérvényesítést célzó nemzeti koncepciók keretében már nem lehet kezelni. Törekedni kellene arra, hogy jobb legyen a jogérvényesítéssel foglalkozó nemzeti hatóságok közötti együttműködés, és az Európai Bizottságnak hangsúlyosabb szerep jusson az ilyen lépések közös koordinációjában. A jogérvényesítéssel foglalkozó magán-, illetve állami szereplők – például fogyasztói szervezetek – közötti szinergiákat jobban fel kellene tárni. |
5.2 |
A jogérvényesítéssel foglalkozó nemzeti hatóságok közötti együttműködés kulcskérdéssé vált, de eddig nem volt túl sikeres. Az Európai Bizottságnak nagyobb szerepet kellene kapnia a nemzeti keretek közt folyó jogérvényesítési tevékenységek összehangolásában olyan esetekben, amikor a fogyasztóvédelmi jogszabályok európai méretű megsértéséről van szó. Emellett folytatni kell a vitát arról, hogy a versenyjogi szabályok esetéhez hasonlóan kapjon-e az Európai Bizottság hatáskört az uniós fogyasztóvédelmi jogszabályok érvényesítésére (11). |
6. Specifikus fogyasztói kérdések
6.1 EGSZB sajnálja, hogy a kollektív jogorvoslatot illetően ennyi év után és a lefolytatott négy konzultáció ellenére csupán egy nem kötelező érvényű kezdeményezésre született javaslat. Ráadásul az Európai Bizottság ajánlásában rögzített elvek nem felelnek meg a fogyasztók igényeinek, és néhány tagállam esetében még a jelenlegi helyzetnek sem.
6.2 Tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
6.2.1 |
Törekedni kell a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv jobb érvényesítésére, különösen a digitális környezetben, azon belül is mindenekelőtt az e-kereskedelemben (pl. a fogyasztókat az őket megillető garanciajogok tekintetében megtévesztő gyakorlatok vagy a nem átlátható és tisztességtelen szerződési feltételek), valamint a légi közlekedési szektorban, például az online foglalások tekintetében. |
6.3 A szerződéskötés előtti tájékoztatás egységesítése a fogyasztói szerződések esetében
6.3.1 |
Az EGSZB üdvözli a 2012-es fogyasztóügyi stratégiában a szerződéskötés előtti tájékoztatás egységesítésére vonatkozóan javasolt kezdeményezést, amely a fogyasztói jogokról szóló irányelv 5. és 6. cikkében szerepel. Ez minden bizonnyal hozzájárul ahhoz, hogy a szerződéskötés előtti tájékoztatás átfogó, átlátható, valamint könnyen hozzáférhető és olvasható legyen. Ehhez a lépéshez szükség volna a fogyasztói szervezetek segítségére és támogatására, illetve az intézkedés kapcsán figyelembe kellene venni a fogyasztók információterheléssel kapcsolatos magatartására vonatkozó kutatásokat (pl. SWD(2012) 235 final, július 19.). |
6.4 E-kereskedelem és határokon átnyúló szállítás
6.4.1 |
Meg kell oldani azt a problémát, hogy a határokon átnyúló szállítás sokba, illetve az országon belülinél többe kerül, és versengőbb online piacokat kell létrehozni. A határokon átnyúló szállítás ára sokszor olyan magas, hogy a külföldön történő vásárlás nem jelent igazi előnyt a fogyasztó számára, még ha az áruk ott olcsóbbak is. Egy, az Európai Bizottság számára 2011-ben készített tanulmány (12) igazolta, hogy a csomagok más országba történő postázásának közzétett árai átlagosan kétszer olyan magasak, mint a megfelelő belföldi árak. |
6.5 A fogyasztók tájékoztatása
6.5.1 |
Az európai és a nemzeti jogszabályok nagy része azon az elgondoláson alapul, hogy a tájékozott fogyasztók egyben öntudatos, erős pozíciójú fogyasztók is, akik képesek arra, hogy kiválasszák a lehető legjobb termékeket és szolgáltatásokat. A fogyasztók tájékoztatása még mindig az egyik elsődleges szabályozási eszköz, ugyanakkor a korlátai is jól ismertek, hiszen a fogyasztók sokszor nem olvassák el vagy nem értik meg a szerződésben szereplő információkat, amelyeket érthetetlen formában szövegeznek meg és tesznek eléjük. Az Európai Bizottságnak meg kell vizsgálnia ezt a helyzetet, és megfelelő szakpolitikai intézkedéseket kell tennie a fogyasztók tájékoztatásának javítására, bevonva a vállalkozásokat, a szabályozó szerveket és a fogyasztói szervezeteket. |
6.5.2 |
Az összehasonlítást lehetővé tévő eszközök alapelvei (például a függetlenség és a pártatlanság) terén elkezdett európai bizottsági munkának mielőbb konkrét politikai intézkedéseket – köztük a szabályozó szerveknek és a vállalkozásoknak szóló iránymutatásokat – kell eredményeznie. |
6.6 Fenntartható termékek
6.6.1 |
A fenntarthatóság és a termékbiztonság egyik oldalról, illetve a fogyasztói bizalom másik oldalról ugyanannak az érmének a két oldala. A termékek tervezett elavulása (a beléjük épített tartóssági korlát) mint kereskedelmi stratégia ellentmondásban van a fenntartható termelés és fogyasztás alapelveivel. Az Európai Bizottságnak meg kellene vizsgálnia, hogy nem kellene-e összekapcsolni a fogyasztóknak a termékek tartósságával kapcsolatos elvárásait a jogi garancia időtartamával. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a tartósságra és a hasznos élettartamra, az értékesítés utáni szolgáltatásokra és a pótalkatrészek raktáron tartására vonatkozó intézkedések elősegítenék a fenntartható fogyasztást és termelést. (13) |
7. Üzleti környezet
7.1 |
Az EGSZB kéri az adminisztratív terhek csökkentését, különösen a kkv-k esetében, s egyúttal hangsúlyozza, hogy uniós és országos szinten egyaránt intelligens szabályozásra van szükség (14). A tagállamoknak online, valós időben jelezniük kellene az uniós jogszabályok átültetését, az átültetési folyamatba be kellene vonniuk a civil társadalmat, s emellett fel kellene hívniuk a figyelmet az új szabályokra. |
7.2 |
Az EGSZB kéri az Európai Bizottságot, hogy a hatásvizsgálatok elkészítésekor és a jogszabályok megszövegezésekor vegye figyelembe a kkv-k csoportján belül a kis- és mikrovállalkozások jellegzetességeit, valamint hogy a mikro-, kis- és középvállalkozásokat ne egyetlen, „kkv”-ként definiált tömbként, hanem három külön csoportként kezelje (15). |
7.3 |
A finanszírozáshoz való hozzáférés alapvetően fontos, különösen a kkv-k számára. Az EU-nak támogatnia kell az elmozdulást a (jelenleg meghatározó) banki finanszírozástól más tőketermékek, például a kockázati tőke vagy a tőkepiacok felé. Ahhoz, hogy ez működjön, a befektetőknek hosszú távú stratégiákat lehetővé tévő, stabil befektetési környezetben kell érezniük magukat. |
7.4 |
Az EGSZB javasolja, hogy mérjék fel, milyen lehetőség van egy európai, garantált finanszírozási alap létrehozására, amely egy rendszeren keresztül pénzügyi eszközöket biztosítana olyan kkv-k számára, amelyek megfelelnek bizonyos alapkövetelményeknek. Ez a feltételeknek megfelelő vállalkozások számára könnyű hozzáférést tenne lehetővé a hitelhez, anélkül hogy biztosítékot kellene nyújtaniuk vagy a bankok által általában megkövetelt egyéb feltételeknek meg kellene felelniük. E rendszer irányításába be kell vonni a feltételeknek megfelelő vállalkozásokat képviselő reprezentatív üzleti szervezeteket is (16). |
7.5 |
Az átláthatóság és az elszámoltathatóság növelését kellene mindenek fölé helyezni, biztosítandó, hogy az egységes piac eredményesen hozzájáruljon egy olyan jogi környezet kialakulásához, amely az összes érdekelt jogos érdekeit tiszteletben tartja. A vállalati társadalmi felelősségvállalással kapcsolatos kezdeményezéseknek ki kell terjedniük az alvállalkozásból és a kiszervezésből eredő potenciális visszaélésekre is, főként a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás és/vagy munkaerő-toborzás tekintetében. El kell gondolkodni egy olyan uniós jogi eszközön, amely a postafiókcégek révén vagy által elkövetett, a kkv-k számára a versenyt torzító, a munkaügyi normákat és a törvényes fizetések biztosítását megkerülő visszaélések felszámolását célozza. Meg kell könnyíteni az Unió-szerte működő nem valódi vállalkozások elleni jogi fellépést, nemcsak a székhely szerinti országban, hanem a többi tagállamban is. |
8. Adóztatás
8.1 |
Az uniós szinten összességében egybillió eurós volument is elérő adócsalások elleni küzdelemhez az EU-ban vezetett bankszámlák átláthatósága és a róluk nyerhető információk tekintetében jobb együttműködésre van szükség a tagállamok között és globális szinten is. Az EGSZB gyors megállapodásra szólít fel a megtakarítási adóról szóló uniós irányelv, valamint a Svájccal és más országokkal kötendő szigorúbb adóügyi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási mandátumok vonatkozásában. |
9. Hálózatok
9.1 Energia
9.1.1 |
Az Európai Bizottság „A belső piac működőképessé tétele” című 2012. novemberi közleménye fontos lépés afelé, hogy 2014-re megteremthessük a belső energiapiacot. Nagyobb előrelépést kell elérni, figyelembe véve azokat a realitásokat, amelyekkel az európai energiafogyasztóknak szembe kell nézniük. Meg kell könnyíteni az energiaszolgáltatók közötti váltást, és a fogyasztóknak független tanácsadásban kell részesülniük, hogy eldönthessék, mi a legjobb számukra. Az egységes piac megteremtéséhez kulcsfontosságúak a proaktív nemzeti szabályozó szervek, amelyeknek megfelelő hatásköreik vannak a számlázás, a szolgáltatóváltások és a fogyasztói panaszok nyomon követéséhez. |
9.1.2 |
Az EU-nak diverzifikálnia kell energiaimport-forrásait, alternatívákat kell találnia, és hálózatokat kell kialakítania. Ha támogatunk bizonyos megújuló energiaforrásokat, az a piac torzulásához vezethet, ezért ezt a fajta támogatást fokozatosan meg kell szüntetni. Az engedélykiadási eljárások gyorsabbá, átláthatóbbá és egyszerűbbé tétele érdekében egyablakos ügyintézőhelyeket kell létesíteni. Ez jelentősen csökkentené az energiaipari infrastruktúrába befektetni hajlandó finanszírozókra nehezedő terheket. |
9.2 Közlekedés
9.2.1 |
EU-szerte egyre nagyobb aggodalmat kelt, hogy a légi fuvarozási szerződésekben egyre többször fordulnak elő tisztességtelen feltételek. Az elmúlt években több fogyasztóvédelmi szervezet is jogi lépéseket tett nagy európai légitársaságok ellen, ami oda vezetett, hogy a nemzeti bíróságok több, a légitársaságok részéről általánosan alkalmazott szerződési feltételt tisztességtelennek minősítettek. Az Európai Bizottság elmulasztotta a lehetőséget, hogy a légi utasok jogairól szóló 261/2004/EK rendeletének felülvizsgálatakor foglalkozzon ezzel a kérdéssel. Az Európai Bizottságnak kötelező érvényű listát kellene készítenie a légi utasok szerződéseiben kerülendő, tisztességtelen feltételekről. |
9.2.2 |
Az egységes piac jobb működése érdekében elő kell mozdítani a vasúti áruszállítást és a multimodális szállítást (17). Több erőfeszítést kell tenni az átjárhatósági műszaki előírás alkalmazására. (18) |
9.2.3 |
A közúti áruszállítókra határokon átnyúló műveleteik tekintetében még mindig korlátozások vonatkoznak. Nincsenek meg a feltételek az EU árufuvarozási piacának további nyitásához. A szállítási piachoz (a kabotázst is beleértve) való hozzáférésre vonatkozó uniós szabályok megváltoztatását jogérvényesítési, szociális és adóügyi területen harmonizációnak kellene kísérnie. Ilyen előfeltételek nélkül fennáll az a veszély, hogy a kabotázsszabályok módosítása negatív hatással lesz a tisztességes versenyre és az iparág fenntarthatóságára. Addig is a meglévő szabályokat be kell tartatni (19). |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 24., 2012.1.28., 99. o.
(2) HL C 132., 2011.5.3., 47. o. HL C 24., 2012.1.28., 99. o. HL C 299., 2012.10.4., 165. o.
(3) COM(2010) 603 final.
(4) Lásd az egységes piac előtt álló akadályokról az egységes piac megfigyelőközpontja által kiadott jegyzéket: http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.publications.24626.
(5) HL C 11., 2013.1.15., 54. o..
(6) Az EGSZB-n belül működő Egységes Piac Megfigyelőközpontja a civil társadalom nézőpontjából fel fogja mérni, hogy milyen hatást gyakorol a szolgáltatási irányelv néhány tagállam építőipari ágazatára.
(7) C. Dhéret, A. Lazarowicz, F. Nicoli, Y. Pascouau, F. Zuleeg: Making progress towards the completion of the Single European Labour Market [Előrelépések az egységes európai munkaerőpiac teljes megvalósítása felé], EPC Study, 75. szám, 2013. május.
(8) Lásd az EGSZB véleményét, HL C 76., 2013.3.14., 24. o.
(9) Az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdése.
(10) http://www.uva-aias.net/uploaded_files/publications/WP118-Cremers,Bulla.pdf.
(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-228_en.htm
(12) Intracommunity cross-border parcel delivery [A Közösségen belüli, határon átnyúló csomagszállítás] – az Európai Bizottság számára készített tanulmány, FTI Consulting, London, 2011.
(13) HL C 66., 1997.3.3., 5. o.
(14) Ennek egy lehetősége volna az Egyesült Királyságban alkalmazott „one-in/one-out” elv alkalmazása, ami lényegében azt jelenti, hogy ha egy új szabályozást hatályba léptetnek, akkor egy másikat hatályon kívül kell helyezni.
(15) Az EGSZB véleménye „Intelligens szabályozás – válasz a kis- és középvállalkozások szükségleteire” címmel, HL C 327., 2013.11.12,. 33. o.
(16) Lásd a magyarországi „Széchenyi-kártyával” szerzett tapasztalatokat.
(17) Lásd az EGSZB véleményeit: HL C 143., 2012.5.22., 130. o. és HL C 24., 2012.1.28., 146. o.
(18) COM(2013) 32 final – A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatósága terén elért eredményekről.
(19) Lásd az ágazati szociális párbeszédben részt vevő szociális partnerek megállapodását,
http://www.iru.org/cms-filesystem-action/Webnews2012/CabotageStatement.E.pdf.
III Előkészítő jogi aktusok
EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁG
493. plenáris ülés, 2013. október 16. és 17.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/58 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az egységes szanálási mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Bankszanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról
(COM(2013) 520 final – 2013/0253 (COD))
2014/C 67/10
Előadó: DANIEL MAREELS
2013. szeptember 3-án a Tanács és 2013. szeptember 10-én az Európai Parlament úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az egységes szanálási mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Bankszanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról
COM(2013) 520 final – 2013/0253 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és szociális kohézió” szekció 2013. október 4-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (a 2013. október 17-i ülésnapon) 157 szavazattal 1 ellenében, 7 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli egy egységes szanálási mechanizmus (SRM) és az ehhez kapcsolódó finanszírozási mechanizmus létrehozására irányuló javaslatokat, amelyek az egységes felügyeleti mechanizmusról (SSM), az Európai Stabilitási Mechanizmusról (ESM), valamint a bankok helyreállításáról és szanálásáról (BRRD) szóló javaslatok mellett új, fontos építőkövét jelentik a bankunió létrejöttének. Az olyan euróövezeten belüli vagy egyéb országok számára, amelyek önkéntesen csatlakozni kívánnak, az egységes szanálási mechanizmus egy európai szintű szanálási mechanizmust kínál, amely lehetővé teszi a hatóságok számára, hogy a gazdasági stabilitás veszélyeztetése nélkül átalakítsák vagy szanálják a fizetésképtelenné vált bankokat. A kapcsolódó szanálási alap részére elegendő saját forrást kell rendelkezésre bocsátani, biztosítandó, hogy a szóban forgó folyamatot ne kormányzati forrásokból vagy az adófizetők pénzéből finanszírozzák. |
1.2 |
A válság óta és az arra adott válaszként felmerült az a javaslat, hogy át kellene térni egy erősebb gazdasági és monetáris unióra, amely a pénzügyi szektor, a költségvetési kérdések és a gazdaságpolitika integrált keretein alapul. Egy integrált pénzügyi keret, avagy bankunió, ezért szerves részét képezi azoknak a politikai intézkedéseknek, amelyek arra irányulnak, hogy Európát visszatereljék a gazdasági fellendülés és növekedés útjára. |
1.3 |
Az EGSZB a bankuniót kulcsfontosságú prioritásnak tekinti, mivel hozzájárulhat a vállalatok és a polgárok bizalmának szükséges helyreállításához és a gazdaság megfelelő finanszírozásához. A bankunió csökkenti a belső piac tagoltságát, és így segít az egyenlő versenyfeltételek megteremtésében az EU-n belül, ugyanakkor erősíti az európai bankrendszert és csökkenti a válság átterjedésének kockázatát. |
1.4 |
Az EGSZB úgy véli, hogy még további munkára van szükség a bankunió különféle összetevőit (SSM, ESM, BRRD, SRM) illetően, és a javaslatok végrehajtása során tiszteletben kell tartani ezek logikai sorrendjét és belső koherenciáját. Azokra a – jelenleg felülvizsgálat alatt álló – szabályokra is fel szeretné hívni a figyelmet, amelyek a betétbiztosítási rendszer révén a kisbetétesek védelmét szolgálják. |
1.5 |
Az egységes szanálási mechanizmusról szóló jelenlegi javaslatokat a bankok helyreállítására és szanálására vonatkozó korábbi javaslatok (BRRD) fényében kell szemlélni, valamint annak a megállapodásnak a kontextusában, amelyre nemrégiben a Tanács jutott ezen a téren, és amelyet a javaslat során már figyelembe vettek. A BRRD szabálykönyvként szolgál majd a bankok szanálásához a belső piacon, és az egységes szanálási mechanizmus ezért jelentős mértékben támaszkodik rá. Az EGSZB sürgeti, hogy a két mechanizmust a lehető legnagyobb mértékben hangolják össze, hogy ezáltal a lehető legszélesebb körben teremthessenek egyenlő versenyfeltételeket az EU-ban e téren. Az egységes szanálási mechanizmust támogatni kell egy olyan, teljes mértékben harmonizált kerettel, amely a bankok helyreállítására és szanálására irányul, és be is kell ágyazni ebbe a keretbe. |
1.6 |
Az EGSZB üdvözli, hogy az egységes szanálási mechanizmus túlmutat a BRRD keretein, és előirányozza egy európai szintű (szanálási) testület és alap létrehozását. Így a bankok felügyelete (SSM) után most szanálásukat is ugyanazon a hatósági szinten kezelik majd, ami egy egységes és következetes megközelítést tesz lehetővé. Az EGSZB hasonlóképpen üdvözli, hogy az egységes szanálási mechanizmus uniós szinten előteremtett finanszírozást irányoz elő. |
1.7 |
Az egységes szanálási mechanizmusban rögzített szanálási eljárásoknak minden esetben hatékonyaknak és célirányosaknak kell lenniük, és a javasolt eszközöket a megfelelő gyorsasággal kell tudni majd bevetni nemzeti és a határokon átnyúló szinten, különösen szükséghelyzetekben. Biztosítani kell, hogy a szóban forgó eszközök átfogó és hatékony egységet képezzenek a BRRD keretében előirányzott intézkedésekkel, és hogy a szabályokat szükség esetén következetesen alkalmazzák. A lehetőségek határain belül az egyszerűségre kell törekedni, és valamennyi jogi és egyéb kérdést megfelelően meg kell válaszolni. |
1.8 |
Az egységes szanálási mechanizmusban kulcsfontosságú szerepet játszó Egységes Szanálási Testületet illetően döntő fontosságú, hogy tagjai a lehető legnagyobb mértékben függetlenek legyenek és a lehető legnagyobb szakértelemmel rendelkezzenek, és hogy a demokratikus ellenőrzés elvét gyakorolják döntéseiket illetően. A testület tagjait a legnagyobb körültekintéssel kell kiválasztani, hatásköreit pedig egyértelműen meg kell határozni és el kell határolni. |
1.9 |
Az EGSZB üdvözli az Egységes Bankszanálási Alapot, amelynek elsődleges célja a pénzügyi stabilitás és a szanálási intézkedések hatékonyságának biztosítása, valamint a kormányzat és a bankszektor közötti függés megszüntetése. Az EGSZB szeretné minél előbb tisztázni az alap jogi alapját, és szorgalmazza, hogy már előre foglalkozzanak az egy ilyen alap létrehozásával kapcsolatos valamennyi kihívással (pl. erkölcsi kockázat) a nem kívánatos következmények elkerülése érdekében. |
1.10 |
Bár igaz, hogy a szanálási alap csak egy későbbi szakaszban kerül majd felhasználásra, és csak specifikus célokra – a szanálási intézkedések hatékonyságának biztosítására – lehet majd használni, az EGSZB mégis fontosnak tartja, hogy gondoskodjanak arról, hogy az alap rendelkezzen a megfelelő működéséhez szükséges pénzügyi forrásokkal. Az alap célszintjének a bankok hozzájárulásain alapuló meghatározása során figyelembe kellene venni a pénzügyi szektor helyreállítását célzó, különböző területeket érintő különféle intézkedéseket. Ebben az összefüggésben az EGSZB meg szeretné ismételni a BRRD-vel kapcsolatban megfogalmazott nézetét, azaz, hogy rendszeres időközökben lehetővé kell tenni a bankok előzetes hozzájárulásaira vonatkozó feltételek felülvizsgálatát. Figyelmet kell fordítani a nemzeti és uniós rendszerek kettőségéből adódó esetleges dupla költségekre is. |
2. Háttér
2.1 |
Az egységes szanálási mechanizmus (SRM) és az Egységes Bankszanálási Alap (1) létrehozására irányuló európai bizottsági javaslat részét képezi az európai gazdasági és monetáris unió kialakításának irányába tett erőfeszítéseknek, ideértve a bankunió megvalósítását is. A javaslat az EUMSZ 114. cikkén alapul, amely olyan intézkedések elfogadását teszi lehetővé, amelyek tárgya a belső piac megteremtése és működése. |
2.2 |
Ez a bankunió, amely minden csatlakozni kívánó euróövezeti és euróövezeten kívüli országra kiterjed, egy sor lépésen keresztül valósul majd meg:
|
2.3 |
Az EGSZB emlékeztet a nemzeti betétgarancia-rendszerek (DGS) harmonizációjáról szóló 2010-es európai bizottsági javaslatokra is. A DGS célja, hogy semlegesítse a bankok fizetésképtelenné válásának következményeit a kisbetétesek számára az első 100 000 eurós betéti állományig. |
2.4 |
Az egységes szanálási mechanizmus a következőképpen működne:
|
2.5 |
A javasolt Egységes Bankszanálási Alap az Egységes Szanálási Testület irányítása alá tartozna, és biztosítaná a finanszírozási források hozzáférhetőségét a banki szerkezetátalakítások során. |
2.5.1 |
Az alap az egységes szanálási mechanizmusban érintett valamennyi ország számára közös lenne, és finanszírozását a részt vevő országok összes pénzügyi intézménye biztosítaná. Ezek az intézmények előzetes éves hozzájárulást fizetnének, minden szanálási intézkedéstől függetlenül. |
2.5.2 |
Az alap elsődleges célja a pénzügyi stabilitás biztosítása, nem pedig a veszteségek viselése vagy a szanálás alá vont intézmény feltőkésítése. Ezért nem tekinthető bankmegmentési alapnak, és nem is betétbiztosítási alap vagy egy ilyen alap helyettesítője. Szerepe ehelyett az, hogy biztosítsa a szanálási intézkedések hatékonyságát. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Ahogyan 2012-ben több ízben is rámutattak, egy integrált pénzügyi keret, avagy bankunió, szerves részét képezi azoknak a politikai intézkedéseknek, amelyek arra irányulnak, hogy Európát visszatereljék a gazdasági fellendülés és növekedés útjára (4). Ehhez egyéb intézkedéseknek, például egy átfogóbb gazdasági koordinációnak is hozzá kell járulnia. |
3.2 |
Az EGSZB korábban már hangsúlyozta a bankunió jelentőségét, és rámutatott arra, hogy hosszú távon lehetetlen fenntartani egy olyan övezetet, amely egységes pénznemmel, ugyanakkor 17 pénzügyi és adósságfinanszírozási piaccal rendelkezik, különösen mivel a válság feltárta az övezet országonkénti szegmentációját. Ezért a bankuniót nélkülözhetetlennek és kiemelten fontosnak tartjuk a kockázat kölcsönösségének, a betétesek (többek között felszámolási eljárások révén történő) védelmének, a rendszerbe vetett bizalom helyreállításának és a vállalkozások számára nyújtott hitelezés valamennyi tagállamban való újbóli beindításának szempontjából (5). |
3.3 |
Az EGSZB hasonlóképpen korábban sürgette az Európai Bizottságot, hogy a lehető leghamarabb terjessze elő az egységes szanálási mechanizmus ütemtervét és további részleteit, minden olyan egyéb fontos célkitűzéssel kapcsolatban is, amely még megvalósításra vár, például a lehetséges válsághelyzetek közös felügyeleti tervek keretében történő kezelését illetően. A bankunió így hitelesebbé válna, és közös alapot teremtene az egész egységes piac számára. Időközben világossá vált, hogy az egységes felügyeleti mechanizmus és a CRD IV/CRR 2014-ben lép majd hatályba, míg a BRRD és az egységes szanálási mechanizmus 2015-ben. Ezért fontos, hogy a Tanács időben elfogadja az egész csomagot. |
3.4 |
Az EGSZB kifejezésre juttatta abbéli meggyőződését is, hogy az egységes szanálási mechanizmus később további szerepeket kaphat, és segíthet a válsághelyzetek összehangolt módon történő kezelésében. A felügyeletnek és a szanálásnak azonban kéz a kézben kell haladnia, hiszen nem az a cél, hogy egy tagállam vállalja fel egy bank felszámolására vonatkozó európai döntés következményeit és a betétek kifizetésének költségeit (6). |
3.5 |
A hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról szóló irányelv (BRRD) 2012 közepén közzétett tervezete keretet vázol fel a tagállamok banki válságainak megakadályozása, a pénzügyi stabilitás megőrzése és az államháztartások tehermentesítése érdekében. |
3.6 |
Hatálybalépését követően a BRRD bizonyos fokú harmonizációt valósít majd meg a bankok szanálására vonatkozó nemzeti jogszabályok terén, és elősegíti a szanálási hatóságok közötti együttműködést a bankcsődöknek, különösen a határokon átnyúló bankok csődjeinek a kezelése során. |
3.7 |
Az egységes szanálási mechanizmus ennél messzebbre megy: a BRRD-től eltérően egységes szanálási döntéseket és uniós szinten biztosított finanszírozás felhasználását teszi lehetővé a csatlakozó euróövezeti és euróövezeten kívüli országok számára. |
3.8 |
Az EGSZB üdvözli, hogy az egységes szanálási mechanizmus keretében előirányozzák egy európai testület és alap létrehozását, amely hatékony és logikus kiegészítője a BRRD-nek és az egységes felügyeleti mechanizmusnak. A felügyeletet és a szanálást tehát ugyanazon a hatósági szinten kezelik majd. |
3.9 |
A BRRD szabálykönyvként szolgál majd a bankok szanálásához a belső piacon, és a rendelet ezért jelentős mértékben támaszkodik rá. Mivel a rendelet a BRRD kiterjesztése, biztosítani kell a koherenciát a két szöveg között, és a következetlenségeket el kell kerülni. |
3.10 |
Az EGSZB a belső piac megvalósításához alapvető fontosságúnak tartja, hogy a BRRD és az egységes szanálási mechanizmusról szóló rendelet között a lehető legnagyobb legyen az összhang. Ezért erőfeszítéseket kellene tenni a BRRD minél teljesebb körű harmonizációja érdekében. Az egyenlő versenyfeltételek lehető legszélesebb körű biztosítása és a szabályok következetes érvényre juttatása érdekében a BRRD átültetésének egységesnek kellene lennie a különböző tagállamokban. Az egységes szanálási mechanizmus további megvalósítása során ezért teljes mértékben figyelembe kell venni a BBRD-vel kapcsolatos tárgyalások eredményeit. |
3.11 |
Amennyiben az egységes szanálási mechanizmusra vonatkozó javaslatok összhangban állnak a BRRD-irányelv tervezetével, emlékeztetni szeretnénk az ebben az összefüggésben az EGSZB által felvetett kérdésekre, többek között arra, hogy a bizottság további pontosításokat szorgalmazott olyan bizonyos új eszközök esetében, amelyeket még nem próbáltak ki rendszerszintű válságok idején (7). Figyelmet kell szentelni a rendelet és a hatályos jogszabályok közötti megfelelésnek is a jogbiztonság szavatolása érdekében. |
4. Részletes megjegyzések a szanálási mechanizmussal kapcsolatban
4.1 |
Kívánatos lenne, ha gyors előrehaladást érnének el a bankunió általános keretét illetően, hogy megoldást találjanak a pénzügyi piacok jelenlegi tagoltságának problémájára, és megszüntessék az államháztartások és a bankszektor helyzete közötti függést. |
4.2 |
Az EGSZB újfent hangsúlyozza, hogy minél előbb ki kell dolgozni egy harmonizált keretet a bankok helyreállítása és szanálása céljából. Ennek a keretnek egyértelmű, határokon átnyúló szabályokat is tartalmaznia kell az egységes piac integritásának biztosítása érdekében. Az egységes szanálási mechanizmus ennek szerves részét képezi, és a jelenlegi szövegeket is hasonlóképpen üdvözöljük. |
4.3 |
Magának az egységes szanálási mechanizmusnak a végrehajtását támogatni kell egy olyan, a bankok helyreállítására és szanálására irányuló, teljesen harmonizált kerettel, amely az EU egészében a bankszanálások alapvető keretét képezi, és a mechanizmus végrehajtását be is kell ágyazni ebbe a keretbe. |
4.4 |
Az egységes szanálási mechanizmusnak nemcsak a fizetésképtelenné vált bankok szanálásához kell közös keretet kínálnia a bankunióban, így hozzájárulva az egyenlő versenyfeltételek megteremtéséhez e téren, hanem egy minél egyszerűbb, hatékony és célirányos eszköznek is kell lennie, amelyet – különösen szükséghelyzetekben – a lehető leggyorsabban be lehet vetni nemzeti és határokon átnyúló szinten is. |
4.5 |
Az Egységes Szanálási Testületet illetően különösen fontos a függetlenség, a szakértelem és a demokratikus ellenőrzés. A testületnek erős jogi alapokra kell támaszkodnia, és elszámoltathatónak kell lennie döntéseivel kapcsolatban az átláthatóság és a demokratikus ellenőrzés szavatolása érdekében, valamint az uniós intézmények jogainak védelmében. A hatásköröket egyértelműen meg kell osztani a felügyeleti hatóságokkal, és a testület összetételének körültekintő egyensúlyt kell teremtenie a nemzeti szereplők képviselői és az európai érdekelt felek között. A testületnek és tagjainak megfelelő szakértelemmel kell rendelkezniük az érintett területeken. |
4.6 |
Az említett testület életre hívása kulcsfontosságú lépésnek tekinthető a bankunió és az egységes szanálási mechanizmus későbbi létrehozása felé. Azonban az egységes felügyeleti mechanizmus és a BRRD létrehozásának tágabb keretét sem szabad szem elől veszíteni, és aligha tanácsos elébe menni az e téren történő erőfeszítéseknek. |
5. Részletes megjegyzések a finanszírozási megoldásokkal kapcsolatban
5.1 |
Az Egységes Bankszanálási Alap feladata, hogy biztosítsa a finanszírozási források hozzáférhetőségét a banki szerkezetátalakítások során. Az EGSZB megerősíti támogatását az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítéseivel kapcsolatban, hogy a finanszírozási rendszereket európai szinten egységesítse, ideértve az egységes szanálási mechanizmust is, ami biztosítaná, hogy valamennyi tagállami intézményre ugyanolyan hatékony szanálás-finanszírozási szabályok vonatkozzanak. A szanálás hatékony finanszírozásának egyenlő feltételek melletti biztosítása a tagállamokban minden egyes tagállam érdekét is szolgálja, csakúgy, mint az egységes pénzügyi piacét, mivel hozzájárul a stabilitáshoz és az egyenlő versenyfeltételek megteremtéshez (8). Hasonlóképpen valószínűleg figyelmet érdemel a kisbetétesek DGS általi védelme is. |
5.2 |
Az EGSZB ezért üdvözli, hogy az egységes szanálási mechanizmust egy specifikus finanszírozási megoldás támogatja. Amennyiben a szanálás finanszírozása feltőkésítési eszközökkel történik (hogy a részvényesek és egyéb hitelezők viseljék a kezdeti veszteségeket) vagy a rendeletben előírt egyéb eszközökből valósul meg, az egységes szanálási mechanizmust ki kell egészíteni egy egységes alappal, hogy megszüntessék a kormányzatok és a bankszektor közötti jelenlegi függést. |
5.3 |
Az EGSZB szeretné minél előbb tisztázni az alap jogi alapját, ideértve azt a kérdést is, hogy szükséges-e a Szerződések módosítása. |
5.4 |
Amint tisztázódtak a szükséges részletek, hozzá kell látni az alap létrehozásához, ez azonban nem történhet az egységes felügyeleti mechanizmus és a BRRD kidolgozásának és megvalósításának kárára. |
5.5 |
Egy közös rendszer bevezetése is komoly kihívásokat támaszt, ezért már a kezdetektől fogva arra kell törekedni, hogy a nem kívánatos következményeket elkerüljék vagy minimalizálják, és hogy minden felmerülő problémát előre megoldjanak. Ennek egyik példája az erkölcsi kockázat. |
5.6 |
Még ha az alap csak egy későbbi szakaszban kerül is majd felhasználásra, konkrétan a feltőkésítési intézkedéseket követően, és ha a finanszírozást csak specifikus célokra lehet is majd felhasználni, akkor is fontos, hogy az alap kellően nagy legyen, és az összes pénzügyi intézmény kötelezően hozzájáruljon. |
5.7 |
Az alap célszintjének meghatározásakor figyelembe kell venni a megerősített prudenciális keretet, a megelőző intézkedéseket, a helyreállítási és szanálási tervek válságelkerülő szerepét, továbbá a megemelt tőkepuffereket, az új szanálási mechanizmusokat, ideértve a feltőkésítési eszközt is, valamint a pénzügyi szektor helyreállítását célzó egyéb intézkedéseket. A fent említett intézkedések és eszközök már jelenleg is a bankcsődök valószínűségének csökkentésére irányulnak. Az EGSZB ezért megismétli a BRRD kapcsán az egységes szanálási mechanizmust illetően megfogalmazott nézetét, azaz, hogy rendszeres időközökben lehetővé kell tenni az előzetes hozzájárulásra vonatkozó feltételek felülvizsgálatát (9). |
5.8 |
Ugyanezen okokból, továbbá a vállalatokat és polgárokat sújtó hátrányos következmények elkerülése érdekében kellő figyelmet kell fordítani arra, hogy a bankoknak potenciálisan dupla költségeik keletkezhetnek a nemzeti szanálási hatóságok és az európai szanálási hatóság kettős struktúrájából adódóan. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 17-én.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2013) 520 final.
(2) Lásd az ECOFIN 2013. június 21-i ülését és az Európai Tanács 2013. június 27-i ülését.
(3) HL C 44., 2013.2.15., 68. o.
(4) Idetartozik elsősorban a Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: „Egy Bankunió kiépítését eredményező ütemtervről, a Bizottság közleménye: „A valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezete – Európai vitaindító”, valamint „A valódi gazdasági és monetáris unió felé” című, négy elnök által készített jelentés.
(5) HL C 271., 2013.9.19., 8. o.
(6) HL C 11., 2013.1.15., 34. o.
(7) HL C 44., 2013.2.15., 68. o.
(8) HL C 44., 2013.2.15., 68. o.
(9) HL C 44., 2013.2.15., 68. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/63 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A makroregionális stratégiák hozzáadott értékéről
(COM(2013) 468 final)
2014/C 67/11
Előadó: BARÁTH Etele
Társelőadó: MALLIA Stefano
2013. július 3-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló Szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A makroregionális stratégiák hozzáadott értékéről
COM(2013) 468 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2013. október 4-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) egyhangúlag elfogadta az alábbi véleményt.
1. Bevezetés
1.1 |
A Tanács 2011 áprilisában felkérte az Európai Unió Bizottságát, hogy tisztázza a balti-tengeri régió (a továbbiakban: EUSBSR) és a Duna régió (továbbiakban: EUSDR) stratégiáinak elkészítésére vonatkozó elveket, értékelje az általuk képviselt hozzáadott értéket és 2013 júniusáig számoljon be a Tanácsnak és a Parlamentnek. Az Európai Tanács 2012 decemberében felkérte az Európai Bizottságot, hogy az értékelés eredményének függvényében 2014 végéig terjessze elő az adriai- és jón-tengeri régióra vonatkozó uniós stratégiát. |
1.2 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, az Európai Bizottság felkérése alapján készítette el véleményét, a fentiekben meghatározott keretek között készült, „a makroregionális stratégiák hozzáadott értékéről” szóló jelentésről. |
1.3 |
Az EGSZB jelen véleménye értelemszerűen nem terjedhet ki az atlanti (1) partvidék és a mediterrán (2) térség makroregionális stratégiáinak elkészítésére, az EGSZB által készített javaslatokra. |
2. Megállapítások, következtetések
2.1 |
Az EGSZB egyetért a jelentésben megfogalmazott legfontosabb megállapításokkal. |
2.1.1 |
A makroregionális, alulról építkezés elve valódi választ adhat a régiókban jelentkező kihívásokra. Az Európa eddigi két makroregionális kísérleténél alkalmazott elvek sikeresnek bizonyultak, azok a társadalmi, gazdasági és területi kohézió és konvergencia megerősítésének hatásos eszközei. |
2.1.2 |
A makroregionális szemléletmód mind politikai, mind környezeti, mind társadalmi-gazdasági értelemben egy jó eszköz lehetne az európai államok/régiók együttműködésnek erősítésére, a nacionalista törekvéseknek a társadalmi megértés, a kölcsönös tisztelet és elfogadás útján törtnő enyhítésére, valamint, az érdekközösségek európai hozzáadott értékének termelése révén az EU 2020 célkitűzéseinek megvalósításához való hozzájárulásra. |
2.1.3 |
A makroregionális stratégiák jó eszközök lehetnek a kommunikációs hiányosságok leküzdésére, a lakosság tájékoztatására. Szükségszerű a már folyamatban lévő programok, projektek jobb megismertetése az érintett településekben, térségekben élők, és a gazdasági szervezetek számára. |
2.1.4 |
Az európai politika új színfoltja a makroregionális egyenrangú együttműködés, melynek első sikereit jól példázza a két makrorégióban kialakulóban lévő stratégiai közös gondolkodás, a létrejött intézményi kapcsolatok, a kreatívabb tervezés. A kialakított új projektek, kezdeményezések, a közös fellépés „érzésén” túlmutató sikerek igazolják a régiókban összefogó társadalmi és gazdasági szereplők erőfeszítéseit. |
2.1.5 |
Az EGSZB egyetért a jelentésben szereplő legfontosabb tanulságokkal:
|
2.2 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a makroregionális együttműködés része az EU-beli demokrácia megerősítésének, az „alulról” jövő kezdeményezések erősítésének. Pozitív katalizátorról van szó, amely védi és kiteljesíti az EU alapértékeit. |
2.3 |
Az EGSZB elismeri a jelentés módszertanában megmutatkozó alaposságot, a széleskörű felmérés indokoltságát, különös tekintettel a makroregionális stratégiák elemzésének még kiérleletlen módszertanára és az egyedi statisztikai mérőszámok hiányára. |
2.4 |
Az EGSZB üdvözli a Tanács 2012. júniusi következtetéseiben megfogalmazottakat, miszerint az uniós belső piac és a versenyképesség kiteljesítésére kell törekedni. Sajnálatos, hogy az általános elveken túl – integráció, koordináció, együttműködés, többszintű kormányzás, partnerség – a Tanács érdemi többleteszközökkel nem járul hozzá a makroregionális stratégiák megvalósításához. |
2.5 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a szakértői felmérés szerint a fő probléma, hogy a decentralizált politikai akarat és a finanszírozás között nincs összhang. |
2.6 |
A fenntarthatóság (lásd: „kék” és zöld növekedés) és az infrastruktúra-fejlesztés előtérbe kerülése természetes következménye a makroregionális gondolkodásnak. Ez európai hozzáadott értéket termel. |
2.7 |
Az „európai hozzáadott érték” bővítése közvetlenül, rövidebb távon azonban a gazdasági tevékenységektől várható, a GDP és a foglalkoztatás növekedésén keresztül. |
2.8 |
Az EGSZB megítélése szerint a „3 nem” már elavult: a 2014–2020-as középtávú pénzügyi keretből van forrás, a lebonyolítást segítő igazgatási intézményrendszer kiépülőben van, a közös stratégiai keret a szükséges szabályozást tartalmazza. Az innováció erősítése, a kkv-k támogatása, a hálózatosodás, a foglalkoztatás bővítése érdekében, nagyobb megértést kellene tanúsítani a makroregionális stratégiák „három igenre” történő változtatásának támogatáspolitikai megítélésében. |
2.9 |
A 2014–2020 közötti európai programozási időszakban a makroregionális stratégiának elsőbbséget kell élveznie, és a területi együttműködés „új” modelljét integrálni kell a partnerségi megállapodásba és az operatív programokba (ERFA, ESZA, EMVA, ETHA), külön hangsúlyt helyezve a „közösségvezérelt makroregionális fejlesztés” koncepciójára, amely a következő sajátosságokkal rendelkezik:
|
2.10 |
A közösségvezérelt makroregionális fejlesztés
|
2.11 |
Az EGSZB fontolóra veszi, hogy önálló kezdeményezésként átfogó elemzést készít a makroregionális stratégiák Európa jövőjében betöltött jelentőségéről, és javaslatot fogalmaz meg arról, hogy miként kell kiigazítani ezeket a stratégiákat az egységes európai fejlesztési gyakorlat megvalósítása érdekében. |
3. Eredmények
3.1 |
A jelentés megállapítja, hogy mind az EUSBSR, mind az EUSDR végrehajtásáról szóló beszámolók szerint a makroregionális stratégiák új projektek kidolgozását tették lehetővé, és meggyorsították a már meglévő, több országot érintő projektek megvalósítását. A stratégiák elősegítették a hálózatépítést és közös kezdeményezéseket is elindítottak az adott régiókban. A „zászlóshajó” projektek kiváló húzó elemei,és egyúttal mintaprojektjei lehetnek a makrorégióknak. |
3.1.1 |
Az EUSBSR mint a példát adó első makroregionális stratégia a három fő célkitűzéssel és a 15 prioritással már az első lépések megtételekor nagy biztonsággal határolta le azokat a területeket, amelyek a régión belüli együttműködés fő célpontjai lehetnek és egyúttal az európai szakpolitikák, horizontális politikák érvényesítésének is jó eszközeivé válhatnak. |
3.1.2 |
A tengergazdálkodási ágazat fejlesztése, a regionális kapcsolatok erősítése, a befektetés az ember jövőjébe és a gazdasági növekedésbe azok a célterületek, amelyek már eddig is hasznosan hozzájárultak további makrorégiók fejlesztési elképzeléseihez. |
3.2 |
Az EUSDR mint a második elfogadott makroregionális stratégia a maga négy fő célkitűzésével és 11 prioritásával egyrészt jól koncentrálta, másrészt tovább gazdagította a regionális gondolkodást és a közös fellépések területeit. |
3.2.1 |
Hasonlóan az EUSBSR tématerületeihez, dominálnak a környezeti és infrastrukturális prioritások (régiók összekötése, a környezet védelme, a régiók megerősítése), de a gazdasági-társadalmi jólét erősítésére vonatkozó javaslatok, projektek tükrözik az EU 2020 stratégiájának történő megfelelés politikai szándékait. |
3.3 |
Az EGSZB több tanulmányában egyetért az Unió azon törekvésével, hogy a rendelkezésre álló forrásokat a lehető leghatékonyabban és -hatásosabban kell felhasználni. Ennek érdekében szükséges az eszközök összehangolása, a közös fellépések megerősítése. Természetes követelmény a „külső” források bevonása. A makroregionális kezdeményezések e téren is hoztak új eredményeket. (Ilyen a baden-württembergi példa, vagy a kockázati tőke koordinációja a jelentésben.) |
3.4 |
Mind a vizsgált két stratégia, mind az EGSZB eddigi saját kezdeményezésű véleményei, különösen a mediterrán térség és az atlanti partvidék makroregionális stratégiái, feltárták a nem uniós országokkal történő politikai, gazdasági együttműködés jelentőségét, felhívták a figyelmet számos biztonságpolitikai kockázat csökkentésének lehetőségére, a szabálytalan bevándorlás problémáinak kezelésére, stb. |
3.5 |
Az EGSZB nyomatékosan felhívja a figyelmet a készülő és egyeztetés alatt álló partnerségi szerződések kiemelt fontosságára. Meg kell követelni a makroregionális összefüggések megjelenítését, a megfelelő koordinált egyeztetést a társadalmi partnerekkel, az egyes operatív programokban szereplő javaslatok, és projektek „horizontális”, országok és régiók közötti egyeztetését és azokban a társadalmi, gazdasági és civil szféra aktív részvételét. |
4. Javaslatok
4.1 |
Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy szükséges és lehetséges az elfogadott elvek további bővítése és elmélyítése. |
4.2 |
Hiba lenne a makrorégiókat pusztán földrajzi jelenségként kezelni, figyelembe kell venni a komplex társadalmi, gazdasági, történelmi összefüggéseket. |
4.3 |
A „közös kihívások”, valamint a „megerősített együttműködés” kohéziós célú megfogalmazása csökkenti a makrorégió határain túlnyúló funkcionális értelmezés lehetőségét, és visszahatását az összeurópai fejlődési és kohéziós folyamatokra. |
4.4 |
Nem lett definiálva a makrorégiókkal kapcsolatban az „európai hozzáadott érték” fogalma a jelentésben. Az EGSZB véleménye szerint a hozzáadott érték makroregionális stratégiák esetében sem lehet más, mint olyan értékek megjelenítése, amelyek az egyes régiók/tagállamok önálló cselekedetei által nem, vagy csak nagyobb befektetések árán, vagy kisebb hatékonysággal jönnének létre. |
4.5 |
Annak idején a „három nem” elvének kimondása érthető volt, de most, amikor a fellendülés még gyenge és erősítésre szorul, már egyértelműen az összeurópai hozzáadott értékről történő lemondást valószínűsíti. |
4.6 |
A makroregionális stratégiák jelenlegi állapotában olyan európai álláspont érvényesül, hogy az egyes régiókban rendelkezésre álló eszközök, források nagyobb hatékonysággal érvényesülhetnek megfelelő kooperáció és koordináció esetén a részt vevő tagállamok, régiók területén (az Európai Bizottság visszahúzódó magatartása mellett). Ez növeli a makroregionális szinten képzett, európai hozzáadott értéket. |
4.7 |
Az EGSZB véleményei szerint valószínűsíthető, hogy a makroregionális szinten kitermelhető összeurópai szintű hozzáadott érték jelentősen növekedne többleteszközök, a jogi és intézményi kapacitás bővítésével, és többlet források felvonultatása eredményeként. |
4.8 |
Ha az Európai Unió 2020-ig tartó fejlesztési elképzeléseit és bizonyos összeurópai érdekű javaslatait értékeljük, mint pl. a „Connecting Europe” célkitűzése és elkülönített pénzügyi alapjai, akkor valamennyi, az európai források felhasználásával létrejött beruházás, fejlesztés esetén minden szinten számon kell kérni „hozzáadott értéket”. |
4.9 |
Az ilyen eszközök makroregionális szint ű bővítése elengedhetetlen feltétele az EU 2020 stratégia érvényesülésének. |
4.10 |
Az EGSZB véleménye szerint a politikai, intézményi, jogi és pénzügyi keretek bővítése az „európai hozzáadott érték” számonkérése mellett:
|
4.11 |
Az EGSZB véleménye szerint, a politikai és fejlesztés orientált kormányzás megerősödése a makroregionális stratégiák hatásterületein jelentős európai „hozzáadott értékkel” bír, és feltételezni lehet, hogy az Európai Unió eddigi történetét átható, pulzáló növekvő/csökkenő politikai feszültség a föderalisták és a „nacionalisták” között kiegyenlíthető egy közbenső koordinációs és kooperációs szint megerősítésével. |
4.12 |
Az EGSZB megítélése szerint lehetséges a makrorégiók olyan funkcionális értelmezése, ahol a határain túlnyúló európai érdekű fejlesztések, egyéb intézkedések újszerű hálózatokkal erősítik az Unió növekedését, és egyúttal a kohézióját. |
4.13 |
Az EGSZB javasolja, hogy politikai szintű előrelépés történjen a makrorégiók kezelésében; elvi alapon a Tanács mondja ki az „alulról” jövő megalapozott kezdeményezések támogatását, s az összes intézmény „oldalról” és „felülről” jövő segítségét. Az eddigi tanulságok alapján leginkább általánosíthatóan szóba jöhető területek (funkciók):
|
4.14 |
A makroregionális stratégiák kiváló eszközei lehetnek a határokon átnyúló városi együttműködéseknek, a technológiai központok további hálózatosodásának, az innováció gyorsabb terjedésének. |
4.15 |
Ezek többsége olyan terület, ahol elsősorban alulról jövő integrációs kezdeményezések indokoltak, jelentősen nevekedhet a nemzeti Gazdasági és Szociális Tanácsok szerepe. A jelentés nem tartalmazza a gazdasági és társadalmi szektorok részvételének, az egyeztetéseknek a fontosságát. |
5. További teendők
5.1 |
Az EGSZB egyetért azzal, hogy a makroregionális stratégiában résztvevőknek azt mint kormányuk horizontális felelősségét kell kezelniük. |
5.2 |
Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy az adminisztratív jellegű tevékenységeket a minimálisra kell szorítani, és a nyilvánosság bevonására az Európai Bizottságnak új módszereket kell kidolgoznia és javasolnia, mint például: az e-demokrácia eszközei. A részvétel fokozása elengedhetetlen mind az előkészítés, mind a végrehajtás területén. |
5.3 |
Helyes az az elv, hogy az egyes partnerségi megállapodásokban és az operatív programokban a makroregionális célkitűzéseknek érvényesülniük kell. |
5.4 |
Az Európai Bizottságnak támogatnia kellene a meglévő programozási eszközök jó gyakorlatának alkalmazását a még előkészítés alatt álló, vitatott régiók esetében is. |
5.5 |
Az EGSZB véleménye szerint minden az igazgatás területén jelentkező kapacitáshiány megszüntetése csak az erőforrások hatékony felhasználásának elősegítése érdekében, igazolhatón lehetséges. |
5.6 |
Az EGSZB szükségszerű elvnek tartja a reális mérőszámok, mutatók bevezetését az előrehaladás monitorozása érdekében, de ehhez, különösen a hozzáadottérték-mutató kimunkálásához, annak többszintes jellegénél fogva elengedhetetlen az Európai Bizottság és más európai intézmények aktív részvétele. |
5.7 |
Az eddig sikeresen kialakított, „alulról építkezés” gyakorlatának erősítésével az EGSZB egyetért, de kívánatosnak tartja a gazdasági, környezeti, társadalmi, települési partnerek intenzívebb bevonását és az újonnan formálódó makrorégiókkal történő „horizontális” kapcsolatépítést. |
5.8 |
Az EGSZB véleménye szerint a stratégiák igazgatási rendszereinek kialakítását fel kell gyorsítani és az egyediségek megőrzése mellett azok kiterjesztésére kell törekedni. |
5.9 |
Az EGSZB javasolja megfontolni, hogy a vezetés új formáinak kidolgozásánál, az Európai Bizottság támogasson olyan alternatívát is, amely az Európai Unió területén egy „középszintű”, makroregionális, fejlesztésorientált vezetést eredményezhetne. |
5.10 |
A makroregionális kezdeményezéseknek alapvetően két dimenziója van, a nemzeteken átnyúló és az európai szintű. Az EGSZB véleménye szerint eddig kizárólag az egyes országok közötti kooperatív és koordinatív együttműködés volt a célkeresztben. Az a nagyon üdvözlendő törekvés, hogy a közös fellépéseknek legyen európai dimenziója és ezáltal európai hozzáadott értéket is produkáljanak, a jelentés egyik legfontosabb megállapítása. |
5.11 |
Az EGSZB véleménye szerint az európai dimenzióval rendelkező makroregionális fellépések, ha megfelelő támogatással rendelkeznek, alkalmassá válhatnak az Unió politikai hitelességének megerősítésére, a társadalmi részvétel erősítésével egy újfajta fejlesztési gyakorlat kialakítására. |
5.12 |
Ismét felvetődik a kérdés, hogy a politikai vállalások, amelyek az Unió szintjén történnek, és helyi szinten kell őket kiteljesíteni, nem egészítendők-e ki olyan makroregionális vállalásokkal, amelyeket összeurópai szinten kellene megvalósítani. A „megerősített együttműködésre” történő hivatkozás erre is utalhat! |
5.13 |
Az Európai Bizottság helyesen állapítja meg, hogy a makroregionális és tengermedence-stratégiai megközelítések hasonló törekvésekre adnak választ, de a pont jól tükrözi a Bizottságon belüli megosztottságot, a stratégiák részelemekre bontásának veszélyeit. Nem lehetséges „tengerstratégiai” elemeket makroregionálisként feltüntetni anélkül, hogy a tenger-/óceánpartok infrastrukturális, urbanizációs, termelési, humán stb. összetevői ne lennének, lehetnének összekapcsolva a tengeri/óceáni kapacitások, veszélyek, termelési és védelmi jelentőségű feladataival. |
5.14 |
A jelentésnek azok a megállapításai, amelyek szerint is további lehetőségek vannak feltáratlanul, feltétlenül elfogadandó. Az a vélemény viszont, hogy a további bővülés, a cselekvések erősítése „a Bizottság szerepvállalása nélkül, vagy kizárólag egy transznacionális programra alapozva” lehetséges, nem elfogadható. |
5.14.1 |
Ez az értékelés egyetlen olyan pontja, amelyik explicite kimondja, hogy az Európai Bizottság nem akar részt/szerepet vállalni a makroregionális stratégiák kidolgozásában, végrehajtásában, bármennyire is sokféle paradigmát lát kifejthetőnek, megvalósíthatónak! Arra nincs válasz, melyek azok! |
5.15 |
Az EGSZB kéri, hogy az Európai Bizottság továbbra is vállaljon központi szerepet a makroregionális stratégiák kidolgozásában és végrehajtásában. Az EGSZB kéri továbbá, hogy a Tanács biztosítsa az Európai Bizottság számára azokat az eszközöket és forrásokat, amelyek e szerep megfelelő betöltéséhez szükségesek. |
5.16 |
A transznacionális program fogalma arra utal, hogy az európai hozzáadott értékkel rendelkező programok elnyerhetnek bizonyos támogatást, bár azok is a három „nem” keretei között. Ilyenek például: környezetvédelmi előírások jobb teljesítése, a „megnövelt” célzott beruházások az uniós összekapcsoltság területén”, vagy – az innovációs „kritikus” tömeg. |
5.17 |
Egyetlen üzenet sincs megfogalmazva az európai hozzáadott érték kitermelésének mikéntjére, értékelésére, az eredmény hasznosításának formájára és további ösztönzésére vonatkozóan. |
5.18 |
A „Következtetések” által meglepően röviden összefoglaltak az EGSZB véleménye szerint jelentősen kiegészítendők a címben megfogalmazott igénynek megfelelően. Természetesen a „vezetés” kérdése jelentős, mert az Európai Uniónak végre döntenie kell a vezetés általános kérdéseiben. |
5.19 |
A makroregionális szemléletmód mind politikai, mind környezeti, mind társadalmi-gazdasági értelemben egy jó eszköz lehetne az európai államok/régiók együttműködésnek erősítésére, a nacionalista törekvéseknek a társadalmi megértés, a kölcsönös tisztelet és elfogadás útján törtnő enyhítésére, valamint, az érdekközösségek európai hozzáadott értékének termelése révén az EU 2020 célkitűzéseinek megvalósításához való hozzájárulásra. |
5.20 |
A makroregionális stratégiák jó eszközök lehetnek a kommunikációs hiányosságok leküzdésére, a lakosság tájékoztatására. Szükségszerű a már folyamatban lévő programok, projektek jobb megismertetése az érintett településekben, térségekben élők, és a gazdasági szervezetek számára. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Az Atlanti-óceán térségére vonatkozó tengerstratégia kidolgozása, HL C 229., 2012.7.31., 24. o.
(2) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A földközi-tengeri térség kohéziójának fejlesztését célzó stratégia felé (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/68 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat tanácsi irányelvre a 2011/16/EU irányelvnek az adózás területére vonatkozó kötelező automatikus információcsere tekintetében történő módosításáról
(COM(2013) 348 final – 2013/0188 (CNS))
2014/C 67/12
Előadó: Petru Sorin DANDEA
2013. június 27-én a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 115. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat tanácsi irányelvre a 2011/16/EU irányelvnek az adózás területére vonatkozó kötelező automatikus információcsere tekintetében történő módosításáról
COM(2013) 348 final – 2013/0188 (CNS).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2013. október 4-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 142 szavazattal 2 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli az irányelvjavaslatot (1), amely a 2011/16/EU irányelvnek az adózás területére vonatkozó kötelező automatikus információcsere tekintetében történő módosításáról szól, mivel úgy véli, hogy ez jelentős lépés az adócsalás és az adókikerülés elleni küzdelem megerősítésére irányuló cselekvési terv (2) végrehajtásában. |
1.2 |
Az EGSZB szerint ez a javaslat nem szemlélhető más olyan európai és nemzetközi kezdeményezésektől és fejleményektől elkülönítve, amelyek az adóügyi hatóságok közötti nagyobb információcserére irányulnak, mint például a megtakarításokról szóló 2005-ös európai irányelv kibővítése, a FATCA-szabályozás, amelynek kapcsán számos európai ország kíván kétoldalú megállapodást kötni az Egyesült Államokkal, többek között saját jogaik védelme érdekében; továbbá az automatikus adatcseréről szóló, már létező irányelv, amelynek a kiterjesztéséről van most szó. |
1.3 |
Tekintettel arra, hogy az adócsalás és az adókikerülés következtében a tagállamok évente több milliárd eurót veszítenek, az EGSZB indokoltnak tartja az Európai Bizottság azon javaslatát, hogy fel kell gyorsítani a 2011/16/EU irányelv automatikus információcserére vonatkozó rendelkezéseinek a végrehajtását. |
1.4 |
Az Európai Bizottság azt javasolja, hogy egészítsék ki öt további kategóriával az automatikus információcsere hatálya alá tartozó jövedelemkategóriák listáját. Az EGSZB egyetért ezeknek az új kategóriáknak a bevonásával, mivel úgy véli, hogy az irányelvben már szereplő kategóriákhoz képest ezek esetében még inkább valószínűsíthető az adócsalás jelensége. |
1.5 |
Mivel az adócsalás és adóelkerülés globális jelenség, lehetetlen ezeket csupán az EU-n belül felszámolni. Az EGSZB ezért arra bátorítja az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy az OECD és más globális struktúrák keretében folyó tárgyalások során fokozzák erőfeszítéseiket az automatikus információcsere nemzetközi standarddá tétele érdekében. |
1.6 |
Az EGSZB elsősorban annak biztosítását várja el a tagállamoktól, hogy az automatikus információcserére vonatkozó jövőbeli standard figyelembe veszi majd az EU e területre vonatkozó jogi követelményeit, tapasztalatát és szakértelmét. Felkéri a tagállamokat, hogy ennek érdekében képviseljenek összehangolt álláspontot, amely így nagyobb súllyal esik majd latba a nemzetközi tárgyalások során. |
1.7 |
A nemzetközi és európai kezdeményezésekre tekintettel az EGSZB emellett úgy gondolja, hogy a lehető legtöbb ország bevonásával erőfeszítéseket kell tenni az egyenlő versenyfeltételek lehető legszélesebb körű biztosítása érdekében, hogy amennyire lehetséges, elkerülhetőek legyenek az Uniót hátrányosan érintő gazdasági vagy egyéb hatások. |
1.8 |
A költségmegtakarítás szempontjából jelentkező egyszerűség és hatékonyság céljával, valamint minden érintett érdekében az EGSZB úgy véli, hogy törekedni kell az egyes kezdeményezésekhez kapcsolódó és az információcserét szolgáló különböző rendszerek harmonizálására, valamint ezek egységes keretbe történő újjászervezésére. Ennek legalább európai szinten meg kell történnie. Emellett a vonatkozó szabályoknak világosnak és az elérni kívánt eredménnyel arányosnak kell lenniük. |
1.9 |
Arra ösztönzi a tagállamokat, hogy biztosítsák az automatikus információcsere sikeres bevezetéséhez szükséges emberi, technológiai és pénzügyi forrásokat, figyelembe véve azoknak az információknak az összetettségét és volumenét, amelyeket 2015-től kezdve a tagállamoknak át kell adniuk egymásnak. Prioritásként kell kezelni azoknak a tisztviselőknek a képzését, akik az információcserét végzik majd. |
1.10 |
Annak érdekében, hogy az adóügyi bűncselekmények elleni új eszközök hatékonyak legyenek, az EGSZB úgy véli, hogy mind az Európai Bizottságnak, mind pedig a tagállamoknak fokozniuk kell az adóügyi jogszabályok egyszerűsítésére és egységesítésére irányuló erőfeszítéseiket. |
2. A 2011/16/EU irányelv módosítására irányuló tanácsi irányelvre vonatkozó javaslat
2.1 |
Mivel az elmúlt években nagymértékben terjedt az adócsalás és adókikerülés jelensége, valamint nőtt ezek káros hatása a tagállamok adóbevételeire, amelyek így évente több milliárd eurót veszítenek, az Európai Bizottság irányelvjavaslatot dolgozott ki, amely az adózás területére vonatkozó automatikus információcsere tekintetében módosítja a 2011/16/EU irányelv egyes rendelkezéseit. |
2.2 |
Az európai bizottsági javaslat célja az automatikus információcsere hatályának kiterjesztése az Unióban, a jelenlegi rendszer előírásait meghaladó módon. |
2.3 |
Az Európai Bizottság az irányelv 8. cikkének módosítását javasolja annak érdekében, hogy új, az automatikus információcsere hatálya alá tartozó jövedelemkategóriákat vezessen be, eltörölve a küszöbérték feltételét, amely alatt a tagállam adott esetben nem kíván információt kapni más tagállamoktól, és felgyorsítva a jelenlegi irányelv automatikus információcsere kiterjesztésére vonatkozó rendelkezéseinek a végrehajtását. |
2.4 |
Az automatikus információcsere hatálya alá tartozó új jövedelemkategóriák a következők lesznek: osztalékok, tőkenyereségek, a pénzügyi számlán tartott eszközök tekintetében keletkezett bármely más jövedelem, bármely összeg, melynek tekintetében a pénzügyi intézmény a kötelezett vagy az adós, beleértve a törlesztéseket, végül a számlaegyenlegek. E jövedelmekről a tagállamoknak 2015-től kezdve információkat kell szolgáltatniuk. |
2.5 |
Figyelembe véve a tagállamokkal folytatott konzultációkat, az Európai Bizottság – rámutatva arra, hogy ez a feltétel a gyakorlatban nem kezelhető és hogy a tagállamok egyetértenek eltörlésével – annak a küszöbértéknek az eltörlését javasolja, amely alatt jelenleg egy tagállam lemondhat arról, hogy egy bizonyos típusú információt megkapjon. |
2.6 |
Az automatikus információcsere hatálya alá tartozó új jövedelemkategóriák tekintetében az Európai Bizottság a továbbiakban már nem tartja fenn az adatokra vonatkozó rendelkezésre állási feltételt, amely a 8. cikk (1) bekezdésében felsorolt jövedelemkategóriák esetében jelenleg érvényben van. Ez a megközelítés felgyorsítja a kötelező automatikus információcsere rendszerének kiterjesztését és alkalmazását. |
2.7 |
Az európai bizottsági javaslat összhangban áll néhány tagállam azon kezdeményezésével, hogy megállapodásokat kössenek az Amerikai Egyesült Államokkal annak az adójogszabályoknak a külföldi számlával rendelkező adóalanyok általi betartásáról szóló jogszabályához (Foreign Account Tax Compliance – FATCA) kapcsolódóan, ami azt jelenti, hogy a közigazgatási együttműködésről szóló irányelv 19. cikke értelmében kötelesek lesznek szélesebb körű együttműködést folytatni más tagállamokkal. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Jelen irányelvtervezet egyike az adócsalás és az adókikerülés elleni küzdelem megerősítésére szolgáló cselekvési tervbe (3) foglalt intézkedéseknek, amelyet az Európai Tanács kérésére 2012 végén terjesztett elő az Európai Bizottság. Véleményében (4) az EGSZB üdvözölte a fenti terv előterjesztését, és támogatásáról biztosította az Európai Bizottságot a belső piacot veszélyeztető ezen jelenségek elleni fellépés tekintetében. |
3.2 |
Az adócsalás és az adókikerülés következtében a tagállamok évente több milliárd eurót veszítenek. Az EGSZB véleménye szerint az adóalapokat csökkentő és a tagállamokat így az adók szintjének a növelésére kényszerítő adócsalás (5) és adókikerülés (6) illegális jellegén túl önmagában is erkölcstelen gyakorlatot képvisel, amely komolyan befolyásolja a belső piac működését, és az adófizetők vonatkozásában torzítja az adóügyi rendszerek méltányosságát. |
3.3 |
Az adócsalás és az adókikerülés globális probléma. Ezért azokat az intézkedéseket, amelyek a belső piacon belül kívánnak e jelenségekkel szemben fellépni, ki kell egészíteni az OECD, a G8, a G20 vagy más szervezetek szintjén kötött megállapodásokkal az automatikus információcsere nemzetközi standardként való kifejlesztésének érdekében. Az EGSZB üdvözli annak a néhány tagállamnak az erőfeszítéseit, amelyek megállapodásokat kötöttek az Amerikai Egyesült Államokkal az adójogszabályoknak a külföldi számlával rendelkező adóalanyok általi betartásáról (FATCA). A közigazgatási együttműködésről szóló irányelv 19. cikkével összhangban ezek lehetőséget nyújtanak majd a tagállamoknak arra, hogy az automatikus információcsere tekintetében bővítsék az együttműködést. Az EGSZB ugyanakkor üdvözli, hogy a kötelező információcsere kiterjesztése biztosítja a tagállamoknak az egységes uniós jogalapot, amely mind az illetékes hatóságoknak, mind pedig a gazdasági szereplőknek garantálja majd a jogbiztonságot és az egyenlő versenyfeltételeket. Az EGSZB azt is fontosnak tartja, hogy az automatikus információcsere jövőbeli nemzetközi standardja tekintetbe vegye az EU e területre vonatkozó jogi követelményeit, tapasztalatát és szakértelmét. |
3.4 |
A tagállamok adórendszereinek összetettsége és az ezek közötti lényeges különbségek jelentős akadályokat jelenthetnek az automatikus információcsere végrehajtása előtt. Az EGSZB úgy véli, hogy annak biztosítása érdekében, hogy az adócsalás és az adókikerülés elleni küzdelem új eszközei hatékonyan működjenek, az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak fokozniuk kell az adóügyi jogszabályok egyszerűsítésére és harmonizálására vonatkozó erőfeszítéseiket. |
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
Az irányelvtervezeten keresztül az Európai Bizottság az automatikus információcsere hatályát öt új jövedelemkategóriára kívánja kiterjeszteni: osztalékok, tőkenyereségek, a pénzügyi számlán tartott eszközök tekintetében keletkezett bármely más jövedelem, bármely összeg, amely tekintetében a pénzügyi intézmény a kötelezett vagy az adós, beleértve a törlesztéseket, végül a számlaegyenlegek. Az EGSZB egyetért ezeknek az új kategóriáknak a bevonásával, mivel úgy véli, hogy az irányelvben már szereplő kategóriákhoz képest jellegük és arányuk miatt ezek esetében még inkább valószínűsíthető az adócsalás jelensége. |
4.2 |
Az automatikus információcsere hatálya alá tartozó új jövedelemkategóriákat illetően az Európai Bizottság nem tartja fenn az adatokra vonatkozó rendelkezésre állási feltételt. Ezeknek a jövedelemkategóriáknak az esetében a tagállamoknak a 2014-es pénzügyi évtől kezdve át kell adniuk a nyilvántartott adatokat. Az EGSZB üdvözli az európai bizottsági javaslatot, amely felgyorsítja majd az automatikus információcserének a 2011/16/EU irányelvben lefektetett végrehajtását. |
4.3 |
Az adóügyi információk automatikus cseréje azzal fog járni, hogy valamennyi tagállam jelentős mennyiségű információt kap majd az összes többi tagállamtól. Az EGSZB kéri a tagállamokat, hogy biztosítsák, hogy az automatikus információcsere 2015-től történő végrehajtásához szükséges emberi, technológiai és pénzügyi források rendelkezésre állnak majd. |
4.4 |
Tekintettel az automatikus információcsere rendszere által érintett adatok összetettségére, az EGSZB felkéri a tagállamokat arra, hogy a rendszer hatékony működésének biztosítása érdekében garantálják az azzal dolgozó tisztviselők képzését. |
4.5 |
Az irányelvjavaslatban az Európai Bizottság nem módosította az adatokra vonatkozó rendelkezésre állási feltételt a 2011/16/EU irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében említett jövedelemkategóriák esetében. Az EGSZB azt ajánlja, hogy a tagállamok tegyenek erőfeszítéseket ezen adatok 2017-től kezdődő gyűjtésének biztosítása érdekében, amikor is az irányelv jelenlegi rendelkezéseivel összhangban ezeknek is az automatikus információcsere-rendszer részét kell majd képezniük. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2013) 348 final.
(2) COM(2012) 722 final.
(3) Uo.
(4) HL C 198., 2013.7.10., 34. o.
(5) Az adócsalás a szándékos adókikerülés egy formája, amely általában büntetőjogi úton szankcionálható. A kifejezés magában foglalja azokat az eseteket, amikor szándékosan hamis bevallást tesznek vagy hamis dokumentumokat állítanak elő. (A COM(2012) 351 final dokumentumból származó meghatározás).
(6) Az adókikerülés általánosságban véve olyan illegális cselekményeket foglal magában, amelyek során az adóalany az adókötelezettséget eltitkolja vagy semmibe veszi, vagyis jövedelmek vagy információk adóhatóságok előli eltitkolása révén kevesebb adót fizet, mint amire jogilag kötelezett. (A COM(2012) 351 final dokumentumból származó meghatározás).
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/71 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az európai hosszú távú befektetési alapokról
(COM(2013) 462 final – 2013/0214 (COD))
2014/C 67/13
Előadó: Michael SMYTH
2013. július 4-én az Európai Parlament, illetve július 17-én a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. és 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az európai hosszú távú befektetési alapokról
COM(2013) 462 final – 2013/0214 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2013. október 4-én elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 150 szavazattal 2 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság által javasolt rendeletet, amely arra irányul, hogy határokon átnyúló termékkeretet határozzon meg a hosszú távú befektetések számára. Az európai hosszú távú befektetési alapok (EHTBA) bevezetése segít ösztönözni a fontos hosszú távú eszközök iránti befektetői keresletet. |
1.2 |
Az a tény, hogy EHTBA-k csak az alternatívbefektetésialap-kezelőkre vonatkozó irányelv (ABAK-irányelv) keretében ajánlhatók, és az alapoknak legalább 70 %-át elfogadott hosszú távú projektekbe – például fizikai és szociális infrastruktúrákba és kkv-kba – kell fektetniük, várhatóan garantálja stabil befektetési termékek kialakulását. |
1.3 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottság által az EHTBA-k iránti várható keresletről és az új határokon átnyúló infrastruktúra-projektekbe történő intézményi és lakossági befektetést jelenleg akadályozó rendeleti korlátokról végzett elemzés nagy részével. A javasolt rendelet képes hozzájárulni a hosszú távú projektekbe történő befektetések ésszerű egységes piacának kialakulásához. |
1.4 |
Az Európai Bizottságnak az a javaslata, hogy mind intézményi, mind lakossági befektetők számára elérhető zárt végű alapokat vezessenek be, vélhetően az elképzelhető legjobb megoldás, tekintettel arra, hogy valószínűleg ki fog alakulni az EHTBA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek másodlagos piaca. |
1.5 |
Mivel a javasolt rendelet úttörő jellegűnek számít az európai befektetési piacokon, végrehajtását szorosan nyomon kell követni. Az EGSZB üdvözli azt a javaslatot, hogy kísérjék figyelemmel az EHTBA-piac alakulását. Amennyiben a kezdeményezés nyomán nem alakulna ki a hosszú távú határokon átnyúló befektetések piaca, akkor újabb értékelésre, elemzésre és reformra kerülne sor a hiányosságok megoldása és az EHTBA-k vonzerejének további növelése érdekében. |
2. A javasolt rendelet háttere
2.1 |
2013. június 26-án az Európai Bizottság javaslatot tett közzé egy az európai hosszú távú befektetési alapokra vonatkozó rendeletre, amelyet terjedelmes hatásvizsgálat (1) is kísért. Az Európai Bizottság azt állítja, hogy egy ilyen jellegű finanszírozási eszköz létrehozásának elsődleges célja az elérhető nem banki finanszírozás bővítése olyan európai vállalkozások számára, amelyeknek hosszú távú tőkére van szükségük az alábbiakkal kapcsolatos projektjeikhez:
|
2.2 |
Az Európai Bizottság javaslatai összhangban vannak az európai gazdaság hosszú távú finanszírozásáról szóló zöld könyv (2) megközelítésével, amelyet az EGSZB 2013 júliusában támogatott (3). Amint a rendelet címe utal rá, a cél a nagyobb volumenű hosszú távú befektetés ösztönzése és megkönnyítése Európában. Az ilyen hosszú távú befektetéseket szélesebb körben elérhetővé és vonzóvá kell tenni a befektetők számára. |
2.3 |
Európai szintű fellépésre van szükség, mivel az Európai Bizottság vizsgálata a hosszú távú befektetési eszközök rendelkezésre bocsátásával kapcsolatosan szerte az Unióban rendellenességekre, következetlenségekre és széttagoltságra világít rá. A dokumentumot kísérő hatásvizsgálat 2. melléklete részletekbe menően tárgyalja ezeket a következetlenségeket a hosszú távú alapok németországi, egyesült királyságbeli, franciaországi, írországi, hollandiai, olaszországi és luxemburgi rendszerében. Az Európai Bizottság szerint nincsen elfogadott határokon átnyúló szabványcsomag arra vonatkozóan, hogy mik azok a hosszú távú eszközök és befektetések, kik számára lehetnek megfelelőek és miként működnek. |
2.4 |
A befektetésekre vonatkozó jelenlegi határokon átnyúló keret – az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokról (ÁÉKBV-k) szóló irányelv – likvid átruházható értékpapírok, például kötvények és részvények portfólióira vonatkozik. Az ÁÉKBV-irányelv alá nem tartozó eszközosztályok – azaz a hosszú távú reáleszközök, mint az infrastruktúra és az ingatlan – alapvető jelentőségűek a fenntartható növekedés garantálásához. A hosszú távú befektetési eszközök általában nem átruházhatóak és illikvidek, nincsen másodlagos piacuk és gyakran követelnek meg jelentős kezdeti tőkelekötést. Ezek a tényezők még a legnagyobb intézményi befektetőket is elriaszthatják. |
2.5 |
Az Európai Bizottság a hosszú távú eszközbefektetésekkel általában összekötött kockázatok három kategóriáját határozza meg:
|
2.5.1 |
Elsősorban a fenti kockázatok miatt a hosszú távú befektetési alapok története nem tekinthető teljes mértékben sikeresnek. Nem mindig hozták a tervezett teljesítményt és a befektetőket megtévesztették a várt hozamot illetően, továbbá vannak bizonyítékok az alapok megtévesztő értékesítésére is. Az Európai Bizottság elismeri, hogy az ilyen hosszú távú befektetési alapok esetében szükség van megfelelő előzetes átvilágításra és szakszerű kezelésre. A rendelet nagy hangsúlyt fektet a megfelelő tájékoztató anyagok és a forgalmazási feltételekre vonatkozó dokumentumok összeállítására. A lakossági befektetőket megcélzó EHTBA-k lakossági befektetési csomagtermékek lesznek, és a lakossági befektetők számára történő forgalomba hozatalukhoz a lakossági befektetési csomagtermékekre vonatkozó kiemelt információkat tartalmazó dokumentumra lesz szükség. A lakossági befektetők számára hangsúlyozott és egyértelmű figyelmeztetést kell adni az eszköz zárt végű természetéről, befektetési időtávjáról, valamint a korai visszaváltási jogok hiányáról. |
2.6 |
Az Európai Bizottság becslése szerint 2020-ig Európában az infrastruktúra-projektek finanszírozására mintegy 1 500–2 000 milliárd euróra van szükség, ami bizonyítja a nagyszabású finanszírozás szükségességét. Az Európai Bizottság hatásvizsgálatának keretében végzett konzultációs folyamat az (intézményi és lakossági) befektetők ilyen EHTBA-k iránti élénk érdeklődését mutatja. |
3. A javaslat legfontosabb elemei
3.1 |
Mindennek az eredménye a hosszú távú befektetési eszközök piacának nem megfelelő fejlődése és teljesítménye az EU-n belül mindenhol. Egészen konkrétan: az alapok kisebbek, mint lehetnének; a kezelési költségek a kelletténél magasabbak és a lakossági befektetők igen korlátozott mértékben választhatnak az alapok közül a tagállamok mindegyikében. A helyzet kezeléséhez európai szintű fellépésre van szükség, az Európai Bizottság ezért a hosszú távú befektetési alapok egységes piacának a létrehozását javasolja. |
3.2 |
Hét szakpolitikai alternatívát határoznak meg annak alapján, hogy azok mennyire képesek az operatív célkitűzések teljesítésére. Ezek az alternatívák a következők: a jelenlegi helyzet fenntartása, nem kötelező érvényű terméktípusok és kódok, néhány hosszú lejáratú eszköznek az ÁÉKBV-keretbe integrálása, az ÁÉKVB mintájára egy hosszú távú, zárt végű befektetési termék létrehozása kizárólag szakmai befektetők számára, ugyanez az eszköz a vagyonos magánszemélyek számára, valamennyi befektető (köztük a lakossági befektetők) számára nyitott új alap erősebb befektetővédelmi szabályokkal a visszavásárlás lehetősége nélkül, végül pedig ugyanez az alap visszavásárlási joggal a kezdeti kötöttségi időszakot követően. |
3.3 |
E hét alternatíva közül a hatodik, nevezetesen a visszavásárlási jogok nélküli, az összes befektető számára nyitott új európai hosszú távú befektetési alap (EHTBA) a preferált lehetőség. Ez az alternatíva azokhoz a meglévő modellekhez hasonlítható, amelyek megvannak a lakossági befektetéseket engedélyező tagállamokban. |
3.4 |
Az Európai Bizottság javaslata alapján az EHTBA-k az alternatívbefektetésialap-kezelőkre vonatkozó irányelv (ABAK-irányelv) keretében fognak működni, az engedélyezett zárt végű alapok új kategóriájaként. Mivel az EHTBA-k jogszabályi kerete európai parlamenti és tanácsi rendelet, az további átültetés szükségessége nélkül közvetlenül alkalmazható lesz a tagállamokban. Számos olyan aspektusa is van a rendszernek, ahol az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) biztosítja majd a szabályozástechnikai standardot. |
3.5 |
Az EHTBA-k az olyan hosszú lejáratú eszközökbe történő befektetésekre irányulnak, amelyek megfelelnek az alap futamidejének. A struktúra átfogó képe és irányultsága a hosszú lejáratú eszközök, mint például az infrastruktúraprojektek felé mutat. Az Európai Bizottság szabályokat határoz meg arra vonatkozóan, hogy egy EHTBA portfóliója miként fektethető be. Legalább 70 %-át hosszú lejáratú eszközökbe kell fektetni, és legfeljebb 30 %-a fektethető az ÁÉKBV-irányelv által megengedett eszközökbe. A portfólió-összetételre vonatkozó 70 %-os korlátozás nem alkalmazandó az EHTBA első öt évében, az EHTBA életciklusa során pedig 12 hónapra felfüggeszthető, ha a program vélhetőleg további tőkebevonásra képes, és futamidejének vége felé közeledve akkor, ha megkezdi az eszközök értékesítését a visszaváltási politikával összhangban. |
3.6 |
Az EHTBA-k zárt végű és meghatározott időtartamú alapok. A befektetők e meghatározott időtartam lejárta előtt nem kérhetik befektetésük visszaváltását. A meghatározott időtartam hosszát az EHTBA által megszerzendő vagy tartandó eszköz természete határozza meg. Összefüggés van tehát a megszerzendő hosszú lejáratú eszköz időtávja és az EHTBA visszaváltási időtávja között. Az ESMA-nak kell a szabályozástechnikai standardot kidolgoznia azoknak a körülményeknek a pontosításához, amelyek révén az EHTBA életciklusa összehangolható az egyes eszközök életciklusával. |
3.7 |
A javasolt rendelet 17. cikke az EHTBA-k befektetési jegyei vagy részvényei számára másodlagos piac kialakulásával számol. Ez likviditást biztosítana azon befektetők számára, akik részben vagy egészben vissza kívánják váltani tulajdonrészüket, és eközben ez nem lenne kihatással az EHTBA-n belüli vonatkozó projektek finanszírozására. |
3.8 |
Az EHTBA-k a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv (MiFID) értelmében befektetési terméknek minősülnek, így azokra az említett irányelv valamennyi forgalmazási, értékesítési és közzétételi követelménye vonatkozik. |
3.9 |
Az EHTBA-k, úgy tűnik, pozitív változást jelentenek egyrészt azért, mert egy új terméktípust és „lakossági befektetői útlevelet” hoznak létre a hosszú lejáratú eszközökhöz/a zárt végű szektorhoz, másrészt pedig mint az EU tőzsdén nem jegyzett társaságainak potenciális finanszírozási forrásai. Az Európai Bizottság értékelése azt mutatja, hogy a kezelők és a befektetők érdeklődnek egy ilyen termék iránt, és érdeklődni fognak az infrastrukturális ágazatok szereplői is mint alternatív finanszírozási forrás iránt. |
3.10 |
A javasolt rendelet úttörő jellege miatt a nyomon követésnek és az értékelésnek még nagyobb jelentősége van. Az Európai Bizottság felismerte ezt, és javasolja a növekedés vagy más tényezők nyomon követését az EHTBA-piacon egy talán négy évig tartó kezdeti időszak során. Az olyan kulcsfontosságú teljesítménymutatók, mint a létrehozott határokon átnyúló alapok száma, az EHTBA-k átlagos nagysága, a befektetők álláspontjai és a finanszírozás infrastruktúra, tulajdon, kkv-k stb. szerinti relatív aránya lehetővé fogja tenni a kezdeményezés sikerének értékelését. Amennyiben a kezdeményezés nyomán nem alakulna ki a hosszú távú határokon átnyúló befektetések piaca, akkor újabb értékelésre, elemzésre és reformra kerülne sor a hiányosságok megoldása és az EHTBA-k vonzerejének további növelése érdekében. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) SWD(2013) 231 final.
(2) COM(2013) 150 final/2.
(3) HL C 327., 2013.11.12., 11–14. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/74 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság 2012. évi jelentése a versenypolitikáról
(COM(2013) 257 final)
2014/C 67/14
Előadó: Juan MENDOZA CASTRO
2013. július 3-án az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikkének értelmében az Európai Bizottság úgy határozott, hogy kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő témában:
A Bizottság 2012. évi jelentése a versenypolitikáról
COM(2013) 257 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17 tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 132 szavazattal 1 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Hatálybalépése után egy évtizeddel hangsúlyozni kell, hogy nagyon sikeres volt az 1/2003 sz. rendelet, amely mélyreható változást irányzott elő az EU versenypolitikájában. |
1.2 |
Az EGSZB kedvezően értékeli a 2012. évi jelentést, amelyben egyéb szempontok mellett részletesen kitérnek arra, hogy az antitrösztügyek és a kartellek elleni küzdelem terén milyen tevékenységet végzett az Európai Bizottság és az Európai Bíróság. |
1.3 |
Az EGSZB már régóta szorgalmazza, hogy hozzanak létre egy keretet a fogyasztók jogi védelme érdekében, így hangsúlyozza, hogy megjelent egy irányelvtervezet a „versenyszabályok megsértésén alapuló kártérítési keresetekről”. |
1.4 |
Az EGSZB szerint a versenyjog terén a „minden marad a régiben” politika a gazdasági válság ellenére is megfelelő. Ugyanakkor nem lehet figyelmen kívül hagyni, hogy a világpiacon az EU konkurenseinek számító gazdasági szereplők nyíltan élnek állami támogatásokkal és versenykorlátozó gyakorlatokkal. |
1.5 |
Az támogatások, amelyekre azért volt szükség, hogy ot megmentsék az összeomlástól, komoly összegeket emésztettek fel állami forrásokból, ezt pedig éveken keresztül az adófizetők fogják állni. Ezek a a pénzügyi ágazatnak adott állami támogatások csak akkor lesznek védhetők, ha a pénzügyi rendszer reformja megakadályozza, hogy a jövőben ismét előforduljanak olyan felelőtlen intézkedések, amelyek a válságot előidézték. Mivel helyre kell állítani a pénzügyi rendszerbe vetett bizalmat, az EGSZB azt kéri az Európai Bizottságtól, hogy kezelje „első számú prioritásként” az EURIBOR és TIBOR referenciakamatokkal kapcsolatos kutatásokat. |
1.6 |
Az EGSZB üdvözli a fizetőeszközökről szóló csomagot, melyet 2013 júliusában ismertetett az Európai Bizottság. Úgy véli, hogy az intézkedéscsomag jó irányba tett lépés. |
1.7 |
Amennyiben konkrét esetekre alkalmazzák majd az általános elveket, ki fog derülni, hogy az állami támogatások modernizációjával és az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokhoz adható támogatások új keretével sikerül-e hatékonyabban és igazságosabban érvényt szerezni az EUMSZ-nek. Speciális jellegük miatt az állami támogatások keretében külön figyelmet érdemelnek a postai szolgáltatások. Az állami támogatásokra vonatkozó politikának lehetővé kell tennie, hogy az állami szervek támogatást ítélhessenek meg olyan vállalatoknak, amelyek hozzájárulnak az uniós növekedési célok megvalósításához, ugyanakkor korlátoznia kell a versenytorzulásokat is. |
1.8 |
Kétségek merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy a piaci liberalizáció – az uniós energiapolitika központi célkitűzése – nagyobb versenyt, átláthatóbb piacokat és alacsonyabb árakat eredményezett-e a fogyasztók számára, és úgy tűnik, hogy az Európai Bizottság is elismeri ezt. |
1.9 |
A távközlési piaccal kapcsolatban az EGSZB szerint az alábbiakat kellene fő célként kitűzni: a telefondíjak tényleges csökkentése a családok és a vállalatok számára, minőségi szélessávú kapcsolat kiépítése mindenhol, a roamingdíjak megszüntetése, egyetlen központi szabályozó hatóság létrehozása az EU-ban. |
1.10 |
A csúcstechnológiával foglalkozó vállalkozásokban, amelyek állandó innovációs nyomás alatt állnak, hosszú idő telik el az intézkedések kezdeményezése és a döntések meghozatala között, ez pedig a versenyellenes gyakorlatok áldozatául esett vállalatok megszűnéséhez vezethet. |
1.11 |
Az EGSZB szerint jobban harmonizálni kellene az elektronikus könyvek piacát, hogy elkerüljük a pereskedéseket, és hogy elmélyítsük az integrációt ezen a piacon. |
1.12 |
Az EGSZB üdvözli és támogatja az Európai Bizottság azon erőfeszítéseit, hogy szankcionálja a gyógyszeripari nagyvállalatoknak azt a tevékenységét, hogy a generikus gyógyszerek piacra kerülésének megakadályozása érdekében visszaélnek a szabadalmakkal. Mivel azonban ezek a vállalatok nagy haszonnal dolgoznak, a pénzbírságoknak nemigen van elrettentő hatásuk. Szigorúbb jogszabályokat kellene fontolóra venni az olyan esetek kezelésére, amikor a gyógyszerpiacon megsértik a versenyszabályokat. |
2. A versenypolitikáról szóló 2012. évi jelentés tartalma
2.1 |
2012-ben nagyobb szerepet kapott a versenypolitika az egységes piac konszolidációja során. Ennek eléréséhez az Európai Bizottság együttműködött a nemzeti versenyhatóságokkal és az Európai Versenyhatóságok Hálózatával (EVH), hogy összehangolják a trösztellenes szabályok alkalmazásával kapcsolatos törekvéseket. A versenyszabályok érvényesítését különösen „az uniós gazdaság szempontjából rendszerszintű és horizontális jelentőséggel bíró” ágazatokra összpontosították, hogy lefektessék egy fenntartható fejlődés alapjait. |
2.2 |
A jelentés elemzi, hogy hogyan alkalmazták a versenypolitikát négy kulcsfontosságú területen: a pénzügyi ágazatban, az állami támogatások terén, a hálózatos ágazatokban (energia, távközlés, postai szolgáltatások) és a tudásalapú gazdaságban. |
2.3 |
Kitérnek a többi uniós intézménnyel – különösen az Európai Parlamenttel, de az EGSZB-vel és az RB-vel is – folytatott párbeszédre is. |
3. Általános megjegyzések
3.1 Az uniós versenypolitika 10 évvel az 1/2003. sz. rendelet alkalmazása után
3.1.1 |
Az 1/2003. sz. rendelet radikális változást irányzott elő az uniós versenypolitikában. Hatálybalépése óta a versenyjoggal kapcsolatos intézkedések száma az azt megelőző hasonló időszakhoz képest a nyolcszorosára emelkedett. A rendelet hangsúlyozza, hogy a tagállamok jelentős mértékben fokozták idevonatkozó tevékenységüket, és ők lettek a versenyjoggal kapcsolatos elvek érvényesítésének fő előmozdítói azzal, hogy elfogadták az idevonatkozó döntések 88 %-át. |
3.1.2 |
Említésre méltó az Európai Versenyhatóságok Hálózatának működése is, amely két szempontból is eredményes. Egyrészt és általánosságban zökkenőmentesen zajlik a különböző nemzeti hatóságok közti munka, az 1/2003. sz. rendeletben előirányzott együttműködési és koordinációs mechanizmusok pedig hatékonyan működnek. Másrészről pedig – az EVH politikai munkájának köszönhetően is – az 1/2003. sz. rendelet alkalmazása révén a szankcionálási eljárások és hatáskörök terén a tagállamok önkéntesen jelentős mértékben összehangolták jogszabályaikat. |
3.1.3 |
Bár az Európai Bizottság által elfogadott döntések száma nem nőtt jelentősen (legalábbis a reform keltette várakozások alatt maradt), minőségi szempontból – a kezelt esetek jelentőségének köszönhetően – előrelépés történt. Következtetésként azt lehet tehát levonni, hogy az 1/2003 rendelet nagyon sikeresnek bizonyult a kitűzött célok elérésében. |
3.2 A 2012-es jelentés
3.2.1 |
Az EGSZB kedvezően értékeli a 2012-es jelentést, amely bemutatja, hogy milyen tevékenységet folytattak az EU egyik alapvető szakpolitikájában. |
3.2.2 |
Az EGSZB többször is jelezte, hogy támogatja az antitrösztügyekkel kapcsolatos döntéseket és a kartellek elleni küzdelmet, amelyek szerinte a versenypolitika egyik alapvető elemét jelentik. Ezen a téren 2012 során fontos intézkedésekre került sor az Európai Bizottság részéről, és az Európai Bíróság is fontos határozatokat hozott. |
3.2.3 |
Az Európai Bizottság kijelenti, hogy a jelenlegi válság alatt is tovább biztosítja az egységes piac zavartalan működését, „annak ellenére, hogy a gazdasági válság miatt esetenként kevésbé szigorú fellépésre kérték egyes cégek vagy tagállamok versenyellenes magatartása kapcsán”. Az EGSZB szerint ez megfelelő döntés. |
3.2.4 |
Az EGSZB mindig is úgy tartotta, hogy a versenypolitika a belső piac egyik alapeleme. Ezt ismét meg kell erősítenie, amikor a 2008 óta az európai gazdaságot alapjaiban megrázó hatások próbára teszik az EU-t, hogy mennyire eltökélt a versenypolitika folytatására. Az állami szervek ugyanis hajlamosabbak lehetnek elfogadni, hogy a gazdasági fellendülés most fontosabb a szerződések betartásánál. Kísértésbe eshetnek abból a szempontból is, hogy védenek bizonyos nehézségekkel küzdő ágazatokat, vagy nem vesznek tudomást olyan alapelvekről, amelyek tiltják az erőfölénnyel való visszaélést vagy a piac felosztására irányuló vállalatok közti megállapodásokat. |
3.2.5 |
A versenypolitika szabályainak szigorú betartása azonban kihívást jelent olyankor, amikor arról van szó, hogy megalapozzuk a gazdasági fellendülést és megerősítsünk egy stabil és versenyképes gazdaságot, míg az EU világpiaci versenytársai közül bizonyos országok vagy gazdasági csoportosulások nem tartják be ugyanezeket a szabályokat. A sok példa egyikeként Kínát lehet felhozni, amely (az alacsony fizetések és egyéb előnyök mellett) állami támogatásban részesíti acéliparát. |
3.2.6 |
Az EGSZB már többször felhívta a figyelmet arra, hogy az EU-nak olyan eszközöket kellene kifejlesztenie a fogyasztók jogi védelmére, amelyek segítségével ez utóbbiak kártérítést követelhetnek a versenyjogi szabályok megsértéséből őket érő károkért. Amellett, hogy létrehoznak egy csatornát a magánszemélyek és vállalatok vagyoni jogainak védelmére, ezek a jogi intézkedések hozzájárulhatnak a nemzeti és európai közhivatalok tröszt- és kartellellenes küzdelméhez is. Ezért hangsúlyozza, hogy 2013. június 11-én megjelent egy irányelvjavaslat „a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról” (1). |
4. Verseny a pénzügyi ágazatban
4.1 |
A válsággal összefüggésben az Európai Bizottság a megszokottnál gyorsabban engedélyezett bankfúziókat, és 2008. október 1. és 2012. október 1. között jóváhagyott 5 058,9 milliárd eurónyi (az EU GDP-jének 40,3 %-a) támogatást a pénzügyi ágazat számára, amelyből 1 615,9 milliárdot (a GDP 12,8 %-a) használtak fel. Egy szinte teljesen azonos időszakban a reálgazdaságnak juttatott állami támogatások 82,9 milliárd eurót (a GDP 0,7 %-a) tettek ki. |
4.2 |
Az – EUMSZ alapján folyósított – átmeneti állami támogatások megmentették a pénzügyi szektort az összeomlástól, és nélkülözhetetlennek bizonyultak ahhoz, hogy elkerüljük a gazdaság komoly károsodását. A kedvezményezett tagállamokban a bankok szanálásához és szerkezetátalakításához kötötték ezeket a támogatásokat. A pénzügyi szektor megmentésére az európai adófizetők pénzéből származó nagy összegek kifizetését viszont végső soron csak az teszi majd elfogadhatóvá, ha egy mélyreható ágazati reformmal el lehet kerülni, hogy megismétlődjön az a felelőtlen magatartás, amely a jelenlegi válsághoz vezetett. |
4.3 |
Bizonyos nagy pénzintézeteket érintő botrányok miatt komolyan megkérdőjeleződött a pénzügyi piacok átláthatósága, hatékonysága és stabilitása. A kiszabott jelentős büntetések bizonyos esetekben nem érintik komolyan a pénzügyi világ óriásait, amelyek némelyikét állami pénzekből mentették meg a csődtől. A „LIBOR-botrányt” követően az olyan referenciakamatok kiszámítására is rávetült a gyanú árnyéka, mint a EURIBOR és a TIBOR. Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság első számú prioritásként kívánja kezelni a témával kapcsolatos kutatást, mivel ennek a kérdésnek valóban komoly gazdasági következményei vannak. |
4.4 |
Az EGSZB utal arra, hogy az Európai Bizottság úgy határozott, hogy kutatásokba kezd a hitel-nemteljesítési csereügyletek (CDS) piacával kapcsolatban, hogy kiderüljön, hogy nagy bankok (JP Morgan, Bank of America Merrill Lynch, Barclays, BNP Paribas, Citigroup, Commerzbank, Crédit Suisse First Boston, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS, Wells Fargo Bank/Wachovia, Crédit Agricole és Société Générale) alkalmaztak-e versenykorlátozó gyakorlatokat a pénzügyi tájékoztatásban (azt csak a Markitnak elküldve), amely nélkülözhetetlen a piaci működéshez és a klíringrendszerben való részvételhez (az említett bankok közül kilencen a ICE Clear Europe-ot részesítették előnyben). |
4.5 |
Az Európai Gazdasági Térség elektronikus fizetési rendszerét két nagy vállalat, a MasterCard és a Visa jelenléte határozza meg. Ezek a cégek bankokkal kötött megállapodások révén multilaterális bankközi díjakat határoznak meg. Az EGT-ben létező összes hitel- és bankkártya 41 %-át a Visa bocsátotta ki, ezzel gyakorlatilag ellenőrzése alatt tartja a piacot, amelyen 2010-ben 35 milliárd tranzakció zajlott 1800 milliárd euró értékben. A rendszer ellentétes a verseny elveivel és káros a fogyasztók számára. Nem felel meg a technológiai fejlődésnek és hátrányos a határokon átnyúló kereskedelem szempontjából. Az Európai Bíróság ítélete, amelyben megerősítette a MasterCard által kirótt multilaterális bankközi díjak betiltását (2), általános kritérium kellene hogy legyen a fizetőeszközök terén. |
4.6 |
Az EGSZB üdvözli a fizetési rendszerekről szóló 2013. július 24-i európai bizottsági intézkedéscsomagot, amelyben többek között (0,3 %, illetve 0,2 %-ban) korlátozzák a hitel- és bankkártyák kezelési díjait. Ez előrelépést jelent a helyes irányba, bár jó lett volna, ha a hitelkártyák esetében tovább csökkentik, a bankkártyák esetében pedig megszüntetik ezt a díjat. |
5. Az állami támogatások reformja
5.1 |
Konkrét esetekre történő alkalmazásukkal értékelni lehet majd, hogy az állami támogatásokra vonatkozó szabályok reformjai nagyobb igazságosságot és hatékonyságot garantálnak-e az EUMSZ általános elveinek érvényesülésében. Az EGSZB általánosságban támogatja az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra kifizethető állami támogatások 2011-ben elfogadott új keretét (3), és úgy véli, hogy az diverzifikáltabb, és jobban megfelel a különböző típusú közszolgáltatásoknak. Az EGSZB azonban rávilágított arra is, hogy a hatékonyság nem lehet fontosabb a minőségnél, az eredményeknél és a szolgáltatások fenntarthatóságánál, különösen a szociális és egészségügyi szolgáltatások esetében. Emellett figyelembe kell venni a szociális gazdaság (szövetkezetek, kölcsönös segélynyújtási szervezetek, társulások és alapítványok) vállalkozásainak sajátosságait is (4). |
5.1.1 |
Ahhoz, hogy a konkrét esetekben megfelelően alkalmazni lehessen az általános szabályokat, az EGSZB szerint nem szabad megfeledkezni az általános gazdasági érdekű szolgáltatások sajátosságairól, amelyek kiemelt helyen szerepelnek a közös uniós értékek között, és erősítik az alapvető jogokat és a gazdasági és területi kohéziót, ezért rendkívül fontosak a társadalmi egyenlőtlenségek elleni küzdelemben és egyre fontosabbak a fenntartható fejlődés kapcsán is. |
5.2 |
Az EGSZB támogatta az állami támogatások modernizációját is (5), bár azt javasolta, hogy a de minimis támogatások küszöbértékét végérvényesen emeljék fel 200 000 euróról 500 000 euróra – hasonlóan ahhoz, ahogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatások esetében határoztak (6). A modernizációs folyamat teljes megvalósításához számos ágazati jogszabály esetében is reformokra van szükség. Az EGSZB szerint a 2012 végén a szélessávval kapcsolatban elfogadott új irányelvek (7) megfelelőek, mivel megkönnyítik a digitális menetrendben szereplő célok eléréséhez szükséges infrastruktúrák közfinanszírozását. |
5.3 |
Az EGSZB szerint az állami támogatásokra vonatkozó politikának egyebek mellett lehetővé kell tennie, hogy az állami szervek támogatást ítélhessenek meg olyan vállalatoknak, amelyek hozzájárulnak az uniós növekedési célok megvalósításához, ugyanakkor korlátoznia kell a versenytorzulásokat. |
5.4 |
Az EGSZB aggályainak ad hangot az Európai Bizottság rendeletjavaslata miatt, amelyben kijelentik, hogy bizonyos támogatási kategóriák az EUMSZ 107. és 108. cikkének értelmében összeegyeztethetők a belső piaccal (8), mivel ezek egyes tagállamokban komoly veszélyt jelentenek a fogyatékkal élők foglalkoztatására. Az EGSZB határozottan azt ajánlja, hogy a fogyatékkal élőkhöz hasonló, kiszolgáltatott helyzetben levő csoportok foglalkoztatására és képzésére szánt állami támogatásokra ne vonatkozzon a GDP alapján számított küszöbérték vagy valamilyen abszolút érték, hiszen az semmilyen hatással nem járna a versenytorzulások megelőzésére. |
6. A verseny erősítése az egységes piac gerincét jelentő hálózatos iparágakban
6.1 Energia
6.1.1 |
Az 1990-es évek óta az EU intenzív jogi tevékenységet folytat az energiapiacok liberalizációjának terén. A (2011-es) harmadik csomag a legutóbbi és a legkiemelkedőbb azoknak az erőfeszítéseknek a sorában, melyek célja, hogy 2014-től működjön az energia egységes piaca. Az európai szakpolitikákat azonban nem elegendő elszántsággal hajtották végre a tagállamokban, ahol bizonyos magánvállalatok oligopol pozícióban vannak, ami hátrányos a fogyasztók és a felhasználók szempontjából. |
6.1.2 |
Kétségek merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy a piaci liberalizáció – az uniós energiapolitika központi célkitűzése – nagyobb versenyt, átláthatóbb piacokat és alacsonyabb árakat eredményezett-e a fogyasztók számára. Jelenleg a magas energiaárak komoly problémát jelentenek a kis jövedelmű családoknak (esetükben fennáll az energiaszegénység kockázata). A vállalatok esetében pedig hátrányt jelent az, hogy Európában sok esetben jóval magasabbak az árak, mint a nemzetközi versenytársaknál (pl. Japánban és az USA-ban). Ez főként a sok villamos energiát használó iparágakban, például a kohászatban jelent gondot. Az Európai Bizottság szerint az uniós versenypolitika „önmagában nem tudja integrálni az uniós gáz- és villamosenergia-piacokat, biztosítani a versenyképes árakat és az ellátás biztonságát”. Ez a megállapítás implicit módon annak beismerése lehet, hogy változtatásokra van szükség az energiapolitikában. |
6.2 Távközlés. A 2012-es jelentés szerint az elmúlt 15 évben nagy eredményeket sikerült elérni abban, hogy versenyhelyzet alakuljon ki a távközlési piacon. Az EGSZB egyetért ezzel a megállapítással, bár a piacra továbbra is a szétforgácsoltság, illetve az jellemző, hogy nem elég erős a tényleges verseny a vállalatok között. Ennek az a következménye, hogy egyes tagállamokban nagyon magasak a telefondíjak és a szélessávú hozzáférés árai. Az EGSZB szerint a távközlési piacon az alábbi négy fő célt kellene kitűznie egy európai politikának:
— |
alacsonyabb telefondíjak a családoknak és a vállalatoknak; |
— |
minőségi szélessávú kapcsolat kiépítése; |
— |
a roamingdíjak megszüntetése; |
— |
egyetlen központi szabályozó hatóság létrehozása az EU-ban. |
6.3 Postai szolgáltatások. Az Európai Bizottság jóváhagyta az Egyesült Királyságban, Franciaországban és Görögországban postai szolgáltatásokra adott állami támogatásokat, ugyanakkor elrendelte bizonyos összegek visszaszolgáltatását a Bpost (417 millió euró) és a Deutsche Post (500 millió és 1 milliárd euró között) esetében. Ez az utóbbi eset még bírósági döntésre vár. Mivel komoly visszaszolgáltatandó összegekről van szó, az EGSZB felteszi a kérdést, hogy a támogatásokat esetleg helyben hagyó bírósági ítéletek milyen hatással járhatnak a foglalkoztatásra és az érintett vállalatok szolgáltatásainak minőségére. Az EGSZB közben emlékeztet arra is, hogy a liberalizált postai szolgáltatásoknak hatékonyaknak és versenyképeseknek kell lenniük úgy, hogy közben mindenhol elérhető minőségi szolgáltatást nyújtanak megfizethető áron (9).
6.3.1 Csomagküldő szolgálatok. Azzal kapcsolatban, hogy meghiúsították, hogy az UPS felvásárolja a TNT Expresst, az EGSZB tudomásul veszi az Európai Bizottság által felsorakoztatott érveket, melyek szerint az EU-ban kevés ilyen vállalat működik, és így hátrányosan érintette volna a fogyasztókat az egyik ilyen versenytárs szereplő megszűnése.
7. Tudásgazdaság
7.1 „A visszaélések megakadályozása a kialakuló és rohamosan fejlődő digitális ágazatokban” pontban az európai bizottsági jelentés utal olyan intézkedésekre, amelyek olyan nagyvállalatok versenyellenes magatartásával kapcsolatosak, amelyek egyes területeken – a Samsung és a Motorola a távközlésben, a Google egyebek mellett a keresőportálok terén és a Microsoft az informatikában – a piac jelentős részét ellenőrzésük alatt tartják. Ez az utóbbi nagy hírverést kapott a médiában, hiszen 561 millió eurós büntetést szabtak ki rá, amely az EU történetében a legmagasabb ilyen büntetés volt (a Microsoft 2012-es bruttó nyeresége egyébként 59,16 milliárd amerikai dollár volt). Az EGSZB teljes mértékben egyetért a meghozott döntésekkel, amelyekkel kapcsolatban az alábbiakat kellene figyelembe venni:
7.1.1 Egyes esetekben nagyon hosszú idő telik el az intézkedés kezdeményezése és a végső döntés között (a Microsoftra 2004 márciusában kiszabott 497 millió eurós büntetés esetében ez kilenc év volt). Ennek az az oka, hogy az esetek nagyon összetettek, be kell tartani az adminisztratív és jogi eljárásokat, illetve hogy pénzügyileg erős vállalatokról van szó. A gyorsan fejlődő technológiai ágazatokban ez azt eredményezi, hogy eltűnnek a visszaélésszerű gyakorlatok áldozatául esett vállalatok.
7.1.2 Ugyanakkor az, hogy versenyellenes gyakorlatokkal megpróbálnak kiiktatni versenytársakat, sokkal nyilvánvalóbb olyankor, amikor piaci erőfölénnyel élnek vissza, mint azokban az esetekben, amikor megvétóznak fúziókat vagy vállalatok átvételét, amelyek jövőbeli forgatókönyvekre vonatkoznak. Ez utóbbiakat illetően az Európai Bizottságot kritikák érték amiatt, hogy „spekulációkra” alapozva hozott döntéseket, de az EGSZB nem ért egyet ezekkel a bírálatokkal: ez a bevett megoldás a versenypolitikában, a döntést pedig teljesen legitimálja az a szigorú és komoly vizsgálat, melyet az érintett fél részvételével folytattak le.
7.1.3 Ahogy az Európai Bizottság is utal rá, az 1/2003. sz. tanácsi rendelet értelmében elfogadott kötelezettségvállalási határozatokkal elkerülhetők a hosszadalmas és költséges eljárások, és ezek elfogadásuk után azonnal kötelező jogi erővel bírnak. Mivel azonban ezek a határozatok a vizsgált vállalatokkal közösen lefolytatott eljárás eredményeként születnek, az ilyen vállalatok kedvező vagy kevésbé szigorú elbánásban részesülnek. Mindenesetre ha esetleg nem tartják be a határozatokat, akkor büntetést lehet kiszabni rájuk.
7.2 Könyvpiac
7.2.1 |
Elektronikus könyvek. Az Apple és négy másik kiadó kapcsán 2012-ben hozott kötelezettségvállalási határozat megpróbálja elkerülni az olyan agresszív gyakorlatokat, amelyek károsak a kiadók és a kereskedők szempontjából. A kötelezettségvállalás révén többek között korlátozzák a kiskereskedelemben az úgynevezett „legnagyobb kedvezmény” záradék alkalmazását. Megjegyzendő, hogy mivel világméretű piacról van szó, az Európai Bizottság együttműködött az Egyesült Államok Igazságügyi Minisztériumával. A versenyellenes gyakorlatok uniós betiltása abba a további nehézségbe ütközik, hogy a tagállamokban eltérő intézkedések vannak érvényben általában a könyvek és konkrétan az e-könyvek áraira, illetve az ezekre kivetett adókra vonatkozóan. Ezért az EGSZB szerint nagyobb piaci harmonizációra van szükség, hogy elkerüljük a pereskedéseket, és hogy elmélyítsük az integrációt ezen a piacon. Nem szabad elfelejteni, hogy az e-könyvek piaca új piac, amelyről nem áll még rendelkezésre elegendő információ, ezért növelni kellene a működésével kapcsolatos ismereteket. |
7.2.2 |
Internetes könyvkereskedelem. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy Franciaországban és az Egyesült Királyságban értékesítői szövetségek jelentették, hogy az Amazon által kínált kedvezmények adott esetben tisztességtelen versenymagatartásnak számíthatnak. |
7.3 Gyógyszerágazat
7.3.1 |
Az EGSZB üdvözli és támogatja az Európai Bizottság azon erőfeszítéseit, hogy szankcionálja a szabadalmakkal a generikus gyógyszerek piacra kerülésének megakadályozása érdekében történő visszaélést. Az Európai Bíróság AstraZeneca ügyben hozott ítélete (10) helyben hagyta az Európai Bizottság által kiszabott 60 millió eurós büntetést. Az amerikai legfelsőbb bíróság is a hasonló, illetve a „pay to play” típusú megállapodások ellen foglalt állást. A 2012 júliusában az Európai Bizottság által két nagy ügyben érintett több mint 14 cégnek küldött kifogásközlés is rávilágít arra, hogy gyakran alkalmazott módszerről van szó, amely komoly károkat okoz a fogyasztóknak és az államkasszáknak. |
7.3.2 |
2003 és 2012 között a világ 11 vezető gyógyszeripari cége 711,4 milliárd amerikai dollárnyi profitra tett szert, így a versenyhatóságok által kiszabott bírságoknak aligha van visszatartó ereje. Tulajdonképpen nem csak versenyjogi problémáról van szó, hiszen amellett, hogy megkárosítja a családokat és a társadalombiztosítást, a kérdés olyan érzékeny területet érint, mint az emberi egészség. Ezért az EGSZB azt ajánlja, hogy vegyenek fontolóra hatékonyabb jogi eszközöket az EU-ban az ilyen piaci magatartás megelőzésére. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2013) 404 final.
(2) T-111/08. sz. ügy
(3) Az Európai Parlament 2011. november 15-i állásfoglalása. HL C 153. E, 2013.5.31.
(4) HL C 248., 2011.8.25., 149. o.
(5) COM(2012) 209 final.
(6) HL C 11., 2013.1.15., 49. o.
(7) lásd IP/12/1424.
(8) http://ec.europa.eu/competition/consultations/2013_gber/draft_regulation_hu.docx.
(9) HL C 168., 2007.7.20., 74. o.
(10) T-321/05. sz. ügy.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/79 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre az elektronikus számlázás közbeszerzésben történő alkalmazásáról
(COM(2013) 449 final – 2013/0213 (COD))
2014/C 67/15
Előadó: Paulo BARROS VALE
2013. július 4-én az Európai Parlament, és 2013. szeptember 30-án a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre az elektronikus számlázás közbeszerzésben történő alkalmazásáról
COM(2013) 449 final – 2013/0213 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16-17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 130 szavazattal 2 ellenében, 3 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) üdvözli a tárgyalt irányelvre vonatkozó javaslatot mint az elektronikus számlák adatainak szabványosítására irányuló törekvést, és támogatja, hogy az európai szabványosítási hivatal (CEN) adatmodellt határozzon meg. |
1.2 |
A piac széttöredezettsége által jellemzett környezetben az elektronikus számlázás használatának általánossá tétele felé tett lépésekre egyéni döntés és eltérő kritériumok alapján került sor, ez pedig ellehetetleníti az elektronikus számlák határokon átnyúló használatát. Emiatt egy európai szabvány meghatározása létfontosságú az egységes piac fejlődéséhez és fontos lépés a piacon való részvétel előtt álló akadályok felszámolása felé. |
1.3 |
2010 decemberében az Európai Bizottság közleményt címzett az Európai Parlamenthez, a Tanácshoz, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához „Az elektronikus számlázás előnyeinek kiaknázása Európában” címmel (1). Az EGSZB-nek alkalma nyílt kinyilvánítania véleményét ebben a tárgyban (2). |
1.4 |
Az Európai Bizottság által az e-számlázás Unión belüli gyorsabb elterjedése előtt álló akadályok vizsgálatára létrehozott szakértői csoport ajánlásai között szerepelt, hogy „a köz- és magánszféra fogadja el az UN/CEFACT Cross-Industry Invoice (CII) v.2. elnevezésű, a számlák tartalmára vonatkozó közös szabványt és adatmodellt”. Megjegyzendő, hogy a nyilvános konzultáció során megkérdezettek többsége egyetértett a jelentésnek ezzel és más ajánlásaival. A tárgyalt javaslat tartalmazza ezt az adatot más előírásokkal együtt (CWA 16356 és CWA 16562, valamint a pénzügyi számla az ISO 20022 módszertan alapján), amit az EGSZB méltányol, hiszen mindez szakértők hosszadalmas munkájának eredménye. |
1.5 |
Ennek ellenére az EGSZB továbbra is kénytelen meglepetésének és egyet nem értésének hangot adni amiatt, hogy egyáltalán nem esik szó arról, hogy a CEN-nek milyen határidőn belül kell javaslatot benyújtania az elektronikus magszámla szemantikai adatmodelljére vonatkozó európai szabványra. Az Európai Parlament és a Tanács 1025/2012/EU rendelete 10. cikkének (1) bekezdése előírja határidő meghatározását, az irányelvjavaslat azonban teljes mértékben figyelmen kívül hagyja ezt, ami ellentmond a szabványmeghatározás jelentőségének és sürgősségének. |
1.6 |
A határidők kapcsán az EGSZB aggodalmának ad hangot amiatt is, hogy az irányelvre vonatkozó javaslat 48 hónapos átültetési határidőt határoz meg. Ez a – túlságosan hosszú – határidő amellett, hogy ellentétes azzal a céllal, hogy az elektronikus közbeszerzésre történő átállás 2016-ra valósuljon meg, nem veszi figyelembe a valóságot és a jelenlegi technológiai fejlődést, de még a gazdasági szereplők kívánságait sem. Ez az egyes tagállamok között ezen a téren meglévő szakadék elmélyülését okozza, és kétsebességű EU-hoz vezet. Ráadásul további akadályokat is állíthat a piacra lépés elé mindaddig, amíg az irányelvet minden tagállam teljes mértékben át nem ülteti. Jelentős előrelépések történtek az e-számlázás terén még olyan országokban is, amelyek súlyos gazdasági-pénzügyi válságot élnek meg (például Olaszországban és Portugáliában). Ez is mutatja, hogy ezt a fontos projektet végre lehet hajtani rövidebb határidőn belül. A határidők lerövidítése tehát lehetséges és kívánatos. |
1.7 |
Amint azt az EGSZB korábban már hangoztatta (3), a szabványosítás és a rendszerek átjárhatósága alapvető az e-számlázási projekt sikeréhez és a belső piac ezáltal elérni kívánt fejlődéséhez. Emiatt még sürgetőbb, hogy küzdjünk a piac jelenlegi széttöredezettsége ellen. Ugyanígy, az a tíz éves határidő, amit az irányelv végrehajtása által a belső piac és az e-számlázás alkalmazása terén kifejtett hatás elemzésére határoztak meg, szintén helytelennek, sőt, a technológiai fejlődés sebességével összeférhetetlennek tűnik egy olyan piacon, ahol az elavulás állandó. |
1.8 |
A tárgyalt irányelvre vonatkozó javaslat éppen csak annak biztosítására korlátozódik, „hogy az ajánlatkérő szervek és az ajánlatkérők nem tagadják meg az azon európai szabványnak megfelelő elektronikus számlák fogadását”, amelyet a CEN határoz meg. Az EGSZB felveti a kérdést, hogy tekintettel a jelentős mértékű emberi és pénzügyi erőforrás felhasználásával elvégzett munkára, nem lenne-e indokolt nagyobb célt kitűzni: az eljárások valódi egységesítését és az e-számlázás kidolgozott modelljének általános, az összes – magán- és állami – szereplő általi elfogadását. Ez a cél az egységes piac kiépítésének és az elektronikus közigazgatás megvalósításának ambícióját szolgálná. |
1.9 |
Az EGSZB támogatja az elektronikus számlák használatának általánossá tételét. Az elektronikus számlában rejlő lehetőségeket azonban csak akkor lehet kihasználni, ha a rendszerek átjárhatóak, ami lehetővé teszi a dokumentumok egymás közötti kicserélését. A közbeszerzések piacának a tőle megkövetelt, a többi piachoz képest nagyobb mértékű áltáthatóság és szigor révén példaként kell szolgálnia a jó gyakorlatokra, és diffúziós hatást kell kifejtenie a többi piacra. Az e-számlázás közbeszerzésben történő alkalmazása és a minden szakaszában elektronikus közbeszerzés megvalósítása sürgős és kívánatos. Ennek kapcsán az EGSZB megismétli, hogy – amint azt a témában készült véleményében (4) kifejti – támogatja és kívánatosnak tartja a teljesen elektronizált közbeszerzés gyors megvalósítását. |
1.10 |
Az elektronikus számla alapszabványait már tanulmányozták, többek között az Európai Bizottság által finanszírozott PEPPOL (Pan-European Public Procurement Online – páneurópai online közbeszerzés) projekt (5) során, amelyről a végleges jelentést 2012 novemberében tették közzé. A PEPPOL projekt a CEN BII (Business Interoperability Interfaces for Public Procurement in Europe – Üzleti átjárhatósági interfészek az európai közbeszerzések számára) munkaértekezlete keretében végzett munka alapján már meghatározott különféle átjárhatósági előírásokat (Business Interoperability Specifications – BIS), például az elektronikus számla specifikációs modelljét, ami széles körű konszenzus tárgyát képezi a konzorcium tagjai között. Az EGSZB halaszthatatlannak tartja, hogy az eddig elvégzett és az elektronikus számla adatainak meghatározásán túlmutató munka eredményeit felhasználják. Úgy tűnik egyébként, hogy ez a konzorcium résztvevőinek a kívánsága is. Ezáltal elkerülhetőek vagy minimálisra csökkenthetőek a redundáns munkavégzés és az új tanulmányokra történő forráspazarlás kockázatai, amint az is, hogy a tagállamok és a gazdasági szereplők, amelyek az elért eredmények fényében kidolgozott megoldásaikat elavultnak találhatják, felesleges beruházásokat hajtsanak végre. |
1.11 |
Mivel az európai piacot elsősorban kis- és középvállalkozások (kkv-k) alkotják, az EGSZB azt ajánlja, hogy mind a költségek, mind a felhasznált technológia tekintetében hozzáférhető és könnyen átvehető megoldás elfogadásával védjék ezek érdekeit, hozzájárulva így a kkv-k piaci részvétele előtt álló akadályok felszámolásához. A várt továbbgyűrűző hatás csak így fog érvényesülni, lehetővé téve, hogy e kezdeményezés fontos mérföldkő legyen a pénzügyi és emberi erőforrások terén elérendő jelentős megtakarítások felé, a csalás és adóelkerülés elleni küzdelemben, valamint a fizetési határidők lerövidítésében. |
1.12 |
Az EGSZB azt is ajánlja – amint már alkalma nyílt utalni rá (6) –, hogy legyenek tekintettel a fogyasztók szükségleteire és érdekeire, mivel csak az informatikai ismeretekkel rendelkező személyek használhatják ki az e-számlázás valódi előnyeit; emlékeztet még arra, hogy széles körben képzést kell biztosítani az információs és kommunikációs technológiák (IKT) témájában. |
1.13 |
Szintén a fogyasztók kapcsán az EGSZB megismétli a fogyatékossággal élők érdekeinek védelmével kapcsolatos aggodalmát. Biztosítani kell, hogy a dokumentum kialakítása olyan legyen, amely mindenki számára garantálja a hozzáférhetőséget, és tekintettel van a fogyatékossággal élők speciális szükségleteire, a diszkriminációmentességgel kapcsolatos, az Európai Alapjogi Charta 21. cikkében rögzített szabályoknak, illetve a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló, az Európai Unió által aláírt ENSZ-egyezménynek megfelelően. |
2. A javaslat háttere
2.1 |
A tárgyalt irányelvre vonatkozó javaslat egy jogalkotási űr betöltését célozza, ami szükséges a teljesen elektronizált közigazgatás megvalósításához, amely az Európa 2020 stratégia „digitális menetrend” kiemelt kezdeményezésének egyik prioritása. |
2.2 |
A javaslat az irányelv formáját ölti, ami az Európai Bizottság szerint az elérni kívánt célnak megfelelő és azzal arányos, mivel kötelezi a tagállamokat egy cél elérésére, de szabad döntést enged számukra a megvalósítás mikéntjéről. |
2.3 |
A közigazgatás modernizációját az Európai Bizottság 2012. és 2013. évi növekedési jelentése az 5 prioritás egyikének tekintette. A közbeszerzési rendszer reformja, a közigazgatás digitalizálása, az adminisztratív terhek csökkentése és az átláthatóság fokozása olyan növekedési tényező, amely modernebbé és hatékonyabbá teszi a közigazgatást, és becslések szerint 2,3 milliárd eurós környezetvédelmi és gazdasági előnyökkel jár. |
2.4 |
Annak ellenére, hogy léteznek különféle e-számlázási módszerek és e-közbeszerzési platformok, a tagállamok zömében használatuk még nem általános: az e-számlázás a kibocsátott vagy befogadott számlák összességének mindössze 4–15 %-át teszi ki. Ez is azt illusztrálja, hogy az elektronikus belső piac nem működik. |
2.5 |
Ezenfelül mind az e-számlázáshoz használt formátumok, mind a közbeszerzési platformok eltérőek, így sok esetben nem kompatibilisek egymással. Emiatt azoknak a gazdasági szereplőknek, akik más tagállamokban kívánnak közbeszerzési eljárásban részt venni, újabb számlázási követelményeknek kell megfelelniük. Ez pedig magas alkalmazkodási költségekkel jár, ami akadályozza a szabad piaci működést, és egyes gazdasági szereplőket elriaszt a közbeszerzési eljárásokban való részvételtől. |
2.6 |
Az e-számlázásra vonatkozó európai szabvány létrehozása és az ennek köszönhető átjárhatóság a számlázási rendszerek között, valamint a teljesen elektronizált közbeszerzési eljárások egységesítése fontos lépés a verseny előtt jelenleg álló akadályok felszámolása felé. |
2.7 |
Az elektronikus közbeszerzés Európai Unión belüli alkalmazásának kiterjesztéséről szóló zöld könyvet (7) kísérő, az e-közbeszerzésre vonatkozó 2004-es cselekvési tervet (8) értékelő 2010. évi jelentés javasolja az Európai Bizottság számára, hogy törekedjen a decentralizált és fragmentált megközelítésből származó kockázatok minimálisra csökkentésére, és az alábbi fontos pontokat ajánlja megfontolásra:
|
3. A javaslat tartalma
3.1 |
Az irányelv célja az, hogy olyan európai szabványt hozzon létre az elektronikus magszámla (9) szemantikai adatmodelljére (10) vonatkozóan, amely műszakilag semleges, és a 95/46/EK irányelvvel összhangban garantálja a személyes adatok védelmét. |
3.2 |
A modellt az illetékes európai szabványosítási testületnek, az Európai Szabványügyi Bizottságnak (CEN) kell kidolgoznia. |
3.3 |
Az irányelvre vonatkozó javaslat nem tartalmaz határidőt, sem az Európai Bizottság számára a szabványügyi testület felkérésére, sem a testület számára a javaslattételre. Pedig ez egyszerre fontos és kívánatos is lenne. |
3.4 |
A tagállamok felkérést kapnak arra, hogy biztosítsák az – európai szinten meghatározott szabványoknak megfelelő – e-számlák elfogadását mind az ajánlatkérő szervek, mind pedig az ajánlattevők részéről. |
3.5 |
A tagállamoknak az irányelvet legfeljebb 48 hónapon belül át kell ültetniük, majd pedig közzé kell tenniük az erre szolgáló nemzeti szintű jogszabályokat és rendelkezéseket. |
3.6 |
Az irányelv által a belső piacra és az e-számlázás közbeszerzések területén való alkalmazására gyakorolt hatásokat elemző jelentést 2023. június 30-ig kell az Európai Parlament és a Tanács elé terjeszteni. Ez a kísérő tanulmány alapvető jelentőségű, mivel olyan nyomonkövetési eszközök kifejlesztését teszi szükségessé, amelyek segítségével felmérhetőek az eszköz alkalmazásának hatásai mind a végrehajtással kapcsolatos költségek, mind pedig a használatból eredő megtakarítások terén. |
4. Megjegyzések
4.1 |
Egyes tagállamok már bevezették az e-számlázási rendszert, vagy a közeljövőben teszik ezt meg, kötelezővé téve a számlák informatikai számlázási rendszerekkel történő kiállítását. Portugáliában például minden gazdasági szereplő köteles a számláit az adóhatóság által tanúsított számítógépes számlázási rendszerekkel kiállítani. Kivételt képeznek ez alól azok, akiknek a forgalma alacsonyabb 150 000 eurónál, vagy évente 1000-nél kevesebb számlát állítanak ki. Az elektronikus közbeszerzés Portugáliában 2009 óta kötelező. Bizonyos közbeszerzési eljárásokban Svédország, Dánia és Finnország is kötelezővé tette az e-számlázást. Ausztriában és Olaszországban az e-számlázás bevezetési fázisban van, és az utóbbiban 2014-től kötelező lesz. |
4.2 |
Egy a portugál közbeszerzési szövetség által az INCI (Építés- és Ingatlanügyi Intézet) felkérésére végzett és 2011 januárjában közzétett felmérés tartalmaz néhány ajánlást az e-közbeszerzési eljárások javítására. Ezek elemzése értékes lenne az európai közbeszerzési és e-számlázási modell kialakítása során. A tanulmány utal arra, hogy fontos egységesíteni a platformok működését, javítani a platformok és a többi szolgáltatás közötti átjárhatóságot, valamint egyszerűsíteni az elektronikus aláírásokkal kapcsolatos mechanizmusokat és követelményeket. |
4.3 |
Az e-számlázás közbeszerzésben történő alkalmazásának az ajánlatkérő szervek számára jelentkező előnyei közül kiemelhetjük az alábbiakat:
|
4.4 |
Az e-számlázás közbeszerzésben történő alkalmazásának az ajánlattevők számára jelentkező előnyei közül kiemelhetjük az alábbiakat:
|
4.5 |
A hátrányok közül pedig az alábbiakra mutathatunk rá:
|
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2010) 712 final.
(2) HL C 318., 2011.10.29., 105. o.
(3) HL C 318., 2011.10.29., 105. o.
(4) Teljesen elektronizált közbeszerzés a közigazgatás korszerűsítéséért. (Lásd e Hivatalos Lap 96 oldalát).
(5) A támogatási megállapodás száma: 224974.
(6) HL C 318., 2011.10.29., 105. o.
(7) COM(2010) 571 final.
(8) SEC(2010) 1214 final.
(9) „Elektronikus magszámla” az elektronikus számlában foglalt információknak az a részhalmaza, amely nélkülözhetetlen a határokon átnyúló átjárhatóság lehetővé tételéhez, beleértve a jogi megfelelés biztosításához szükséges adatokat is.
(10) „Szemantikai adatmodell” alatt olyan strukturált és logikailag összefüggő feltétel- és jelentésrendszert értünk, amely meghatározza az elektronikus számlákban kicserélt tartalmat.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/83 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról
(COM(2013) 404 final – 2013/0185 (COD)),
valamint a Bizottság közleménye az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. és 102. cikkének megsértése alapján indított kártérítési keresetekben a károk számszerűsítéséről (C(2013) 3440)
2014/C 67/16
Előadó: Reine-Claude MADER
2013. július 1-jén az Európai Parlament, illetve 2013. július 8-án a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
„Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról”
COM(2013) 404 final – 2013/0185 (COD).
2013. május 8-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
„A Bizottság közleménye az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. és 102. cikkének megsértése alapján indított kártérítési keresetekben a károk számszerűsítéséről”
C(2013)3440.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 133 szavazattal 1 ellenében, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 Általános következtetések
1.1.1 |
A kártérítési kereseteket megfelelő módon szabályozó nemzeti jogszabályok hiánya vagy épp ellenkezőleg, a nemzeti jogok különbözősége nemcsak a versenyjogi jogsértések sértettjeit, de elkövetőit is egyenlőtlen helyzetbe hozza. |
1.1.2 |
Ez emellett versenyelőnyhöz juttathatja azokat a vállalkozásokat, amelyek megsértették az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. vagy 102. cikkét, de a kedvező jogszabályokkal rendelkező tagállamok egyikében sem rendelkeznek székhellyel, illetve nem végeznek ott tevékenységet. |
1.1.3 |
Ezek a felelősségi szabályok közötti különbségek negatívan befolyásolják a versenyt, és akadályozzák a belső piac megfelelő működését. |
1.1.4 |
Ezért az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság az igazságszolgáltatáshoz való jog megkönnyítését javasolja, valamint azt, hogy a sértettek számára lehetővé kell tenni, hogy kártérítéshez jussanak. |
1.1.5 |
Az EGSZB ugyanakkor úgy véli, hogy a szöveg a sértettek rovására túlságosan védi az engedékenységi programban részesülő vállalkozások érdekeit. A javaslat bizonyos rendelkezései akadályozzák fellépésüket, mivel arra az elgondolásra épülnek, hogy az engedékenységi programot kérelmezőknek erős védelmet kell élvezniük a kártérítési keresetekkel szemben. |
1.1.6 |
Végül közelíteni kell egymáshoz a javasolt irányelvet és az uniós jog által biztosított jogok megsértése tekintetében a jogsértés megszüntetésére és kártérítésre irányuló tagállami kollektív jogorvoslati mechanizmusok közös elveiről szóló bizottsági ajánlást (1), mivel mindkét szöveg előírja, hogy mindegyik tagállamnak rendelkeznie kell nemzeti szintű kollektív jogorvoslati mechanizmusokkal, különösen a kártérítési keresetek esetében. |
1.2 Az irányelvjavaslatra vonatkozó ajánlások
1.2.1 |
Az EGSZB üdvözli a versenyjog területéhez kapcsolódó kártérítési keresetekről szóló irányelvjavaslatot. |
1.2.2 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a bizonyítékokhoz való hozzáférés alapvető kérdés a jogorvoslati jogok gyakorlásához, és támogatja azokat a rendelkezéseket, amelyeket az Európai Bizottság a keresethez szükséges releváns információkhoz való arányos hozzáférés bírói felügyelet mellett történő lehetővé tétele érdekében javasolt. |
1.2.3 |
Az EGSZB – az Európai Bizottsághoz hasonlóan – támogatja az engedékenységi programokat, amelyek számos jogsértés felderítését teszik lehetővé; véleménye szerint a vállalkozásokat nem szabad elrettenteni az együttműködéstől, ugyanakkor úgy véli, hogy ezek a programok nem védhetik a vállalkozásokat a szigorú értelemben vett szükségesnél nagyobb mértékben. Többek között nem mentesíthetik a vállalkozásokat a sértetteket megillető kártérítések megfizetése alól. |
1.2.4 |
Az EGSZB támogatja az arra irányuló rendelkezést, hogy a valamely nemzeti versenyhatóság vagy felülvizsgáló bíróság által hozott jogerős határozatot a kártérítési kereset iránti kérelemmel megkeresett bíróságok ne vonhassák kétségbe. |
1.2.5 |
Szintén támogatja az Európai Bizottságnak az elévülés kezdőpontjával kapcsolatos azon javaslatait, amelyek átveszik az Európai Bizottság fehér könyvéről szóló véleményében megfogalmazott ajánlásokat, és támogatja az elévülési idők nyugvásával kapcsolatos rendelkezéseket valamely nemzeti versenyhatóság megkeresése esetén. |
1.2.6 |
Az EGSZB tudomásul vette az egyetemes felelősség elvét és az engedékenységi program esetére meghatározott részletes szabályokat. Ugyanakkor kétségei vannak azok gyakorlati alkalmazását illetően, különös tekintettel arra, hogy az egyes vállalkozások felelősségének mértéke nehezen állapítható meg. |
1.2.7 |
Az EGSZB elengedhetetlennek tartja, hogy elkerüljék az olyan helyzeteket, amelyek jogtalan gazdagodást vonhatnak maguk után. Ezért üdvözli az árnövelés továbbhárítására vonatkozó rendelkezéseket, mivel azok lehetővé teszik annak biztosítását, hogy a kompenzációt valóban a kárt elszenvedő személy kapja, és jelentős mértékben javíthatják a fogyasztók és a kisvállalkozások lehetőségeit arra, hogy az elszenvedett kárért kártérítést kapjanak. |
1.2.8 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottságnak az alternatív vitarendezések fontosságával kapcsolatos elemzésével, feltéve, hogy azok minőségiek, függetlenek és továbbra is szabadon választhatók. Másfelől úgy véli, hogy a jogviták alternatív vitarendezési mechanizmusai csak akkor jelenthetnek hiteles megoldást a sértettek számára, ha vannak hatékony bírósági jogorvoslati eszközök, mint például a kollektív kereset. |
1.2.9 |
Közelíteni kell egymáshoz az irányelvjavaslatot és a kollektív jogorvoslatról szóló ajánlást, mivel mindkét szöveg előírja, hogy a tagállamoknak nemzeti szintű kollektív jogorvoslati mechanizmusokkal kell rendelkezniük, különösen a kár megtérítésére irányuló keresetek esetében. Ezzel kapcsolatban az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a versenyjogi kollektív kereset bevezetését – amely hatékony eszköz lett volna a fogyasztók számára – elutasították, és helyette a tagállamokat kollektív jogorvoslati mechanizmusok kialakítására ösztönző ajánlást fogalmaztak meg, amely nem rendelkezik jogi kötőerővel. |
1.3 A közleményre vonatkozó ajánlások
1.3.1 |
Az EGSZB kedvezően fogadja a versenyjogi jogsértések sértettjei által elszenvedett károk számszerűsítéséről szóló közleményt. |
1.3.2 |
Úgy véli, hogy az antitrösztszabályok megsértésével okozott teljes kár megtérítéséhez való jog alapvető jog, és hogy a kártérítési kereset hasznosan egészíti ki a hatóságok és a nemzeti versenyhatóságok tevékenységét. |
1.3.3 |
Végül az EGSZB egyetért az Európai Bizottságnak a kárfelmérés nehézségével kapcsolatos elemzésével. Véleménye szerint a közleményhez csatolt „gyakorlati útmutató”-ban szereplő iránymutatások hasznos támpontot nyújthatnak a bíróságoknak és a feleknek, miközben a meglévő nemzeti szabályok tekintetében megőrzik a nemzeti bíró függetlenségét. |
2. Az Európai Bizottság javaslatai
2.1 Az irányelvjavaslat
2.1.1 |
A rendkívül széles körű konzultációt követően (2) az Európai Bizottság 2013. június 11-én európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatot terjesztett elő a tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról. |
2.1.2 |
Az Európai Bizottság célkitűzése az, hogy biztosítsa a 101. és 102. cikk, valamint a nemzeti versenyjogi szabályok teljes körű érvényesülését azzal, hogy mindenki számára – legyen szó fogyasztókról, vállalkozásokról vagy hatóságokról – lehetővé teszi, hogy a versenyellenes gyakorlatok által okozott bármilyen kárért kártérítést követeljen. |
2.1.3 |
Kiemeli, hogy ötvözni kell a közjogi és a magánjogi jogérvényesítést, ami kiegészíti a versenyjogi szabályok végrehajtását. |
2.1.4 |
Hangsúlyozza, hogy elsősorban a tagállami szabályok közötti különbségekből adódóan jelenleg számos akadály és jogbizonytalanság tapasztalható, melyek hátrányosan befolyásolják a jog érvényesülését és a piac megfelelő működését. |
2.1.5 |
A Szerződésben biztosított jogok védelme tekintetében a tagállamok között fennálló egyenlőtlenségek enyhítése és annak orvoslása érdekében, hogy egyes országokban nincs hatékony keret a 101. és 102. cikk megsértése sértettjeinek kártalanítására, az Európai Bizottság egységes szabályok megállapítását javasolja az alábbiakra vonatkozóan:
|
2.2 A közlemény
2.2.1 |
A szöveg megállapítja, hogy az EUMSZ 101. és 102. cikke imperatív rendelkezéseket tartalmaz, melyek célja a torzulásoktól mentes belső piaci verseny biztosítása, és amelyek jogokat és kötelezettségeket állapítanak meg azon vállalkozásokra vagy fogyasztókra vonatkozóan, akik az Európai Unió Alapjogi Chartájának védelme alatt állnak. |
2.2.2 |
Ezt követően a közlemény azzal foglalkozik, hogy a versenyjogi ügyekben nehéz számszerűsíteni a kárt, és hogy ez a feladat a nemzeti bíróságokra hárul, amelyek azonban támaszkodhatnak az Európai Bizottság szolgálatai által kidolgozott gyakorlati útmutatóra. |
2.2.3 |
Az irányelvjavaslat kiegészítése érdekében az Európai Bizottság a kár számszerűsítésére vonatkozó gyakorlati útmutatót csatolt a közleményhez. |
2.2.4 |
Ez a teljes egészében tájékoztató jellegű útmutató nem köti a nemzeti bírót vagy a feleket. Célja, hogy tájékoztassa a nemzeti bíróságokat és a feleket a kár számszerűsítéséhez alkalmazható módszerekről és technikákról. |
3. Általános észrevételek az irányelvjavaslattal kapcsolatban
3.1 |
Az EK trösztellenes szabályainak megsértésén alapuló kártérítési keresetekről szóló fehér könyvre vonatkozó véleményében az EGSZB hangsúlyozta, hogy intézkedéseket kell hozni azon jogi feltételek javítása érdekében, amelyek mellett a trösztellenes jogszabályok megsértésének sértettjei érvényesíthetik az elszenvedett kár megtérítésére vonatkozó jogukat. Ezért kedvezően fogadja a javaslatot, amely elő fogja segíteni az észlelt akadályok elhárítását. |
3.2 |
Véleménye szerint a kártérítési keresetnek ki kell egészítenie a hatóságok és a nemzeti versenyhatóságok tevékenységét, és visszatartó jellege következtében pozitív hatást fog gyakorolni. |
3.3 |
Véleménye szerint a kártérítési kereset alapvető jog a sértettek számára, akik lehetnek fogyasztók és/vagy vállalkozások, és a versenyellenes gyakorlatok következtében elszenvedett teljes kár megtérítését kell eredményeznie. |
3.4 |
2001 óta ugyanis többször is megerősítést nyert, hogy bármely személynek joga van az elszenvedett károkért kártérítést követelni: az Európai Unió Bírósága megállapította, hogy bárki követelheti az ilyen károk megtérítését (3). Ezenfelül az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke kimondja, hogy mindenkinek, akinek az Unió joga által biztosított jogait megsértették, joga van a hatékony jogorvoslathoz. |
3.5 |
Az EGSZB az Európai Bizottsághoz hasonlóan úgy véli, hogy az engedékenységi programok számos jogsértés felderítéséhez hozzájárulnak, és véleménye szerint a vállalkozásokat nem szabad elrettenteni az együttműködéstől. Ugyanakkor úgy gondolja, hogy az engedékenységi programok nem védhetik korlátlanul a vállalkozásokat, és nem akadályozhatják az áldozatok kártérítéshez való jogát. |
3.6 |
Tudomásul vette, hogy az irányelvjavaslatot egy ajánlás egészíti ki, amely kollektív jogorvoslati mechanizmusok kialakítására ösztönzi a tagállamokat annak érdekében, hogy jogalanyaiknak biztosítsák az igazságszolgáltatáshoz való tényleges jogot. Az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a javaslat nem foglalkozik a kollektív kereset bevezetésével, amely az egyetlen olyan mechanizmus, amely lehetővé teszi a jogorvoslat teljes körű érvényesülésének biztosítását, valamint amiatt, hogy a kollektív jogorvoslathoz való hozzáférés kérdése egy ajánlásban szerepel, amely nem rendelkezik jogi kötőerővel. Az EGSZB ezért arra kéri az Európai Bizottságot, hogy alkosson jogszabályt ebben a kérdésben. |
3.7 |
Végül az EGSZB egyetért az Európai Bizottságnak a kárfelmérés nehézségével kapcsolatos elemzésével. Véleménye szerint a közleményhez csatolt „gyakorlati útmutató”-ban szereplő iránymutatások hasznos segítséget nyújthatnak a bíróságoknak és a feleknek, miközben a meglévő nemzeti szabályok tekintetében megőrzik a nemzeti bíró függetlenségét. |
4. Konkrét észrevételek az irányelvjavaslattal kapcsolatban
4.1 A bizonyítékokhoz való hozzáférés
4.1.1 |
Az EGSZB véleménye szerint a bizonyítékokhoz való hozzáférés az ügyek kivizsgálásának lehetővé tétele szempontjából alapvető kérdésnek minősül. |
4.1.2 |
Úgy véli továbbá, hogy gondoskodni kell a bizonyítékokhoz való hozzáférésről annak érdekében, hogy a sértettek megszerezhessék azokat a releváns információkat, amelyekre a kártérítési keresetükhöz szükségük van. |
4.1.3 |
Úgy véli azonban, hogy a hozzáférést a bíróságok ellenőrzése alatt kell tartani, és hogy a felek jogainak védelme érdekében a bizonyítékokat arányosan kell felfedni. |
4.1.4 |
A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló 2004/48/EK irányelv (4) mintájára az irányelvjavaslat meghatározza a bizonyítékok ismertetésének keretét, és garantálja, hogy valamennyi tagállam biztosítsa a hatékony hozzáférésnek egy minimális szintjét azon bizonyítékokat illetően, amelyekre a felpereseknek és/vagy alpereseknek szükségük van a kártérítési keresetük és/vagy a kapcsolódó ellenkérelem alátámasztásához. |
4.1.5 |
Ez a keret csökkenti azt a jogbizonytalanságot, amelyet a Pfeiderer-ítélet (5) keltett, amely megállapította, hogy az engedékenységi program keretében valamely nemzeti hatóság által szerzett információkhoz való hozzáférésre vonatkozó uniós jogszabályok híján a nemzeti bírónak kell esetről esetre és a nemzeti jog alapján meghatároznia azokat a feltételeket, amelyek értelmében engedélyezni kell vagy el kell utasítani azt, hogy az engedékenységi eljárással kapcsolatos dokumentumokat felfedjék a versenyjogi jogsértés sértettjei előtt. |
4.1.6 |
Végül az irányelvjavaslat 6. cikke teljes védelmet biztosít az engedékenységre vonatkozó társasági nyilatkozatok és a vitarendezési beadványok számára. |
4.1.7 |
Az eljárás lezárásáig ideiglenes védelemről is rendelkezik azon dokumentumok tekintetében, amelyeket a felek kifejezetten a közjogi jogérvényesítést szolgáló eljárások céljából készítettek (pl. a felek válaszai a versenyhatóság információkéréseire, kifogásközlés). |
4.1.8 |
Az EGSZB támogatja, hogy a bizonyítékok figyelmen kívül hagyását, ismertetésének elutasítását vagy megsemmisítését ténylegesen, arányosan és visszatartó módon szankcionálják. |
4.1.9 |
Az említett cselekmények közelebbről olyan vállalkozásokra vonatkoznak, amelyek félként vettek részt a versenyhatóság által a kártérítési kereset alapjául szolgáló magatartással kapcsolatban indított eljárásban (objektív tényező), és/vagy amelyek tudták vagy ésszerűen tudniuk kellett volna, hogy a nemzeti bíróság előtt kártérítési kereset benyújtására került sor vagy fog sor kerülni. |
4.2 A nemzeti határozatok hatálya: Az EGSZB támogatja az arra irányuló rendelkezést, hogy a valamely nemzeti versenyhatóság vagy felülvizsgáló bíróság által hozott jogerős határozatot a kártérítési kereset iránti kérelemmel megkeresett bíróságok ne vonhassák kétségbe.
4.3 Elévülési idők
4.3.1 |
Az EGSZB véleménye szerint a sértettek jogainak védelme érdekében az elévülési idők kiszámításával kapcsolatos szabályokat feltétlenül rögzíteni kell. |
4.3.2 |
Támogatja az Európai Bizottságnak az elévülés kezdőpontjával kapcsolatos javaslatait, amelyek átveszik az EGSZB által a fehér könyvről szóló véleményében megfogalmazott ajánlásokat, valamint támogatja az elévülési idők nyugvására vonatkozó rendelkezéseket abban az esetben, ha valamelyik nemzeti versenyhatóságnál indítanak eljárást. Ezek a rendelkezések ugyanis biztosítják a sértettek számára a hatékony jogorvoslathoz való jogot. Ugyanakkor úgy véli, hogy a nyugvás határidejét a jogsértést megállapító határozat jogerőre emelkedésének időpontjától számított 2 évre lehetne emelni. |
4.4 Felelősség
4.4.1 |
Az EGSZB tudomásul vette az egyetemes felelősség elvét, amely nem vonható kétségbe. |
4.4.2 |
Kételyei merültek fel az arra esetre meghatározott részletes szabályokkal kapcsolatban, amikor az egyik vállalkozás engedékenységi programban vett részt, elsősorban azzal kapcsolatban, hogy nehezen bizonyítható, nehezen állapítható meg az egyes vállalkozások felelőssége, és pénzügyi kapacitásaikra való tekintettel nehezen értékelhető a részvételük. |
4.5 Az árnövelés továbbhárítása
4.5.1 |
Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság a csalárd gyakorlatok miatti árnövelés továbbhárítására vonatkozó rendelkezéseket határozott meg az irányelvjavaslatban. Elengedhetetlennek tartja ugyanis, hogy elkerülhetők legyenek az olyan helyzetek, amelyek jogtalan gazdagodást vonhatnak maguk után. |
4.5.2 |
Úgy véli, hogy a közvetett vásárlókra vonatkozó 13. cikk vélelme fontos eszköz annak biztosítására, hogy a kompenzációt valóban a kárt elszenvedő személy kapja, és jelentős mértékben javítja a fogyasztók és a kisvállalkozások lehetőségeit arra, hogy az elszenvedett kárért kártérítést kapjanak. |
4.5.3 |
Az EGSZB támogatja a 2. cikkben meghatározott és a 14. cikkben újra megemlített teljes kártérítés elvét. |
4.6 A kár számszerűsítése
4.6.1 |
Az EGSZB létrehozott kartell esetén támogatja a kár bekövetkezésére vonatkozó vélelem elvét, mivel az ilyen vélelem elhárítja a kártérítési keresetek egyik akadályát, miközben megvédi a jogsértő vállalkozás jogait, amely vitathatja ezt a vélelmet. |
4.6.2 |
Véleménye szerint a bizonyítási eszközök egyszerűbbé tétele valószínűleg elegendő ahhoz, hogy ne akadályozza a kártérítési kereseteket, tekintettel arra, hogy a versennyel kapcsolatban mindig nehéz a bizonyítás. |
4.6.3 |
Az EGSZB támogatja a közleményhez csatolt „gyakorlati útmutatót”, mivel az elsősorban a feleknek nyújt egyfajta biztonságot a kártérítések összegének megállapításához. |
4.7 Konszenzusos vitarendezés
4.7.1 |
Az EGSZB tudomásul veszi az Európai Bizottságnak a konszenzusos vitarendezések fontosságával kapcsolatos elemzését. Ezek a vitarendezések lehetővé teszik, hogy a felek kevesebb költség mellett találjanak igazságos megoldást, és jónak tartja az elévülési idők nyugvásával kapcsolatban javasolt rendelkezéseket, valamint azt, hogy a konszenzusos vitarendezés jó hatást fog gyakorolni az indított keresetekre, és elő fogja segíteni e rendszerek igénybevételét. |
4.7.2 |
Emlékeztet azonban arra, hogy az ilyen mechanizmusokhoz nyújtott támogatás feltétele az, hogy azok minőségiek, függetlenek és továbbra is szabadon választhatók legyenek, hogy ezáltal soha ne korlátozzák a bírósági jogorvoslatot. |
4.7.3 |
Másfelől az EGSZB, ahogyan azt a fehér könyvre vonatkozó véleményében hangsúlyozta, úgy véli, hogy a jogviták alternatív vitarendezési mechanizmusai csak akkor képezhetnek hiteles megoldást a sértettek számára, ha vannak hatékony bírósági jogorvoslati eszközök, mint például a kollektív kereset. |
4.8 Értékelés: A tanulságok levonása és adott esetben a szükséges intézkedések meghozatala érdekében az EGSZB támogatja az Európai Bizottság értékelési politikáját.
5. Észrevételek a közleménnyel kapcsolatban
5.1 |
A versenyjogi jogsértések azon sértettjei, akik az elszenvedett kár megtérítését követelik, számos akadályba ütközhetnek abból eredően, hogy a kár számszerűsítésére vonatkozó nemzeti szabályok és eljárások különbözőek. |
5.2 |
Nem szabad, hogy a hatékony jogorvoslathoz való jogot a versenyjogi ügyekben egyébként is nehéz kármeghatározást tetéző, aránytalanul nagy akadályok gátolják: lehetetlen ugyanis pontosan meghatározni, hogy a körülmények és a piaci szereplők magatartása hogyan alakult volna, ha a jogsértést nem követik el. Csak megbecsülni lehet egy valószínűsíthető forgatókönyvet. |
5.3 |
Az EGSZB továbbá úgy véli, hogy a gyakorlati útmutató hasznos eszköz lehet a nemzeti bíró számára, akinek függetlenségét tiszteletben tartja a teljes mértékben tájékoztató jellegű és jogilag nem kötelező erejű útmutató. |
5.4 |
Minden körülmények között az alkalmazandó jog határozza meg, hogy az adott ügy különleges körülményeire való tekintettel a kár számszerűsítésének mely módszerét alkalmazzák. |
5.5 |
A bírónak ezenfelül figyelembe kell vennie a rendelkezésre álló adatokat, a költségek és az idő szempontjából rendelkezésére álló forrásokat, és értékelnie kell azt, hogy azok arányban állnak-e a sértett által benyújtott kártérítési kérelem értékével. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL L 201., 2013.7.26., 60. o.
(2) A 2005-ös zöld könyvről és a 2008-as fehér könyvről tartott konzultációk.
(3) C-453/99. sz., Courage kontra Créhan ügy, valamint a C-295–298/04. sz., Manfredi, Cannito, Tricarico és Murgolo egyesített ügyek.
(4) HL L 195., 2004.6.2., 16. o.
(5) C-360/09. sz. ügy.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/88 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a Copernicus program létrehozásáról és a 911/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről
(COM(2013) 312 final – 2013/0164 (COD))
2014/C 67/17
Előadó: Edgardo Maria IOZIA
2013. július 1-jén az Európai Parlament és 2013. szeptember 6-án a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a Copernicus program létrehozásáról és a 911/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről
COM(2013) 312 final – 2013/0164 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16-17-én tartott 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 144 szavazattal 1 ellenében, 3 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli a Copernicus program létrehozásáról és a 911/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatot, még ha ez a programra vonatkozóan 2011-ben megállapított optimális ütemtervhez képest egy év késéssel született is meg. |
1.2 |
Az EGSZB különösen üdvözli, hogy mind a tagállamok, mind az Európai Parlament elfogadták az immár Copernicusra átkeresztelt GMES-program finanszírozásának a többéves pénzügyi keretbe való beillesztésére vonatkozó határozott álláspontot, lehetővé téve ezáltal a program hatékony megvalósítását, noha a programra fordítható összeg az előzetesen tervezettnél jó 2 milliárd euróval kevesebb. Ez a csökkentés a program egészét veszélybe sodorhatja. Az Európai Bizottság rugalmasságot mutatott a tekintetben, hogy ennyire radikálisan megváltoztassa saját meggyőződését. |
1.3 |
Az EGSZB megerősíti, hogy határozottan és meggyőződéssel támogatja az Európai Unió űrprogramjait, például a Horizont 2020 keretprogramon belül a Galileo és a Copernicus kiemelt programokat, amelyek meghatározzák az innovációs kapacitást és a technológiai fejlődést, miközben lehetővé teszik, hogy az európai űripar megőrizze elsőségét nemzetközi versenytársaival szemben, valamint hozzájárulnak a tudáshoz és a kutatáshoz kapcsolódó minőségi foglalkoztatás fejlesztéséhez kedvező környezet kialakításához. |
1.4 |
Az EGSZB – az első Sentinel műholdak útnak indítása előtt néhány hónappal – javasolja az Európai Bizottságnak, hogy határozza meg egyértelműen a Copernicus program irányítását, mivel az jelenleg nehezen értelmezhető. Az EGSZB véleménye szerint az európai űrpolitika két legfőbb szereplőjének, az Európai Űrügynökségnek (ESA) és a Meteorológiai Műholdak Hasznosítása Európai Szervezetének (EUMETSAT) egyértelműen részt kell vennie az űr- és meteorológiai programok irányítási folyamatában, valamint a program egészének irányításában. Ez nem derül ki egyértelműen az Európai Bizottság javaslatának preambulumbekezdéseiből. A rendeletre irányuló javaslat 12. cikke (4) és (5) bekezdését módosítani kell: a feltételes módot (ruházhatja) kijelentő módra (ruházza) kell cserélni. |
1.5 |
Az EGSZB, mint korábban többször is, aggodalmának ad hangot a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alkalmazásával kapcsolatban, mivel az nem tükrözi az EUMSZ arra vonatkozó rendelkezéseit, hogy a felhatalmazás korlátozott ideig és nem alapvető tevékenységek vonatkozásában gyakorolható. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat oly módon kell részletezni, hogy az világos kereteket teremtsen valamennyi érdekelt fél számára. |
1.6 |
Az EGSZB javasolja, hogy részletesen dolgozzák ki azokat a beszerzési szabályokat, amelyek meghatározzák, hogy az üzleti szféra milyen feltételekkel vehet részt a Copernicus program tervezett tevékenységeiben. E szabályoknak – a kisvállalkozói intézkedéscsomag (Small Business Act, SBA) szerinti kötelezettségek és az egységes piaci intézkedéscsomagban (Single Market Act, SMA) előre jelzett belső piaci fejlődés alapján – kellőképpen figyelembe kell venniük a kis- és középvállalkozásokat. Rendkívül fontos egy egyértelmű és stabil szabályozási keret a magánberuházások számára. |
1.7 |
Az EGSZB egyetért azzal, hogy a Copernicus programból értékes gazdasági potenciál bontakozhat ki, és hogy a program egybevág az Európa 2020 stratégia célkitűzéseivel, valamint reméli, hogy a szóban forgó rendeletet mielőbb elfogadják, és így a többéves pénzügyi keretben szereplő tevékenységek 2014 januárjától elindulhatnak. Az EGSZB szeretné, ha jelentősen növelnék a Copernicus program kereskedelmi alkalmazásaira (downstreaming) irányuló támogatásokat, amelyek célja jelenleg jól meghatározott, az azonban nem világos, milyen eszközöket kellene tartalmaznia a rendeletnek. Ennek meghatározása az Európai Bizottság feladata. |
1.8 |
Az EGSZB alapvetően fontosnak tartja a lehető legtöbb vállalkozás bevonása érdekében egy olyan fórum létrehozását, mely ténylegesen lehetővé teszi a beruházások, a foglalkoztatás és a fejlesztés előmozdítását. Ebben a tekintetben úgy véli, hogy alapvető fontosságú a rendelkezésre bocsátott adatok minden európai szereplő számára szabad és ingyenes elérése, és nyomatékosan támogatja a harmadik országokkal való tárgyalások megkezdését egy abszolút kölcsönösségen alapuló rendszer kialakítása érekében azon országok iparaival, ahol hozzáférhetőek ezek az adatok. Ilyen megállapodások hiányában az EGSZB helyénvalónak tartja egy olyan engedélyezési rendszer bevezetését ezen országok iparágai számára, amely a Copernicus program leglényegesebb adataihoz való hozzáférésre korlátozódik. A rendszerhez való szabad hozzáférést az összes fejlődő és bármilyen más ország számára biztosítani kell vészhelyzetben. |
1.9 |
Az EGSZB egyetért azzal, hogy – a jelentős anyagi kötelezettségvállalásra és az adatok érzékenységére tekintettel – az Európai Unió legyen a rendszer tulajdonosa. Megjegyzi, hogy a rendeletre irányuló javaslat nem határozza meg az efféle tulajdon kezelését és átruházását illető jövőbeni módozatokat, költségeket és felelősségi köröket. Kéri, hogy e tekintetben az Európai Bizottság legyen egyértelműbb. |
1.10 |
Az EGSZB nyomatékosan ajánlja az összes európai intézménynek, különösen az Európai Parlamentnek, amelynek már csak kevés munkaülése van hátra a közelgő választások miatti feloszlatásáig, hogy gyorsan hagyják jóvá a rendeletet, elfogadva a javasolt javításokat, ezáltal pedig a Copernicus program folytatását. Valós a veszélye annak, hogy megszűnik a program finanszírozása, ha időben nem hagyják jóvá. |
2. Bevezetés
2.1 |
A szóban forgó rendelet teremti meg az európai Föld-megfigyelési program, a GMES (globális környezetvédelmi és biztonsági megfigyelés) irányításának és finanszírozásának megfelelő jogi keretet a program következő, 2014-től kezdődő működési szakaszára. Ennek érdekében hatályon kívül helyezi a program létrehozásáról szóló és 2013 végéig hatályban lévő 911/2010/EU rendeletet. |
2.2 |
A GMES program neve e rendelet értelmében ezentúl hivatalosan is Copernicus program. |
2.3 |
Tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, és különösen annak 189. cikkére, az Európai Parlament és a Tanács új rendeletére irányuló javaslat a következőkre vonatkozik:
|
2.4 |
Amint azt a javaslat is összefoglalja, a „Copernicus a következő hat szolgáltatásra tagolódik: tenger-, légkör-, szárazföld- és éghajlat-megfigyelés, valamint a katasztrófaelhárítás és a biztonság támogatása. A Copernicus műholdaktól és lokális érzékelőktől, például bójáktól, hőlégballonoktól vagy levegőérzékelőktől származó adatok felhasználásával nyújt időszerű és megbízható, többletértéket képviselő információkat és előrejelzést többek között a mezőgazdaság és a halászat, a földhasználat és a várostervezés, az erdőtüzek elleni küzdelem, a katasztrófaelhárítás, a tengeri szállítás vagy a légszennyezés-megfigyelés támogatásához. A Copernicus ezenkívül hozzájárul a gazdasági stabilitáshoz és növekedéshez azáltal, hogy a Copernicus megfigyelési adat- és információs termékekhez való teljes körű és nyílt hozzáférés révén számos különböző ágazatban előmozdítja a kereskedelmi alkalmazásokat (az úgynevezett downstream szolgáltatásokat). A Copernicus az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó Európa 2020 stratégia keretében megvalósítandó programok egyike, amelyet tekintettel annak az uniós szakpolitikák széles körében érvényesülő előnyeire, belefoglaltak az Európa 2020 stratégia iparpolitikai kezdeményezésébe.” |
2.5 |
Az űrinfrastruktúra finanszírozása eddig mintegy 3,2 milliárd euróba került, amely összeg nagy részét az ESA (több mint 60 %) és más uniós alapok (kb. 30 %) biztosították a 7. keretprogram (FP7) égisze alatt. |
2.6 |
A működési szakasz finanszírozása, amely magában foglalja mind az adatok hasznosítását, mind az űrinfrastruktúra megújítását, a felmerülő költségek mértéke miatt nem terhelheti az egyes tagállamokat. Az Európai Unió ezért e rendelet értelmében felelősséget vállal a Copernicus/GMES program működési szakaszáért és annak (2011. évi árakon) 3 786 millió euró összegű finanszírozásáért. |
2.7 |
„Az Európa 2020 stratégia költségvetése” című közleményében (COM(2011) 500 final, 2011. június 29.) az Európai Bizottság javasolta, hogy a GMES finanszírozása a 2014-2020-ra vonatkozó többéves pénzügyi kereten kívül történjen. |
2.8 |
Az EGSZB korábban is hangot adott annak, hogy határozottan ellenzi az Európai Bizottságnak ezt a javaslatát, vagyis hogy a GMES program fejlesztéséhez és kiteljesítéséhez szükséges finanszírozást külső, azaz ad hoc alapban kezeljék. (1) |
2.9 |
Ezért ezt a külső finanszírozásra vonatkozó első javaslatot az Európai Parlament a 2012. február 16-i P7_TA(2012)0062 állásfoglalásával visszaküldte. Az Európai Tanácsnak a többéves pénzügyi keretről szóló, 2013. február 7–8-i következtetéseiben az szerepel, hogy a program finanszírozására az 1a. alfejezet keretében, (2011. évi árakon) legfeljebb 3 786 millió euró maximális kötelezettségvállalással kerül sor, amelyet a többéves pénzügyi keretről szóló rendelet fog megállapítani. |
2.10 |
A nemzeti űrügynökségek is rendelkeznek saját Föld-megfigyelő rendszerekkel. Az Európai Bizottság javaslatában megjegyzi, hogy ezek azonban a környezetvédelmi megfigyelés terén folytatott fenntartható operatív programok finanszírozása tekintetében nem találtak módot az együttműködésre. Az ilyen jellegű folyamatos megfigyelés iránti igény már-már kritikus, mivel a hatóságok egyre nagyobb politikai nyomás alatt állnak, hogy a környezetvédelem, a biztonság és az éghajlatváltozás területén megalapozott döntéseket hozzanak, valamint mivel be kell tartaniuk a nemzetközi megállapodásokat. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
A Copernicus/GMES űrinfrastruktúra, amelyet 2005-től kezdve napjainkig az ESA fejleszt, közel 2 milliárd euró független finanszírozásban részesült, és további kb. 1 milliárd euró támogatást kapott a 7. keretprogram „Űrkutatás” témájához rendelt uniós forrásokból és a kezdeti működést finanszírozó alapokból, így összesen mintegy 3,2 milliárd euró kiadást jelent máig, illetve a tervek szerint 2013 végéig. |
3.2 |
Az Európai Bizottság a (17) preambulumbekezdésben megállapítja, hogy a program partnerségi vonatkozására tekintettel a program végrehajtásával a megfelelő műszaki és szakmai kapacitással rendelkező szervezeteket kell megbízni, amelyek közül néhányat a (18) preambulumbekezdésben meg is említ. Ezért a működési szakasz sikere érdekében az e rendelet alapján létrehozandó irányítási megállapodásban figyelembe kell venni az európai műholdágazatban jelenlévő valós kapacitásokat és ezek adatainak hasznosítását. Az Európai Bizottság azonban a (18) preambulumbekezdésben elmulasztja megnevezni az európai műholdak terén tervezési, működési és irányítási kapacitással rendelkező két legfőbb szereplőt, az Európai Űrügynökséget (ESA) és a Meteorológiai Műholdak Hasznosításának Európai Szervezetét (EUMETSAT). |
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
Az űrkutatás területén néhány európai állam két nagy szervezetbe, az Európai Űrügynökségbe (ESA) és a Meteorológiai Műholdak Hasznosításának Európai Szervezetébe (EUMETSAT) tömörült. Az ESA – amelynek éves költségvetése több mint 4 milliárd euró, személyzete pedig meghaladja a 2 250 főt (2011) – számos fontos környezeti műholdat (ERS, Envisat, Cryosat, SMOS, GOCE, SWARM) fejlesztett és működtetett, és ez az ügynökség fejlesztette a Meteosat, a második generációs Meteosat (Meteosat Second Generation) és a Met-OP európai meteorológiai műholdakat is. Az ESA ezenkívül harmadik felek kutatási eredményeinek hosszú sorát (third party missions) is archiválja és terjeszti. Az EUMETSAT, a Meteorológiai Műholdak Hasznosításának Európai Szervezete – amelynek éves költségvetése közel 300 millió euró, személyzete pedig 280 fő (2011) – kifejezetten a meteorológiai adatok feldolgozásával és terjesztésével foglalkozik. |
4.2 |
Az európai űrpolitika e két nagy szervezet mellett az Európai Unió más ügynökségeit is érinti. Ezeket az alábbi táblázat tartalmazza (2):
|
4.3 |
A fentebb jelzett számadatok összefoglalják, milyen operatív kapacitással rendelkeznek a műholdak területén az Európai Unió ügynökségei, az ESA és az EUMETSAT. Az Európai Bizottságnak a programhoz szükséges feltételek kapcsán minden rendelkezésre álló forrást és szakértelmet figyelembe kell vennie. |
4.4 |
A (18) preambulumbekezdésben az ESA és az EUMETSAT nem szerepel kifejezetten a Copernicus programot végrehajtó szereplők között. Ezen intézményeket bele kell foglalni a szövegbe, tekintettel annak 11. cikkére. |
4.5 |
A rendeletre irányuló javaslat 12. cikke (4) és (5) bekezdését módosítani kell: a feltételes módot (ruházhatja) kijelentő módra (ruházza) kell cserélni. |
4.6 |
Az Európai Bizottság a 2. cikk (1) b) és (4) b) pontjában a Copernicus program legfőbb célkitűzései között említi a gazdasági növekedési és a foglalkoztatási célkitűzéseket. |
4.7 |
Az EGSZB egyetért ezzel, ugyanakkor kéri, hogy dolgozzanak ki konkrét és megfelelő kezdeményezéseket annak érdekében, hogy mindez megvalósulhasson. Vonatkozik ez különösen azokra a meghozandó intézkedésekre (downstreaming), amelyek meghatározzák a produktív tevékenységek hozzáadott értékét. A terjesztési tevékenység, a rendszer által szolgáltatott adatok lehetséges alkalmazásai fejlesztésének ösztönzése és a Copernicus programban rejlő lehetőségek széles körben való tudatosítása mind olyan alapvetően fontos tevékenységek, amelyeket bele kell foglalni a rendeletbe, és kifejezetten hivatkozni kell arra is, milyen intézkedéseket kell hozni az említett célkitűzések megvalósítása érdekében. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 299., 2012.10.14., 72 o.
(2) Forrás: PACT-European Affairs.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/92 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Gyógyszerügynökség számára az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek tekintetében végzett farmakovigilanciai tevékenységekért fizetendő díjakról
(COM(2013) 472 final – 2013/0222 (COD))
2014/C 67/18
Előadó: Renate HEINISCH
2013. július 12-én a Tanács, július 1-jén pedig az Európai Parlament úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. és 168. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Gyógyszerügynökség számára az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek tekintetében végzett farmakovigilanciai tevékenységekért fizetendő díjakról
COM(2013) 472 final – 2013/0222 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 144 szavazattal 1 ellenében, 7 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) üdvözli az Európai Bizottság ajánlását, amely jelentős mértékben hozzájárul ahhoz, hogy a gyógyszerek egyre biztonságosabbak, az értékelési folyamatok pedig átláthatóbbak legyenek. Határozottan méltányolja, hogy az európai bizottsági dokumentum első tervezetét több ponton – így a kkv-ra irányuló külön rendelkezések tekintetében is – javították. |
1.2 |
Az EGSZB üdvözli azt az elvet, hogy a forgalombahozatali engedély jogosultjaira nem szabható ki kettős díj ugyanazért a farmakovigilanciai tevékenységért. Kéri, hogy az Európai Bizottság gondoskodjon arról, hogy az új díjak bevezetésével egy időben szüntessék meg az ugyanazért a tevékenységért nemzeti szinten felszámolt díjakat. |
1.3 |
Az EGSZB üdvözli az időszakos gyógyszerbiztonsági jelentések (PSUR) és az engedélyezés utáni gyógyszerbiztonsági vizsgálatok (PASS) értékelésére vonatkozó európai bizottsági javaslatokat. Kéri azonban, hogy az Európai Bizottság csökkentse még tovább a jól ismert biztonságossági profillal rendelkező gyógyszerek díját. |
1.4 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a farmakovigilanciai adatokon (beterjesztéseken) alapuló, uniós léptékű értékelési eljárások feldolgozása magas szintű feladat, amelyet nem tanácsos kizárólag a forgalombahozatali engedély jogosultjaira kiszabott díjak révén finanszírozni. Az ilyen jellegű értékelési eljárások lefolytatása mind nemzeti, mind uniós szinten fontos feladatot jelent az illetékes hatóságok számára, melyet az EGSZB szerint – az értékelés függetlenségének biztosítása érdekében is – az Európai Unió forrásaiból kellene finanszírozni. |
1.5 |
Az EGSZB üdvözli azt a javaslatot, hogy az Európai Gyógyszerügynökség az elvégzett farmakovigilanciai tevékenységekért éves átalánydíjat vessen ki a forgalombahozatali engedély jogosultjaira. Az EGSZB megállapítja ugyanakkor, hogy farmakovigilanciai tevékenységek egyelőre még nem vagy csak korlátozottan állnak rendelkezésre. Ezért az EGSZB javasolja, hogy az átalánydíjat függesszék fel addig, amíg rendelkezésre nem állnak az említett szolgáltatások. |
1.6 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy az esedékes díjösszeget minél igazságosabban osszák el az érintett forgalombahozatali engedély jogosultjai között. Az EGSZB szerint újra kellene gondolni a „díjazási egységekkel” kapcsolatban javasolt megközelítést. |
2. Bevezetés
2.1 |
A „jó egészség” megőrzése vagy helyreállítása a legtöbb polgár számára igen fontos, sokuknak egyenesen a legfontosabb érték. |
2.2 |
Ahogy az egészségügyi dolgozóktól kapott tanácsok és kezelések, úgy a gyógyszerek is alapvetően fontosak az egészség megőrzéséhez és helyreállításához. A betegek mint az Európai Unió polgárai joggal várják el, hogy minden tagállamban hatásos és biztonságos gyógyszerekkel alátámasztott, optimális ellátásban legyen részük. A gyógyszerekkel kapcsolatos szabályozásokban mindig a beteg érdekeit kell a középpontba helyezni. |
2.3 |
A gyógyszerek alkalmazásakor amennyire csak lehet, ki kell zárni vagy a minimálisra kell csökkenteni a kockázatokat – az első helyen a biztonság kell hogy álljon. Ehhez nélkülözhetetlen az engedélyezés előtti alapos vizsgálat, de az engedélyezés utáni szakaszban végzett folyamatos ellenőrzés is. E farmakovigilanciának nevezett tevékenységért minden érintett fél felelős. Gondolhatunk itt a gyógyszerek forgalombahozatali engedélyének jogosultjaira csakúgy mint az egészségügyi dolgozókra vagy a betegekre, de az illetékes tagállami hatóságokra és az Európai Unióra is. |
2.4 |
A betegek a több tagállamban is engedélyezett gyógyszerekkel kapcsolatban Európa-szerte egységes, tudományosan megalapozott döntéseket várnak, amelyekről egységesen és érthető nyelven tájékoztatják őket. A tudományos értékelés összehangolását és az egységes tájékoztatást illetően központi szerep hárul az Európai Gyógyszerügynökségre és annak szakmai testületeire. |
2.5 |
E fontos feladatok ellátásához az Európai Gyógyszerügynökségnek megfelelő finanszírozásra van szüksége. Számos farmakovigilanciával kapcsolatos tevékenységért az Ügynökség eddig nem számíthatott fel díjakat. Az európai bizottsági javaslat most megteremti ennek lehetőségét. |
2.6 |
Az új díjköteles tételek megállapításakor ügyelni kell arra, hogy a gyógyszergyártók megfelelő pénzügyi hozzájárulást fizessenek az általuk kezdeményezett szolgáltatásokért. |
2.7 |
A gyógyszergyártói hozzájárulást úgy kell kialakítani, hogy a betegek számára továbbra is minden gyógyszer rendelkezésre álljon az Európai Unióban, tehát a díjszabás ne veszélyeztesse gazdasági okokból a termékek forgalmazását, következésképpen a betegek megfelelő kezelését. |
2.8 |
A betegek elvárják, hogy a farmakovigilanciai adatokon alapuló, egész Unióra kiterjedő értékelési eljárások kizárólag a tudományos szempontokat vegyék figyelembe, és függetlenek legyenek a gyógyszergyártói díjaktól. |
3. Háttér
3.1 |
Korábbi véleményeiben az EGSZB már több ízben kiemelte, mennyire fontos, hogy Európában versenyképes és innovatív gyógyszeripar működjön. Az elmúlt 50 évben ez az ágazat a technológiailag legfejlettebb és leginkább innovatív modern iparágak közé tartozott. Ma is Európa-szerte több százezer jórészt magasan képzett szakembernek ad munkát, és komoly értéket teremt. |
3.2 |
A gyógyszerek pozitív hatása mellett azonban nem kívánt mellékhatások is jelentkezhetnek, melyek hátterében az áll, hogy a gyógyszereket nem megfelelően veszik be vagy írják elő, de az is előfordulhat, hogy más célokra alkalmazzák és/vagy túladagolják őket. |
3.3 |
A gyógyszerekkel kapcsolatos munka ezért komoly felelősséggel jár és kiemelt figyelmet érdemel, hiszen a polgárok egészségének szavatolásáról van szó – különösen, ha arra gondolunk, hogy az új gyógyszerek számos mellékhatása gyakran csak az engedélyezés és az ennek megfelelő forgalmazás után állapítható meg. |
3.4 |
A 2001/83/EK irányelv és a 726/2004/EK rendelet 2010. december 15-én közzétett módosítása révén az Európai Gyógyszerügynökséget új feladatokkal bízták meg a farmakovigilanciával kapcsolatban. Ezek közé tartoznak az egész Unióra kiterjedő farmakovigilanciai eljárások, a szakirodalomban előforduló esetek figyelemmel kísérése, az informatikai eszközök fejlesztése és a közvélemény nagyobb fokú tájékoztatása. Ezenkívül a farmakovigilanciai jogszabályok rögzítik, hogy az Ügynökség a forgalombahozatali engedély jogosultjaira kiszabott díjakból finanszírozhatja ezeket a tevékenységeket. Ezért új díjkategóriákat kell létrehozni az Ügynökség új és speciális feladatainak a fedezésére. |
3.5 |
E tevékenységek finanszírozása érdekében a felülvizsgált farmakovigilanciai jogszabályok a forgalombahozatali engedély jogosultjainak felszámítandó díjakról rendelkeznek. Ezek a díjak az uniós szinten, különösen az uniós léptékű értékelési eljárás keretében végrehajtott farmakovigilanciai tevékenységekkel kapcsolatosak. Az említett eljárások tartalmazzák a tagállamok nemzeti illetékes hatóságainak előadói által végzett tudományos értékelési tevékenységet. Ezért ezeknek a díjaknak nem célja a nemzeti illetékes hatóságok által tagállami szinten végrehajtott farmakovigilanciai tevékenységek költségeinek a fedezése. A tagállamok ennek megfelelően továbbra is kiszabhatnak díjakat a nemzeti szinten végrehajtott tevékenységek céljára, amelyek azonban nem állhatnak átfedésben a jogszabályjavaslatban meghatározott díjakkal. |
4. Fogalommeghatározások
4.1 |
Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) meghatározása szerint a farmakovigilancia fogalma az alábbiakat foglalja magában: a gyógyszerekkel járó kockázatok vizsgálata és elhárítása, olyan tevékenységek, amelyek a gyógyszerekkel kapcsolatos nem kívánt hatások vagy más gondok feltárását, értékelését, megértését és megelőzését szolgálják, kockázatkezelés, a helytelen terápiák megelőzése, gyógyszerekkel kapcsolatos tájékoztatás, valamint az ésszerű gyógyszeres terápia támogatása. |
4.2 |
A mellékhatás, illetve a nem kívánt gyógyszerhatás fogalom az adott gyógyszerrel folytatott kezelés nem kívánt negatív hatásaira utal. |
4.3 |
Az időszakos gyógyszerbiztonsági jelentés – angolul: Periodic Safety Update Report (PSUR) – az egy vagy több gyógyszer előnyeiről és kockázatairól szóló, egy hosszabb időszakot, általában három évet átfogó adatok gyűjteménye, melyet a gyógyszerek forgalombahozatali engedélyének jogosultja kell hogy benyújtson azon országok illetékes hatóságainál, amelyekre az engedély érvényes. |
4.4 |
A farmakovigilanciai adatok (beterjesztések) uniós léptékű értékelési eljárása egy európai szintű szabályozási eljárás, melynek célja a gyógyszerek engedélyezésével kapcsolatos különféle tudományos álláspontok vagy kétségek egyeztetése. |
4.5 |
Az engedélyezés utáni gyógyszerbiztonsági vizsgálat (Post-Authorisation Safety Study - PASS) egy, a gyógyszerbiztonságot szolgáló tudományos tanulmány, melyet vagy a forgalombahozatali engedély jogosultja kezdeményez önkéntesen, vagy pedig az illetékes hatóság hajt végre a gyógyszer engedélyezése után. E tanulmányok legfontosabb céljai a következők: már ismert mellékhatások gyakoriságának feltárása hétköznapi körülmények között, olyan ritka, eddig ismeretlen mellékhatások azonosítása, amelyeket a klinikai vizsgálatokban az alacsony esetszám miatt nem fedeztek fel, illetve lehetséges kockázatok vizsgálata napi alkalmazás esetén bizonyos betegcsoportokban (például nagyon idős emberek, várandósak, korlátozott májműködésű betegek stb. körében). |
4.6 |
Az EudraVigilance (European Union Drug Regulating Authorities Pharmacovigilance) egy olyan információs hálózatnak és irányítási rendszernek a neve, amely az Európai Gyógyszerügynökség központi szolgálataként működik azzal a céllal, hogy az Európai Gazdasági Térségben biztonságos legyen a gyógyszerhasználat. Az EudraVigilance mindenekelőtt az adott gyógyszer engedélyezése előtt és után jelentkező mellékhatásokról (köztük a gyanús esetekről) szóló beszámolók elektronikus megosztását, rendszerbe gyűjtését, illetve a gyógyszerekkel járó kockázatok korai felismerését és a megfelelő kockázatminimalizáló intézkedéseket támogatja. |
4.7 |
Az Extended EudraVigilance Medicinal Product Dictionary (xEVMPD) a 2011 júliusában lezárt gyógyszerjegyzék (EVMPD) bővített változata. A jegyzék tájékoztatást tartalmaz az Európai Gazdasági Térség országaiban engedélyezett összes gyógyszerről. A termékekkel kapcsolatos információk az adott forgalombahozatali engedély jogosultjától származnak, és többek között az alábbiakra vonatkoznak: a termék neve, a forgalombahozatali engedély jogosultja és annak farmakovigilanciai rendszere, az engedélyezés módja és státusza, a gyógyszerforma és a hatáserősség, az alkalmazás módja és területei, valamint a ható- és segédanyagok. Az uniós gyógyszerjegyzéknek 2012. július 2 -ra teljes terjedelmében el kellett volna készülnie, de jelenleg csak korlátozott mértékben használható. |
4.8 |
„Díjazási egységnek” nevezünk a 726/2004/EK rendelet 57. cikke (1) bekezdésének l) pontjában említett adatbázisban (xEVMPD) szereplő, a szóban forgó rendelet 57. cikke (2) bekezdésében említett, az Unióban engedélyezett, emberi felhasználásra szánt összes gyógyszert tartalmazó jegyzékből származó információkon alapuló minden egyes tételt. |
5. Jogalap
5.1 |
A javaslat az EUMSZ 114. cikkére és 168. cikke (4) bekezdésének c) pontjára épül. Alapját a 114. cikk képezi, mivel a gyógyszerekre vonatkozó nemzeti jogszabályok, szabályozási és közigazgatási rendelkezések különbségei általában akadályozzák az Unión belüli kereskedelmet és ezért közvetlenül érintik a belső piac működését. |
5.2 |
A javaslat alapja ezenkívül az EUMSZ 168. cikke (4) bekezdésének c) pontja is, mivel a gyógyszerek minőségére és biztonságára vonatkozó magas szintű követelmények meghatározásának támogatását célozza. |
6. A szubszidiaritás és az arányosság elve
6.1 |
Az Európai Gyógyszerügynökség a 726/2004/EK rendelet alapján létrehozott decentralizált európai ügynökség, és ezért uniós szinten kell döntést hozni a finanszírozásáról és a díjak kiszabásáról. Az új farmakovigilanciai jogszabály képezi az Ügynökség általi farmakovigilanciai díjkiszabás jogalapját. Ezért csak az Unió teheti lehetővé az Ügynökség számára a farmakovigilanciai díjak kiszabását. A szóban forgó rendeletjavaslat csak az uniós szinten, az Ügynökség részvételével végrehajtott farmakovigilanciai tevékenységekre vonatkozik. A nemzeti szinten maradó farmakovigilanciai tevékenységek tekintetében az Unió nem illetékes, és ennek megfelelően a tagállamok továbbra is kiszabhatnak nemzeti díjakat. |
6.2 |
A javaslat az Európai Bizottság szerint megfelel az arányosság elvének, mivel nem lépi túl a kitűzött általános célt, azaz a 2012 júliusa óta alkalmazandó farmakovigilanciai jogszabályok megfelelő végrehajtását lehetővé tevő díjak bevezetésének megvalósításához szükséges mértéket. |
7. Általános megjegyzések
7.1 |
Az EGSZB elismeri a gyógyszereknek a polgárok életminőségére gyakorolt kedvező és jelentős hatását, a gyógyszerek biztonságosabb alkalmazására irányuló kezdeményezéseket pedig – alapvető közegészség-védelmi szerepükre való tekintettel – mindig is támogatta. |
7.2 |
Az EGSZB méltányolja az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítéseit, hogy a 2001/83/EK irányelv és a 726/2004/EK rendelet átdolgozása révén javítsa, illetve – a betegek és a gyógyszergyártók érdekében – egyszerűsítse a farmakovigilancia jogszabályi keretfeltételeit. Ezzel az Európai Bizottság számottevően elősegíti a belső piac megvalósítását és elmélyítését is egy olyan összetett és fontos területen, mint a gyógyszerágazat. |
7.3 |
Az EGSZB továbbra is elismeréssel szól arról a fontos hozzájárulásról, melyet az Európai Gyógyszerügynökség ebben az összefüggésben nyújt mindenekelőtt azáltal, hogy az Európai Unióban összehangolja a gyógyszerek kockázatairól szóló, tudományosan megalapozott és egységes tájékoztatást a betegek számára. |
7.4 |
Az EGSZB támogatja az európai bizottsági javaslatban megfogalmazott szándékot arra, hogy az Európai Gyógyszerügynökség számára tegyék lehetővé megfelelő díjak kivetését a farmakovigilancia terén nyújtott szolgáltatásai ellenében. |
8. Részletes megjegyzések
8.1 |
Ebben az összefüggésben az EGSZB alapvetően üdvözli a 4. és 5. cikkben felsorolt díjköteles tételeket. Mind a 4. cikkben szereplő időszakos gyógyszerbiztonsági jelentések (PSUR), mind pedig az 5. pontban említett, engedélyezés utáni vizsgálatok rendkívül fontos hozzájárulást jelentenek a kockázatok korai felismeréséhez, ezért a betegek szemszögéből nézve feltétlenül üdvözlendők. |
8.2 |
Az EGSZB abból indul ki, hogy a jól ismert biztonságossági profillal rendelkező gyógyszerekhez mind az időszakos gyógyszerbiztonsági jelentések, mind az engedélyezés utáni vizsgálatok keretében kevésbé terjedelmes dokumentációt kell majd benyújtani, mint új, innovatív gyógyszerek esetében. Következésképpen valószínű, hogy az Európai Gyógyszerügynökségnek és az adott jelentések szerzőinek is kevesebb munkájuk lesz e dokumentáció feldolgozásával és vizsgálatával, mint az új, innovatív gyógyszerekre vonatkozó dossziékkal. Az EGSZB kéri, hogy az Európai Bizottság a 4. és 5. cikk szerinti dokumentáció vonatkozásában csökkentse még tovább a jól ismert biztonságossági profillal rendelkező gyógyszerek díját. |
8.3 |
Az EGSZB ugyanakkor nem tartja célravezetőnek az európai bizottsági javaslat 6. cikkében említett, a beterjesztésekre irányuló díjakat. Az EGSZB úgy véli ugyanis, hogy az ilyen értékelési eljárásokat a gyógyszerágazati díjaktól függetlenül és kizárólag a beteg érdekeihez igazodva volna szabad lefolytatni. A pénzügyi terhet az uniós költségvetésnek kellene viselnie. |
8.4 |
Az EGSZB alapvetően üdvözli a 7. cikkben javasolt éves átalánydíjat is. Mindazonáltal abból indul ki, hogy ez a díj csak akkor kerül alkalmazásra, ha az Európai Gyógyszerügynökség hiánytalanul a díjköteles vállalkozások rendelkezésére bocsátja azokat a farmakovigilanciai szolgáltatásokat, amelyeket e díjból finanszíroznak. A díjazási egységgel javasolt összekapcsolást az EGSZB nem tartja célravezetőnek. |
8.5 |
Az EGSZB üdvözli továbbá a kis- és mikrovállalkozások tekintetében javasolt díjcsökkentéseket és díjmentességeket. |
8.6 |
A javasolt éves átalánydíjhoz a gyakorlatban egyelőre csak részben kapcsolható megfelelő ellenszolgáltatás az Európai Gyógyszerügynökség részéről, ezért ez a díj jelenleg még nem teljes mértékben indokolt. Ezért az EGSZB javasolja, hogy az átalánydíjat függesszék fel addig, amíg rendelkezésre nem állnak az említett szolgáltatások. A szolgáltatások rendelkezésre állásának időpontja az Európai Gyógyszerügynökség igazgatótanácsának megerősítése révén állapítható meg az 1235/2010/EU rendelet 24. cikke (2) bekezdésének harmadik mondata értelmében. Ennek megfelelően „[A]z Ügynökség igazgatótanácsa a farmakovigilancia kockázatértékelési bizottság ajánlását figyelembe vevő független ellenőrzési jelentés alapján megerősíti és bejelenti az Eudravigilance adatbázis teljes körű működésének megvalósulását […]”. |
8.7 |
Ami a „díjazási egységet” illeti, a különféle nemzeti sajátosságok miatt előfordulhat például, hogy ugyanaz az engedély egy adott országban különböző nyelveken kerül forgalomba, és ezért ennek az engedélynek a tekintetében több tétel is szerepel az adatbankban. A farmakovigilancia-tevékenységek többségét a hatóanyagok szerint és nem a „díjazási egységek” alapján végzik, és ennek megfelelően kellene fizetni is értük. Ezért az EGSZB javasolja, hogy a díjazási egység egy európai eljárási számra vonatkozzon. A nemzeti engedélyeket nem szabad többszörösen számolni. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/96 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Teljesen elektronizált közbeszerzés a közigazgatás korszerűsítéséért
(COM(2013) 453 final)
2014/C 67/19
Előadó: Paulo BARROS VALE
2013. június 26-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 314. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Teljesen elektronizált közbeszerzés a közigazgatás korszerűsítéséért
COM(2013) 453 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 147 szavazattal 3 ellenében, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak (EGSZB) már korábban (1) is lehetősége nyílt arra, hogy kiálljon a teljesen elektronizált közbeszerzés (2) gyors végrehajtása mellett. Most megismétli, hogy támogatja ennek a – forrásoptimalizációt lehetővé tevő – gyakorlatnak az általánossá válását. |
1.2 |
A teljesen elektronizált közbeszerzést lehetőségnek kell tekinteni a közigazgatás modernizációjára, amely az ilyen gyakorlat által eredményezett fokozott szigor és átláthatóság következtében hatékonyabbá válik. |
1.3 |
Ez a vállalkozások számára is előnyös, éspedig különösen a kis- és középvállalkozások (kkv-k) számára, amelyek könnyebben érnek el új lehetőségeket egy nyitottabb és átláthatóbb piacon. |
1.4 |
Az EGSZB azonban továbbra is kénytelen hangot adni aggodalmának az eddigi gyenge eredmények miatt, amelyek úgy tűnik, veszélyeztetik annak az eredeti célnak az elérését, hogy 2016-ra megtörténjen az átállás az elektronikus közbeszerzésre. |
1.5 |
Sajnálatos, hogy gyenge az elkötelezettség a tagállamok részéről, amelyek továbbra is ellenállnak olyan gyakorlatok alkalmazásának, amelyek köztudottan kedvezőek a közigazgatási egységek és a gazdasági szereplők számára. Az Európai Bizottságnak továbbra is ösztönöznie kellene a teljesen elektronizált közbeszerzés alkalmazására, éspedig akár azáltal, hogy saját eljárásaiban alkalmazza a teljesen elektronizált közbeszerzési rendszert, akár azáltal, hogy jogszabályt alkot és terjeszti a bevált gyakorlatokat. Üdvözlendő, hogy az Európai Bizottság elérhetővé teszi saját e-közbeszerzési megoldásait azon tagállamok számára, amelyek használni kívánják azokat. |
1.6 |
A közbeszerzési piac széttöredezett: számos megoldás és platform létezik, amelyek zömét nem úgy alakították ki, hogy átjárhatóak legyenek. A stratégiai iránymutatások hiánya, illetve az a tény, hogy a tagállamokban nincsen meg a szándék arra, hogy általános hozzáférést lehetővé tevő, közös megoldásokat alkalmazzanak, megnehezíti a hozzáférést a – nemzeti és határon túli – gazdasági szereplők számára, és következésképpen akadályozza a szabad versenyt. Az Európai Bizottság feladata, hogy betöltse jogszabályalkotó szerepét, és összehangolja a technológiai követelményeket az eddigiekben – különösen a PEPPOL projekt keretében – elvégzett és támogatott munkák alapján, amelyek egyetemes támogatásban részesültek. A harmonizáció fontos lépés egy olyan piac demokratikussá tételében, amelynek a közalapok szigorú alkalmazása érdekében átláthatónak és hozzáférhetőnek kell lennie. |
1.7 |
Az EGSZB kiáll amellett is, hogy a kifejlesztett megoldásoknak általánosan hozzáférhetőeknek kell lenniük, felszámolva mind a nyelvi, mind pedig a fogyatékossággal élő személyek előtt álló korlátokat. Ugyanakkor fontos garantálni a költségek alacsonyan tartását a platformok kialakítása, illetve a már létező felületek átalakítása és karbantartása terén. A szabványosítás tehát alapvető jelentőséggel bír. |
1.8 |
A közbeszerzési piachoz továbbra is nehezen férnek hozzá a kkv-k, amelyek nem elég nagyok és nem rendelkeznek elegendő emberi és pénzügyi erőforrással. Az EGSZB megismétli álláspontját, hogy a közbeszerzésről szóló európai jogszabályoknak rendelkezniük kellene a kkv-k azzal kapcsolatos támogatásáról, hogy megfelelhessenek a tőkére és a tapasztalatokra vonatkozó követelményeknek, akár ideiglenes konzorciumok vagy vállalkozási szövetségek formájában is (3). |
1.9 |
A szóban forgó, az elektronikus számlázásnak a közbeszerzésben történő használatáról szóló irányelvre vonatkozó javaslat újabb fontos lépés a teljesen elektronizált közbeszerzésre való átállás folyamatának lezárása felé. A számlatartalom átjárhatóságot lehetővé tevő egységesítése jelentős előnyökkel jár majd. Az EGSZB ugyanakkor kiáll amellett, hogy a belőle származó előnyök ellenére az alkalmazás és az általánossá tétel tekintetében tervbe vett határidők túlságosan hosszúak. Egy olyan korban, amikor a technológiai fejlődés állandó, a szabványosítás irányában történő erőfeszítések sürgősek és kívánatosak. Hiányukban a megoldás túl késői lesz. |
1.10 |
Üdvözlendő az a kezdeményezés, hogy az Európai Bizottság egész Európában az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből finanszírozza az elektronikus közbeszerzés infrastruktúrájának kifejlesztését, amit azonban most megkérdőjelezett a Tanács által a kezdeményezés számára előirányzott összegek drasztikus csökkentése. Az EGSZB elítéli ezt a csökkentést, amely nagy változásokat eredményez az Európai Bizottság által támogatott közérdekű projektekben, például az e-közbeszerzési infrastruktúra kifejlesztésének támogatásában és alkalmazásában. |
1.11 |
Az EGSZB kiemeli, hogy mint minden változással járó kezdeményezés kapcsán, itt is alapvető jelentősége van a képzésnek. Dicséretes kezdeményezés annak lehetővé tétele, hogy a képzési programokat a 2014–2020 közötti strukturális alapokból finanszírozzák. Nem szabad azonban elfeledkezni az állami szektor képzéséről: alapvető, hogy új technológiai készségeket fejlesszenek ki és tájékoztatást kapjanak a digitalizált munkavégzés új módszereiről. |
1.12 |
Az EGSZB kihasználja a lehetőséget arra, hogy felkérje a Tanácsot: szólítsa fel a tagállamokat, hogy az Európai Bizottság és a konzultatív szervek által ebben a témában kidolgozott dokumentumokban felvázolt elképzeléseket ültessék át a gyakorlatba, hogy megszilárdulhasson az elvégzett munka hatása. |
2. A dokumentum összefoglalása
2.1 |
A közlemény a „teljesen elektronizált közbeszerzés” megvalósulásának állapotát értékeli, rámutatva „Az e-közbeszerzésre vonatkozó stratégia” című közleményben (4) említett fellépések végrehajtásának eredményeire. |
2.2 |
A közbeszerzés reformja, a közigazgatás digitalizálása, az adminisztratív terhek csökkentése és az átláthatóság növelése mind növekedésösztönzők, a közigazgatás modernizációja pedig az Európai Bizottság 2012. és 2013. évi növekedési jelentésében meghatározott öt prioritás egyike. Az uniós GDP 19 %-át (2011-es adat) a javakra, szolgáltatásokra és közművekre elköltött közkiadások teszik ki. Ez is illusztrálja, hogy mennyire fontos végrehajtani a közbeszerzés reformját, ami lehetővé teszi a közkiadások csökkentését, és ezáltal jelentős erőforrásokat szabadít fel növekedésserkentő beruházások céljára. |
2.3 |
A közbeszerzés reformja és a teljesen elektronizált közbeszerzés modelljének bevezetése arra is lehetőséget nyújt, hogy beépítsük az innovációt a közigazgatás szervezeti modelljébe, növelve átláthatóságát és pontosságát, továbbá biztosítva hozzájárulását az Európa 2020 stratégiában meghatározott fenntartható növekedési célkitűzésekhez. |
2.4 |
A kkv-k internethez való hozzáférése jelenleg általánosnak tekinthető – 2012-ben mindössze a kkv-k 4,6 %-a nem rendelkezett internet-hozzáféréssel (5). A kkv-k zöme így képes részt venni a teljesen elektronizált közbeszerzésben. Ráadásul azokban az országokban, ahol az e-közbeszerzés általános gyakorlat, a vállalatok pozitív tapasztalatokról számoltak be. Mindazonáltal kiemelt figyelmet kell fordítani az e-számlázási szolgáltatások, valamint az alacsony költségű és egyszerűen használható e-közbeszerzés előmozdítására. |
2.5 |
Az internethasználat általánossá válása ellenére az e-közbeszerzés továbbra is embrionális szakaszban van; az Európai Bizottság 2016 közepére szeretné kötelezővé tenni azt. Az elektronikus ajánlattétel alkalmazása például folyamatosan nagyon alacsony szintű (becslések szerint körülbelül 10 %), és a tagállamok többségében fakultatív jellegű. Ez alól kivétel Portugália, ahol egy meghatározott küszöbön felül kötelező elektronikus úton benyújtani az ajánlatokat. Az e-számlázást egyesek bizonyos küszöbértékek felett már alkalmazzák, de becslések szerint a vállalatok alig 12 %-a használ elektronikus eszközöket az állami testületekkel való kapcsolataiban számlák kibocsátására vagy fogadására. |
2.6 |
A követendő út az e-közbeszerzés szabványosítása, valamint annak elérése, hogy az e-számlázás főszabállyá váljon, ne pedig kivételessé a közbeszerzés során. További lépés a tagállamok ösztönzése arra, hogy nemzeti stratégiáikat az e-közbeszerzés és e-számlázás megvalósításának fényében alakítsák ki, illetve fontos a bevált gyakorlatok megosztása is. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Az EGSZB megismétli, hogy fontosnak tartja a közbeszerzés jogszabályi keretének felülvizsgálatát, aminek köszönhetően lehetővé válik a folyamat digitalizálása, és fokozatosan kötelező lesz az elektronikus közbeszerzés használata. Ennek ellenére megállapítja, hogy az elért eredmények hatásai elmaradtak a kívánatostól, amit az e-közbeszerzés alkalmazásának mértéke is illusztrál. |
3.2 |
Az elektronikus közbeszerzési piac széttöredezettségét fokozta az, hogy a tagállamok egyénileg tettek lépéseket, és így különféle megoldások és platformok jöttek létre, amelyek stratégiai iránymutatások hiányában nem úgy kerültek kialakításra, hogy átjárhatóak legyenek. Az átjárhatóság pedig alapvető feltétele az általános hozzáférés lehetővé tételének. Bár helyi szinten növekedett a pályázatok résztvevőinek száma, és ez a piaci hozzáférés javulását jelenti, ugyanez nem mondható el a határokon túli pályázatokban való részvételről, amelyek kapcsán a kkv-k hozzáférését nemcsak technológiai problémák nehezítették meg, hanem gazdaságiak is – a határon túli pályázatokban való részvétel csak azon kkv-k számára lehetséges, amelyek konzorciumokba tömörülnek. Ezt a megoldást népszerűsíteni és ösztönözni lehetne és kellene nemzeti szinten. |
3.3 |
Az EGSZB az átjárhatóság kérdését alapvetőnek tartja, és kéri, hogy tegyenek határozottabb lépéseket ennek elérése érdekében, támogatva a szabványosítással kapcsolatosan eddig elvégzett munkát és kihasználva azon országok tapasztalatait, amelyekben a rendszer fejlettségi szintje magasabb. |
3.4 |
A teljesen elektronizált közbeszerzés fontos eszköz a nagyobb pontosság és átláthatóság biztosításához egy olyan ágazatban, amelynek – mindannyiunk érdekében – példát kell mutatnia, és a becsületesség és az integritás terén magas szintű normákat kell állítania. |
3.5 |
A folyamat számos előnnyel járhat. Ilyen például:
|
3.6 |
A potenciális hátrányok között említhetők:
|
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
A tárgyalt irányelvre vonatkozó javaslat, amely az elektronikus számlázás közbeszerzésben történő alkalmazásáról szól, és európai szabványt vezet be az e-számlázásra, üdvözlendő lépést képvisel a teljesen elektronizált közbeszerzés megvalósítása felé egy olyan időszakban, amikor az elektronikus számlák kibocsátása és cseréje még embrionális szakaszban van. A számla információtartalmának egységesítése lehetővé teszi majd az annyira óhajtott határokon átnyúló átjárhatóságot. Az EGSZB mindazonáltal úgy tartja, hogy a tervezett határidők túlságosan hosszúak, és így nem szolgálják az e-számlázás közbeszerzésekben történő használatának gyors általánossá válását, ami pedig továbbgyűrűző hatással járna a többi piacra is. |
4.2 |
Sajnálja még, hogy a javaslat nem igazán ambiciózus módon arra korlátozódik, hogy előírja a közigazgatási egységek számára, hogy nem utasíthatják vissza az európai szabvány szerint elkészített dokumentumokat. |
4.3 |
A tagállamok már jelentős mértékű beruházásokat hajtottak végre az infrastruktúrák terén, ezért kívánatos az, hogy a szabványosítás sürgősen megtörténjen, hogy az eddigi beruházások megtérüljenek, és elkerüljük az olyan újabb beruházásokat, amelyek nem felelnek meg az új szabványnak. |
4.4 |
Az Európai Bizottság felkérést fog intézni az Európai Szabványügyi Bizottsághoz (CEN) a szabványosítási munkák elvégzését illetően. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy ennek során támaszkodni kellene az eddigiekben a CEN BII (Business Interoperability Interfaces for Public procurement in Europe [Üzleti átjárhatósági interfészek az európai közbeszerzések számára]) munkaértekezlet keretében elért eredményekre és a tagállamokban működő platformok összekapcsolásához szükséges, átjárhatóságot biztosító hidakat meghatározó PEPPOL (páneurópai online közbeszerzési) projekt tapasztalatára. |
4.5 |
A pénzügyi források hiánya által jellemzett jelenlegi helyzetben az EGSZB örömmel fogadja az Európai Bizottságnak azt a tervét, hogy a teljesen elektronizált közbeszerzéshez szükséges infrastruktúrák kifejlesztését az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből finanszírozza és támogassa (6). Tekintettel azonban arra, hogy az ismert rendelkezésre álló források összege 9,2 milliárd euróról alig egymilliárd euróra csökken, az EGSZB azt javasolja, hogy ezen szűkös források elosztása során ne feledkezzenek meg az e-közbeszerzés mechanizmusainak kifejlesztésébe való beruházásról. |
4.6 |
Mivel a teljesen elektronizált közbeszerzés megvalósításának sikere nem kizárólag az Európai Bizottságon múlik, emlékeztetni kell a tagállamokat arra, hogy mi a szerepük ennek a gyakorlatnak a valóra váltásában. Az Európai Bizottságnak nem csupán példaként kell szolgálnia azáltal, hogy saját közbeszerzési eljárásait elektronikussá teszi, hanem törekednie kell arra is, hogy jogszabályalkotói hatáskörével élve segítse a tagállamokat ezen az úton, elterjesztve a bevált gyakorlatokat és támogatva olyan nemzeti stratégiák meghatározását, amelyek egy a részvételt semmiképpen sem akadályozó átjárhatóság és általános hozzáférés által jellemzett közbeszerzési rendszer megvalósításához vezetnek. Az Európai Bizottságnak fontos szerepe még az is, hogy elérhetővé tegye az e célból fejlesztett, nyílt forráskódú megoldásokat. |
4.7 |
Az Európai Bizottság bejelenti, hogy tanulmány készül az e-közbeszerzés és az e-számlázás terén Európában legnagyobb sikert elérő stratégiák feltárása értekében azzal a céllal, hogy támogassa a tagállamokat saját politikáik értékelésében. A bevált gyakorlatok elterjesztése fontos és kívánatos is. Eddig már több tanulmány is készült, amelyek eredményei ismertek. Közzétett például ajánlásokat az e-TEG szakértői csoport Golden Book of e-procurement címmel (amely a csoport függetlensége ellenére hasonló eredményeket mutatott fel), illetve a PEPPOL projektről is készült végső jelentés. Minden ország egyedi sajátosságokkal rendelkezik és támogatást igényel a stratégiák kialakításában, ám ennek nem szükségképpen további tanulmányok közzétételével kell megvalósulnia. Ez nem tűnne sem hatékonynak, sem pedig szükségesnek. |
4.8 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló szándékát, hogy támogassa az elektronikus tanúsítványok kifejlesztését és használatát a PEPPOL projekt keretében kifejlesztett virtuális céginformációs dosszié (VCD) alkalmazásával. Ez a dosszié lehetővé teszi, hogy a gazdasági szereplők bármely ajánlatkérő szervhez benyújtsák a szükséges dokumentumokat Európában, amely képes értelmezni és elfogadni azokat. |
4.9 |
Szintén támogatandó az a szándék, hogy nemzeti szinten ellenőrizzék a közbeszerzési kiadásokat és a hozzájuk kapcsolódó teljesítménymutatókat. Példaként említhető a „Base” nevű portugál portál (7), amely lehetővé teszi a közbeszerzési kiadások ellenőrzését és különféle statisztikák készítését. |
4.10 |
Az EGSZB üdvözli annak lehetőségét, hogy a 2014–2020 közötti strukturális alapokból finanszírozzák a vállalatoknak nyújtandó képzési programok kialakítását. Ezt a kkv-k számára is mindenképpen biztosítani kell. Ennek ellenére az állami szektor képzését sem szabadna elhanyagolni, és olyan képzési programokat kell kifejleszteni, amelyek segítik az új, digitális alapú és alacsony költségű módszerek hatékony használatát. Fontos még az infrastruktúrafinanszírozás lehetősége is, amelynek nemcsak a közigazgatásra kell hagyatkoznia, hanem a gazdasági szereplőkre is. |
4.11 |
Amint már említettük, az átjárhatóság és az általános hozzáférés kérdése nagy jelentőségű az EGSZB számára. Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság közzétette azokat az alapelveket, amelyeket az e-közbeszerzés rendszereinek szem előtt kell tartaniuk. A kkv-k és a határon túli beszállítók hozzáférésével kapcsolatos aggályok mellett az EGSZB hangsúlyozza azt is, hogy mindenképpen figyelembe kell venni a nyelvi korlátokat és a fogyatékossággal élő személyek hozzáférési nehézségeit, és ennek kapcsán emlékeztet a fogyatékosság tekintetében való megkülönböztetésnek az Európai Alapjogi Charta 21. cikkében és az Európai Unió által is aláírt, a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezményben is rögzített tilalmára. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 11., 2013.1.15., 44. o.
(2) A teljesen elektronizált közbeszerzés az elektronikus kommunikációnak és a tranzakciók elektronikus feldolgozásának a használatát jelenti termékeknek vagy szolgáltatásoknak az állami szektor egységei részéről történő beszerzése során, a folyamat minden szakaszában, az odaítélést megelőző fázisoktól (a szerződésajánlatok közzététele, az ajánlattételi dokumentáció megszerzése, az ajánlatok benyújtása, értékelés és a szerződés odaítélése) az odaítélés utánig (megrendelés, számlázás és kifizetés).
(3) HL C 11., 2013.1.15., 44. o.
(4) COM(2012) 179 final.
(5) Az Eurostat adatai, 2013.
(6) HL C 143., 2012.5.22., 116–119. o.
(7) www.base.gov.pt.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/101 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre a nyomástartó berendezések forgalmazására vonatkozó tagállami jogszabályok harmonizációjáról (Átdolgozás)
(COM(2013) 471 final – 2013/0221 (COD))
2014/C 67/20
Önálló előadó: Antonello PEZZINI
2013. július 4-én az Európai Parlament és 2013. július 16-án a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. és 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre a nyomástartó berendezésekre forgalmazására vonatkozó tagállami jogszabályok harmonizációjáról (Átdolgozás)
COM(2013) 471 final – 2013/0221 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. október 2-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 142 szavazattal 2 ellenében, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság nagyra értékeli az Európai Bizottság arra irányuló tevékenységét, hogy a nyomástartó berendezésekre vonatkozó európai jogszabályt összhangba hozza a nemzetközi változásokkal és az új belső jogszabályi kerettel annak érdekében, hogy fokozza a piac hatékonyságát, valamint egyszerűsítse az eljárásokat azoknak az alapvető biztonsági előírásoknak a meghatározásával, amelyeknek a nyomástartó berendezéseknek eleget kell tenniük a belső piacon történő forgalmazáshoz. |
1.2 |
Az EGSZB egyetért az átdolgozásnak mint jogalkotási technikának az alkalmazásával, amely „tartalmazza az új jogi aktus elfogadását, amely egyetlen szövegbe foglalja a korábbi aktuson végrehajtott érdemi módosításokat (…)” annak biztosítására, hogy a 97/23/EK irányelv megfeleljen az új jogszabályi keretnek. |
1.3 |
Az EGSZB újfent hangsúlyozza annak fontosságát, hogy biztosítani kell a – biztonságos és az előírásoknak megfelelő – áruk szabad mozgásának teljes mértékű alkalmazhatóságát, hogy az egyik tagállamban legálisan forgalomba helyezett árut az EU egész területén problémamentesen forgalomba lehessen helyezni, biztosítva ugyanakkor a termékek nyomon követhetőségét és a piac egységes és hatékony felügyeletét. |
1.4 |
Az EGSZB véleménye szerint a nyomástartó berendezésekről szóló új irányelvben előírt összes kötelezettséget és eljárást az arányosság elvének tiszteletben tartásával kell alkalmazni az eljárások és az ellenőrzési költségek tekintetében, különösen a kisebb vállalkozások és a nem sorozatgyártmányok, illetve korlátozott számban gyártott termékek esetében. |
1.5 |
Az EGSZB fontosnak tartja a hatékonyabb és átfogóbb piacfelügyelet kialakítását, valamint a bejelentett megfelelőségértékelő szervezetek kompetenciaszintjeinek egymással való nagyobb fokú megfeleltetését, mely szervezeteknek magas szintű kötelező kritériumoknak kell eleget tenniük és képzési támogatásban kell részesülniük. |
1.6 |
A nyomástartó berendezésekről szóló új irányelv bevezetését nyomon kell követni, és független szakértőknek minden második esztendőben erre vonatkozó jelentést kellene benyújtaniuk a Tanácsnak, a Parlamentnek és az EGSZB-nek. |
1.7 |
Az EGSZB szerint a RAPEX-rendszer által összegyűjtött mutatóknak nagyobb jelentőséget kellene tulajdonítani, hiszen ezek lehetővé teszik, hogy nyomon kövessék a piacon jelen lévő, az előírásoknak nem megfelelő termékek számának csökkenését, illetve a bejelentett szervezetek által nyújtott megfelelőségértékelési szolgáltatások minőségének javulását. |
1.8 |
Az új irányelv által az Európai Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörnek egyértelmű és átlátható alkalmazási kört kell biztosítani, amely mindenekelőtt megfelel a Parlament, a Tanács és a tagállamok tájékoztatására és adott esetben a velük való konzultációra vonatkozó követelményeknek. |
2. A nyomástartó berendezések forgalmazásával kapcsolatos főbb kérdések
2.1 Jogszabályi harmonizálás és a nyomástartó berendezések
2.1.1 |
A fogyasztói termékek EU-n belüli kereskedelme 2008 és 2010 között mintegy ezer milliárd eurót tett ki, az EU harmonizált ágazatainak az értéke pedig mind a fogyasztói, mind a szakmai felhasználású termékeket is ideértve, becslések szerint több mint 2100 milliárd euró volt. |
2.1.2 |
A biztonságos és az előírásoknak megfelelő termékek szabad áramlása az Unió egyik alappillérét képezi, a piac felügyelete pedig alapvető eszköze a fogyasztók és a felhasználók védelmének a veszélyes és az előírásoknak nem megfelelő termékek piacra történő beáramlása ellen. |
2.1.3 |
A nyomástartó berendezésekről szóló 97/23/EK irányelv bevezetése több okból is nagyon fontosnak bizonyult:
|
2.1.4 |
Az EGSZB örömmel üdvözölte a jogszabályi keretnek a termékek belső piacon történő forgalmazásáról szóló új szabályozásokhoz történő igazítását (1), és támogatja az akkreditálásról és piacfelügyeletről szóló 765/2008/EK (2) rendeletet és a termékek forgalomba hozatalának közös keretrendszerét létrehozó 768/2008/EK határozatot (NLF-határozat), ahogyan az „árucsomagban” szerepelnek, melyről az EGSZB kedvező véleményt adott ki (3). |
2.1.5 |
Az Európai Bizottság a 97/23/EK irányelvet ezenkívül az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról szóló, 2008. december 16-i 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (CLP-rendelet) is össze kívánja hangolni (4), az itt tervezett új osztályozás szerint, figyelembe véve a veszélyes töltetekben lévő nyomásból adódó veszélyeket. |
2.2 Összehangolás az új jogszabályi kerettel és jogi koherencia
2.2.1 |
A szektor valamennyi gazdasági szereplője általánosan érzékeli a nyomástartó berendezésekről szóló irányelvben megfogalmazott követelményeknek való megfelelés hiányának problematikáját, mely tényező hátrányosan befolyásolja a szabványokat betartó vállalkozások versenyképességét. |
2.2.2 |
Tisztességtelen versenyről van szó, amely főleg a piacfelügyeleti mechanizmusok hiányosságaiból és hatékonyságának hiányából fakad: ilyen a harmadik országokból származó termékek nem elégséges nyomonkövethetősége, a bejelentett szervezetek kompetenciáinak hiánya (5), többek között azzal kapcsolatban, hogy az NLF-határozatot nem alkalmazzák közvetlenül. |
2.2.3 |
Ezenkívül a hatáselemzések kimutatták, hogy a gazdasági szereplőknek nehezükre esik az egyre összetettebbé vált szabályozási környezet kezelése. |
2.2.4 |
Egyre gyakoribb, hogy ugyanarra a termékre több jogszabály alkalmazandó, mint például az anyagok és keverékek osztályozásával, címkézésével és csomagolásával kapcsolatos CLP-rendelet esetében, amely a veszélyek új osztályait és kategóriáit vezeti be, melyek csak részben felelnek meg a jelenleg alkalmazottaknak, és amelyek 2015. június 1-jétől lépnek érvénybe az ágazatban. |
2.2.5 |
Az EGSZB az NLF-szabályzattal és határozattal kapcsolatos véleményében (6) már kiemelte: „a biztonságos, magas színvonalú termékek forgalomba hozatala követelményeinek megerősítése és modernizálása kulcsfontosságú tényező a fogyasztók, a vállalkozások és az európai polgárok számára“. |
2.2.6 |
Az EGSZB ebben az összefüggésben támogatja a nyomástartó berendezésekről szóló irányelv hozzáigazítását az NLF-szabályzathoz a legkiválóbb jogi minőség elérése érdekében, a jogi aktusok átdolgozási technikájának segítségével, amely „tartalmazza az új jogi aktus elfogadását, amely egyetlen szövegbe foglalja a korábbi aktuson végrehajtott érdemi módosításokat és az aktus változatlan rendelkezéseit. Az új jogi aktus a korábbi helyébe lép, és hatályon kívül helyezi azt.” (7). |
2.2.7 |
Az EGSZB hasonlóképpen pozitívan értékeli a 97/23/EK irányelv CLP-rendelettel való összehangolását, amelynek célja a jogi koherencia szavatolása a nyomástartó berendezések osztályozása tekintetében, töltetük tulajdonságainak figyelembevételével, és amely 2015. június 1-jétől, a 67/548/EGK irányelv hatályon kívül helyezésének napjától lép érvénybe. A kiigazítás a vegyi anyagok osztályozásának és címkézésének nemzetközi szinten, az Egyesült Nemzetek Szervezete keretében elfogadott globálisan harmonizált rendszerét ülteti át az európai uniós jogba. |
2.3 A gazdasági szereplők kötelezettségei és a nyomonkövethetőségi követelmények
2.3.1 |
Kiemelt jelentőséggel bírnak az EGSZB számára a termékek nyomonkövethetőségével és a gazdasági szereplők kötelezettségeivel kapcsolatos előírások, különös tekintettel a következőkre:
|
2.3.2 |
Ezt a nyomonkövethetőségi garanciát minden piacra kerülő nyomástartó berendezés esetében teljes körűen alkalmazni kell, tiszteletben tartva az arányosság elvét az eljárások és az ellenőrzési költségek tekintetében, különösen a kisebb vállalkozások és a nem sorozatgyártmányok, illetve korlátozott számban gyártott termékek esetében. |
2.3.3 |
Szintén fontos a hatékonyabb piacfelügyelet kialakítása, valamint a megfelelőségértékelő szervezetek kompetenciaszintjeinek nagyobb fokú harmonizálása, adekvát, mindenki számára kötelező érvényű előírásokkal, annak érdekében, hogy a lehető legnagyobb mértékű pártatlanságot és hatékonyságot lehessen szavatolni a teljes Európai Unióban, valamint egyenlő versenyfeltételeket lehessen biztosítani valamennyi gyártó számára. |
2.3.4 |
Azok a mutatók, amelyek lehetővé teszik a piacon jelen lévő nem megfelelő termékek száma csökkenésének, illetve a bejelentett szervezetek által nyújtott megfelelőségértékelési szolgáltatások minőségi javulásának a nyomonkövetését, a RAPEX rendszer által összegyűjtött információkon és védzáradékban szereplő bejelentési eljáráson kellene, hogy alapuljanak, az irányelvben szereplő normák és a NANDO adatbázisa alapján (8). |
2.3.5 |
Az EGSZB úgy véli, hogy amennyiben a 2011. február 16-i 182/2011/EU rendeletnek megfelelően az új átdolgozott irányelv végrehajtási hatásköröket ruház az Európai Bizottságra, annak a Tanács és az Európai Parlament, illetve adott esetben az érdekelt tagállam tájékoztatási garanciájának teljes körű figyelembevételével kell történnie. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Az EGSZB kedvezően fogadja az 1997-es nyomástartó berendezésekről szóló irányelv átdolgozását és értékeli az Európai Bizottság által annak érdekében végzett munkát, hogy a nyomástartó berendezésekre vonatkozó európai jogszabályt összhangba hozza a nemzetközi változásokkal és az új belső jogszabályi kerettel. |
3.2 |
Az EGSZB újfent hangsúlyozza annak fontosságát, hogy biztosítsák a – biztonságos és az előírásoknak megfelelő – áruk szabad mozgása elvének teljes mértékű alkalmazhatóságát, hogy az egyik tagállamban legálisan forgalomba helyezett árut az EU egész területén problémamentesen forgalomba lehessen helyezni, biztosítva ugyanakkor a termékek nyomonkövethetőségét és a piac egységesen alkalmazott, tényleges és hatékony felügyeletét. |
3.3 |
Nagyobb mértékben figyelembe kellene venni az arányosság elvét az eljárások és az ellenőrzési költségek tekintetében, különösen a kisebb vállalkozások és a nem sorozatgyártmányok, illetve korlátozott számban gyártott termékek esetében. Az EGSZB úgy véli, hogy egy, a javasolthoz hasonló szabályozási felülvizsgálathoz az elvégzett hatásvizsgálatok és konzultációk mellett közvetlen hatásvizsgálatra lett volna szükség a kkv-k esetében. |
3.4 |
A hatékonyabb és általánosabb piacfelügyelet kialakítása, valamint a megfelelőségértékelő szervezetek kompetenciaszintjeinek nagyobb fokú megfeleltetése nem szankcionáló mechanizmusok által kellene, hogy történjen, hanem többek között és főként célzott európai képzési tevékenységek támogatásával. |
3.5 |
Az új átdolgozott jogszabállyal kapcsolatban az uniós intézményeknek rendszeresen ellenőrzéseket kellene végrehajtaniuk és jelentéseket kellene kibocsátaniuk a konformitás elleni kihágások alakulásával és a piacon forgalmazott nyomástartó berendezések általános biztonságával kapcsolatos RAPEX-mutatók alapján. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 120., 2008.5.16., 105., 1. o.
(2) HL L 218., 2008.8.13., 30. o; HL C 120., 2008.5.16., 1. o.
(3) HL C 181., 2012.6.21., 105. o.
(4) HL L 353., 2008.12.31., 1. o.
(5) Bejelentett (a tagállamok által az Európai Bizottságnak bejelentett) szervezetek = a konformitás értékeléséért felelős szervezetek, amelyek teszteket hajtanak végre a termékeken, megvizsgálják és hitelesítik azokat.
(6) HL C 120., 2008.5.16., 1. o.
(7) HL C 181., 2012.6.21., 105. o.
(8) Lásd: http://ec.europa.eu/enterprise/newapproach/nando/.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/104 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró egyes jogi aktusoknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéhez történő igazításáról
(COM(2013) 451 final – 2013/0218 (COD)),
valamint Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró, a jogérvényesülés területére vonatkozó egyes jogi aktusoknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéhez történő igazításáról
(COM(2013) 452 final – 2013/0220 (COD))
2014/C 67/21
Főelőadó: Jorge PEGADO LIZ
Az Európai Unió Tanácsa és az Európai Parlament 2013. szeptember 16-án, illetve 2013. július 4-én úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 33. cikkének, 43. cikke (2) bekezdésének, 53. cikke (1) bekezdésének, 62. cikkének, 64. cikke (2) bekezdésének, 91. cikkének, 100. cikke (2) bekezdésének, 114. cikkének, 153. cikke (2) bekezdése b) pontjának, 168. cikke (4) bekezdése b) pontjának, 172. cikkének, 192. cikke (1) bekezdésének, 207. cikkének és 338. cikke (1) bekezdésnek megfelelően kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő témában:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró, a jogérvényesülés területére vonatkozó egyes jogi aktusoknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéhez történő igazításáról
COM(2013) 451 final – 2013/0218 (COD).
2013. július 4-én az Európai Parlament úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 81. cikkének (2) bekezdése alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró, a jogérvényesülés területére vonatkozó egyes jogi aktusoknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéhez történő igazításáról
COM(2013) 452 final – 2013/0220 (COD).
A munka sürgősségére való tekintettel 2013. október 16-án és 17-én tartott 493. plenáris ülésén (a 2013. október 16-i) az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy Jorge PEGADO LIZ-t jelöli ki a téma főelőadójává és a jelen véleményt 110 szavazattal, 6 tartózkodás mellett elfogadta.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
A két rendeletjavaslat, vagyis a 2013. június 27-i COM(2013) 451 final és COM(2013) 452 final, melyekkel kapcsolatban vélemény készítésére kérték fel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot (EGSZB) tárgya az eredetileg ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásnak alávetett 165 jogalkotási eszköznek csoportosan történő, a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal kapcsolatos új szabályozás alá vonása. |
1.2 |
Ezt a gyakorlatot az Európai Parlament kérte az Európai Tanács támogatásával annak érdekében, hogy a „komitológia” régi gyakorlatait összeegyeztessék az EUMSZ 290. cikkében szereplő felhatalmazási eljárással. |
1.3 |
Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság kezdeményezését, mivel az szükséges az Európai Unió jogi forrásainak biztonsága szempontjából, valamint az egyszerűsítés és a hatékonyság célkitűzését követi. |
1.4 |
Az EGSZB emlékeztet a felhatalmazási eljárással kapcsolatban nemrég közzétett részletes jelentésére és azt javasolja, hogy azt a jelen vélemény jobb érthetősége érdekében vegyék figyelembe. |
1.5 |
Az említett, 12 különböző területhez tartozó 165 jogi eszköz (rendeletek, irányelvek és határozatok) csoportos kiigazítása számos jogi és gyakorlati természetű kérdést vet fel. |
1.6 |
A felhatalmazási eljárás bizonyos elemei még nem világosak. Meg kell határozni például a „nem alapvető rendelkezések” fogalmát. El kellene végezni a mechanizmus működésének pontos értékelését is. |
1.7 |
Bizonyos jogszabályjavaslatok olyan opciókat tartalmaznak, amelyek nem igazodnak az alapvető jogalkotási aktusokban meghatározott kerethez, és akár azt is előirányozzák, hogy a felhatalmazás határozatlan időre szól, vagy igen rövid határidőt szabnak meg az Európai Parlament vagy a Tanács általi ellenőrzésre. |
1.8 |
Figyelembe véve az általános és egyedi észrevételeket, az EGSZB azt ajánlja az Európai Bizottságnak, hogy a „csoportos kiigazítás” gyakorlatát alakítsa át oly módon, hogy jobban figyelembe veszi az egyes alapvető jogalkotási aktusok sajátosságait. |
1.9 |
Az EGSZB továbbá azt ajánlja a Tanácsnak és a Parlamentnek, hogy a lehető legnagyobb elővigyázatossággal járjanak el, és részletesen értékeljenek minden, a kiigazítás alkalmazási körébe eső jogalkotási aktust. |
2. Bevezetés
2.1 |
A 2009. december 1-jén hatályba lépő Lisszaboni Szerződés különbséget tesz az Európai Bizottságra ruházott, az általános érvényű, valamely jogalkotási aktus nem lényegi elemeit kiegészítő vagy megváltoztató nem jogalkotási aktusok elfogadására vonatkozó hatáskör között, amely az EUMSZ 290. cikkében kerül megemlítésre (felhatalmazási eljárás), illetve az EUMSZ 291. cikkében szereplő végrehajtási aktusok elfogadására vonatkozó hatáskör között (végrehajtási eljárás). |
2.2 |
A kétféle hatáskörre eltérő jogi keret vonatkozik. |
2.2.1 |
A felhatalmazási hatáskör gyakorlása nem kötelező érvényű eszközök által történik:
|
2.2.1.1 |
Az EGSZB nemrégiben fogadott el egy részletes tájékoztató jelentést a felhatalmazási eljárásról, melynek olvasata erősen ajánlott a jelen vélemény megértéséhez. (3) |
2.2.2 |
Az EUMSZ 291. cikkében szereplő végrehajtási jogkör gyakorlása jogilag kötelező érvényű eszközök által történik:
|
2.2.3 |
Az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárást az alapvető jogalkotási aktusok „nem alapvető rendelkezéseit” megváltoztató végrehajtási intézkedések elfogadására használták. Ez a „komitológiai határozat” (6) 5a. cikkéhez tartozó megnevezés igen közel áll a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok meghatározásához. A felhatalmazáson alapuló aktusok az EUMSZ 290. cikkének meghatározása szerint az Európai Bizottság által elfogadott kvázi jogalkotási aktusok, melyek a „jogalkotási aktusok egyes nem alapvető rendelkezéseit kiegészítik, illetve módosítják”. |
2.2.4 |
Emiatt a hasonlóság miatt 2009. és 2014. között a „komitológiai határozat” 5a. cikke és az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás ideiglenesen érvényben marad, mivel az Európai Bizottságnak az a célja, hogy ezt a korlátozott időszakot arra használja, hogy az ellenőrzéssel történő szabályozást tartalmazó létező rendelkezéseket hozzáigazítsa a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok rendszeréhez. |
2.2.5 |
Az Európai Parlament „felkérését” (7) követően az Európai Bizottság tehát a Tanács támogatásával (8) elkezdte néhány rendelet, irányelv és határozat kiigazítását. A „gyűjtőrendeleteknek”, melyekkel kapcsolatban az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot véleményalkotásra kérték fel, az a célja, hogy e kiigazítást tömbösítve valósítsák meg. |
3. Az Európai Bizottság javaslatai
3.1 |
Az Európai Bizottság két rendeletjavaslatot hozott nyilvánosságra:
Egy harmadik javaslatcsomag még tanulmányozás alatt áll, megjelenésére a közeljövőben lehet számítani. |
3.2 |
Az „egyes jogi aktusokra” vonatkozó javaslat célja, hogy tömbösítve 160 jogalkotási aktust (rendeletet, irányelvet és határozatot) soroljon át az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazási köréből a felhatalmazási eljáráséba, a következő tizenegy főbb területen:
|
3.2.1 |
Indokolásból, a rendeletjavaslatból és egy egyszerű mellékletből áll, amely tartalmazza az érintett jogalkotási aktusok felsorolását, melyek átkerülnek az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazási köréből a felhatalmazási eljáráséba. |
3.3 |
A „jogérvényesülés területére vonatkozó egyes jogi aktusokat” érintő javaslat külön szöveget alkot, mivel ezek jogalapja szerepel az EUMSZ V. Címében, és nem vonatkoznak minden tagállamra. A Dánia álláspontját tartalmazó 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke, amely az EUMSZ mellékletében található, megerősíti, hogy ezt a tagállamot nem érinti a javasolt rendelet. |
3.3.1 |
A rendeletjavaslat, amely a jogérvényesülés területére vonatkozó egyes jogi aktusoknak a hozzáigazításáról szól az EUMSZ 290. cikkéhez, a következő öt rendeletre vonatkozik:
|
4. Általános észrevételek
4.1 |
Az Európai Bizottság „gyűjtőrendeleteket” javasol több rendelet, irányelv és határozat csoportos kiigazításával kapcsolatban, ahelyett hogy az összes érintett eszköz esetében rendeletjavaslatot fogadna el. |
4.1.1 |
Az Európai Bizottság 2006-ban, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás bevezetésekor már alkalmazta ezt a módszert. Közleményt adott ki, hogy sürgősséggel jóváhagyasson 25 rendeletet és irányelvet, főként a 2005. március 9-i 2005/1/EK irányelvet, melynek célja „a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó bizottságok új szervezeti felépítésének létrehozása”. (9) Idézhetjük itt az Európai Bizottság 2007-es közleményét is, melynek témája egy sor, 4 mellékletben felsorolt jogi aktus hozzáigazítása az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljáráshoz. (10) Az EGSZB ezzel kapcsolatban megjegyzéseket és ajánlásokat tett. (11) |
4.1.2 |
Az Európai Bizottság még soha sem végzett ilyen mértékű kiigazítást. |
4.1.3 |
Az EGSZB megállapítja, hogy a rendeletjavaslatok jól illusztrálják az Európai Bizottság hatókörének kiterjedését, mivel leírják az európai parlamenti és tanácsi kifogás emelésének hatását, kiterjedését, valamint időtartamát. |
4.1.4 |
Ez a választás érthető az eljárás egyszerűsítésének és gyorsaságának szempontjából, azonban számos kérdést vet fel. |
a) Határozatlan időszak
4.2 |
A két rendeletjavaslat 2. cikke szerint jelen esetben „a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazás határozatlan időre szól”. |
4.2.1 |
Az EGSZB emlékeztet arra, hogy az EUMSZ 290. cikke szerint az alapvető jogi aktusban kifejezetten meg kell határozni a felhatalmazás időtartamát, és hogy eleddig, néhány ritka kivételtől eltekintve, a felhatalmazás elvileg határozott időtartamra szólt, amely esetlegesen megújítható egy, a felhatalmazás végrehajtásáról szóló jelentés segítségével. |
4.2.2 |
Kiemeli, hogy bár az Európai Bizottság előnyben részesíti a határozatlan idejű megbízásokat, (12) az Európai Parlament nem osztja ezt a véleményt. (13) Emellett a „gyűjtőrendelet-javaslat” megszünteti „az időszaki jelentések kötelezettségét” az alap-jogiaktusokban szereplő intézkedések alkalmazásával kapcsolatban. (14) |
4.2.3 |
Az EGSZB ezért felteszi a kérdést, hogy az Európai Bizottság által javasolt kiigazítási irányelvek elmehetnek-e odáig, hogy a felhatalmazás minden esetben határozatlan idejű legyen, függetlenül az érintett területtől. |
b) Az EP és a Tanács ellenőrzése
4.3 |
Egyébiránt, amint az EGSZB a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó tájékoztató jelentésében pontosította, a felhatalmazás a Tanács és az Európai Parlament ellenőrzése alá tartozik, amelyek bármikor visszavonhatják a felhatalmazást, kifogást emelhetnek az Európai Bizottság által elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, elvileg az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusnak a Tanács és az Európai Parlament felé történő bejelentését követő két hónapon belül, illetve ugyanezen a két hónapos határidőn belül jelezhetik az Európai Bizottságnak, hogy nem szándékoznak kifogást emelni. Ez a két hónapos elvi határidő az Európai Parlament vagy a Tanács kérésére meghosszabbítható. |
4.3.1 |
A „komitológiai határozat” 5a. cikkének (3)–(6). bekezdése különböző határidők komplex rendszerét írta elő attól függően, hogy az Európai Bizottság által tervezett intézkedések összhangban voltak-e vagy sem a bizottság véleményével, 4 hónaptól 2 hónapig terjedően, attól függően, hogy a Tanácsról vagy az Európai Parlamentről van szó. E „rendes” rendszertől eltérően az 5a. cikk (5) bekezdésének b) pontja úgy rendelkezett, hogy ezeket a határidőket „kivételes esetben és megfelelő indokolással” le lehet rövidíteni a „hatékonyság érdekében”, ugyanakkor nem határozott meg pontos időkeretet. Ezen túlmenően a (6) bekezdés kötelező jellegű speciális egy hónapos határidejű rendszert írt elő előzőleg az alap-jogiaktusban, olyan konkrét esetekben, amikor a rendes rendszert nem lehetne „rendkívüli sürgős esetben” alkalmazni. |
4.3.2 |
A számos jogi aktusnak az EUMSZ 290. cikkének megfelelő kiigazítására vonatkozó rendeletjavaslat 2. cikkének (6) bekezdése utal erre az eltérésre való lehetőségre, de csupán úgy rendelkezik, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellenzésére a Tanács és az Európai Parlament rendelkezésére álló idő „kellően indokolt kivételes esetekben” egy hónapra csökkenthető. (15) |
4.3.3 |
A javasolt új rendszer úgy tűnik, hogy korlátozza a Tanács és az Európai Parlament mozgásterét ellenőrzési hatáskörük gyakorlásában. |
4.3.4 |
Az EGSZB-t különösen érdekli, hogy a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek vajon megvan-e a lehetősége arra, hogy ilyen rövid idő alatt hatékonyan gyakorolja ellenőrzési hatáskörét a 165 felhatalmazáson alapuló jogi aktus felett. |
c) Nem alapvető fontosságú elemek
4.4 |
Az EGSZB emlékeztet arra, hogy amint azt a tájékoztató jelentésében is kiemelte, a felhatalmazási eljárás a Tanács és az Európai Parlament által közösen elfogadott jogalkotási aktusokban előírt „nem alapvető” elemekre vonatkozó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására irányul. |
4.4.1 |
A javasolt európai bizottsági rendelet tizenkét különböző területre vonatkozik. |
4.4.2 |
Mivel a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok pontos jogi természete meglehetősen homályos, és a rendelettervezetek által érintett területek legalább olyan kiterjedtek, mint érzékenyek, megkérdőjelezhetjük – amint azt lentebb kifejtjük majd – egyes intézkedések „nem alapvető” jellegét. |
4.4.3 |
Ezen túlmenően a „nem alapvető intézkedés” fogalmát a Bíróság az adott területektől függően eltérő módon értelmezi. 2012. szeptember 5-én például az Európai Unió Bíróságának nagytanácsa elismerte, hogy a személyek alapvető jogaival kapcsolatos ügyek a jogalkotó előjogai közé tartoznak, ennélfogva soha nem képezhetik az Európai Bizottság felhatalmazási hatáskörének tárgyát. (16) |
4.4.4 |
Egyébiránt az EU Bíróságának még nem volt alkalma arra, hogy nyilatkozzon az Európai Bizottság átruházott hatáskörének végrehajtásáról mint olyanról. Csak egy úgynevezett „biocidok” ügyben kapott, első ízben, egy megsemmisítés iránti keresetet, melyet az Európai Bizottság nyújtott be a Parlament és a Tanács 2012. május 22-i 528/2012. sz. (EU) rendelete 80. cikkének (1) bekezdése ellen. (17) Mivel a keresetet 2012. szeptember 19-én nyújtották be, a Bíróságnak legkorábban 2013 végén/2014 elején határoznia kell, miután meghallgatta a főtanácsnok összegzését. |
5. Részletes megjegyzések
5.1 |
Az ebben a véleményben vizsgált javaslatok többségében az Európai Bizottság megfelelően és ésszerűen hozzáigazítja az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárást a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok rendszeréhez az EUMSZ 290. cikke értelmében. Bizonyos helyzetek azonban kétségeket és különleges problémákat vetnek fel. |
a) Pontatlanságok a rendszerrel kapcsolatban
5.2 |
Az érintett jogi eszközök többsége kifejezett utalást tartalmaz a Tanács 2006. július 17-i határozata, (18) az ún. „komitológiai határozat” 5a. cikkére, amely ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárást vezet be „olyan általános hatályú intézkedések esetében (…), amelyek egy alap-jogiaktus nem alapvető fontosságú elemeinek módosítását szolgálják”. Az 1999. június 28-i határozattal létrehozott rendszer módosítása azonban csupán 2006. július 24-én lépett hatályba. |
5.2.1 |
Így a „kiigazítási” gyakorlat tárgyát képező egyik jogi eszköz sem pontosítja ezen időpont előtt, hogy milyen intézkedésekre vonatkozik az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás rendszere. Valójában csak a 2006. júliusi határozattal egészült ki egy új (2) bekezdéssel az 1999. júniusi határozat 2. cikke. Ez írja elő először, hogy egy alap-jogiaktus olyan általános hatályú intézkedések elfogadásáról rendelkezik, amelyek e jogi aktus nem alapvető fontosságú elemeinek módosítását szolgálják. |
5.2.2 |
Mindezek a jogalkotási aktusok tehát csak olyan megfogalmazásokat tartalmaznak (19), mint „a jelen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket az 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi döntésnek megfelelően kell elfogadni”, illetve „a Bizottság munkáját egy bizottság segíti”, és „az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, a 8. cikk rendelkezéseire is figyelemmel”. |
5.2.3 |
Az EGSZB emlékeztet arra, hogy az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásról a felhatalmazási rendszerre való áttérés miatt megszüntetik az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás keretében kért bizottsági véleményeket. Viszont azok megmaradnak az EUMSZ 291. cikkében előírt végrehajtási intézkedések esetében. |
5.2.4 |
Megszünt tehát az alap-jogiaktus „bizonyos elemeinek”„nem alapvető fontosságú” természetét ellenőrző szakasz. |
5.2.5 |
A „komitológiai határozat”-ot megelőző aktusok az Európai Bizottság rendeletre irányuló javaslatához mellékelt listán találhatók. Ezek azonban még azt megelőzően megjelentek, hogy a komitológiai eljárást szisztematizálták volna, lévén az intézkedésekre történő hivatkozások rendkívül bizonytalanok, mint például a „műszaki haladáshoz való hozzáigazítás” esetében (az aeroszoladagolókra vonatkozó 1975. május 20-i irányelv). (20) |
b) Az alkalmazási kör meghatározása
5.3 |
Az 5a. cikk alkalmazási körének meghatározása az egyes alap-jogiaktusok „nem alapvető fontosságú elemei”-re olykor hiányos. Például „az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására vonatkozó intézkedések” megfogalmazás a gépjárművek általános biztonságáról szóló 661/2009/EK rendeletben – minden további pontosítás nélkül – nem kielégítő. |
5.3.1 |
Néha az 5a. cikket olyan elemekre alkalmazzák, amelyek „nem alapvető fontosságú” jellege meglehetősen kétséges. Például a következő esetekben:
|
c) Az alapvető jogokhoz kapcsolódó területek
5.4 |
A látszólag „nem alapvető fontosságú” intézkedések, mint például az irányelvek mellékleteinek kiigazítása azonban kétségeket ébreszthet azzal kapcsolatban, hogy milyen következményekkel járnak egyes alapvető jogok védelmére nézve. |
5.4.1 |
Példaként említhetjük az alábbiakat:
|
5.4.2 |
Kényesebb esetek is vannak, így azok, ahol egy adott tárgy szabályozásának jelentős részét felhatalmazáson alapuló jogi aktusok írják elő, mint például:
|
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2009) 673 final, 2009.12.9.
(2) Dokumentum: A7-0072/2012.
(3) Tájékoztató jelentés: „Jobb jogalkotás: végrehajtási jogi aktusok és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok” http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.fr.int-opinions&itemCode=24245.
(4) HL L 55., 2011.2.28., 13. o.
(5) HL L 184., 1999.7.17., 23. o.
(6) Az Európai Tanács 2006. július 17-i határozatával került bevezetésre (HL L 200., 2006.7.22., 11. o.).
(7) A Parlament 2010. március 5-i állásfoglalása, P7-TA (2010) 0127), 18. pont.
(8) Az Európai Bizottság nyilatkozatai HL L 55., 2011.2.28., 19. o.
(9) COM(2006) 900 – 926 final.
(10) COM(2007) 740 final, COM(2007) 741 final, COM(2007) 824 final, COM(2007) 822 final, COM(2008) 71 final.
(11) HL C 161., 2007.7.13., 45. o. és HL C 224., 2008.8.30., 35. o.
(12) COM(2009) 673 final 2009.12.9., 3.2. pont.
(13) Common Understanding (Közös értelmezés) IV. pont.
(14) Az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló 2006/21/EK irányelvben például 3 év.
(15) Az EUMSZ 290. cikkének megfelelő kiigazításra vonatkozó rendeletjavaslat a jogérvényesülés területén viszont nem írja elő ezt a lehetőséget.
(16) C-355/10. sz. Parlament kontra Tanács ügy az Unió külső tengeri határainak felügyeletével és a határőrök azon hatáskörével kapcsolatban, hogy kiszállíthatják-e a bevándorlókat abban a harmadik államban, ahonnan az átvizsgált hajó elindult.
(17) C-427/12. sz. Európai Bizottság/Európai Parlament kontra az Európai Unió Tanácsa ügy. A biocid termékek forgalmazásával és felhasználásával kapcsolatos ügy az Európai Vegyianyag-ügynökségnek fizetendő díjak meghatározásáról szóló, az EUMSZ 291. cikke szerinti végrehajtási aktus elfogadásával, nem pedig felhatalmazáson alapuló jogi aktus révén az EUMSZ 290. cikkének értelmében. Az Európai Bizottság szerint az aktus, melyet az 528/2012. sz. (EU) rendelet 80. cikkének (1) bekezdése alapján kell elfogadni, felhatalmazáson alapuló jogi aktusként lenne értelmezendő az EUMSZ 290. cikke értelmében, amennyiben a jogi aktus egyes nem alapvető elemeinek kiegészítését célozza.
(18) HL L 200., 2006.7.22., 11. o.
(19) Lásd például a 2006/25/EK irányelvet, a 89/391/EGK irányelvet vagy a 2003/10/EK irányelvet.
(20) A „műszaki és tudományos fejlődés”-re történő megfelelő hivatkozás megtalálható a csomagolásról és a címkézésről szóló, 2008. december 16-i 1272/2008/EK rendeletben vagy a tengervédelmi stratégiáról szóló, 2008. június 17-i 2008/56/EK irányelvben.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/110 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat tanácsi ajánlásra a romák integrációját célzó hatékony tagállami intézkedésekről
(COM(2013) 460 final – 2013/0229 (NLE))
2014/C 67/22
Előadó: TOPOLÁNSZKY Ákos
2013. június 26-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés 19. cikkének (1) bekezdése és 22. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat tanácsi ajánlásra a romák integrációját célzó hatékony tagállami intézkedésekről
COM(2013) 460 final – 2013/0229 (NLE).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2013. október 3-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 17-i ülésnapon) 135 szavazattal 4 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli a Tanács ajánlására vonatkozó európai bizottsági javaslatot, és annak egyfajta implementációs minimumprogramként is felfogható javaslatcsomagként való szükségességét – sajnálattal – elismeri. |
1.2 |
Az EGSZB sajnálattal állapítja meg azt is, hogy az ajánlás indoklási részében foglaltak szerint is a keretstratégia céljainak uniós szintű megvalósulása folyamatosan komoly nehézségekbe ütközik a tagállami, regionális és helyi végrehajtás és politikai elköteleződés szempontjából. |
1.3 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet a civil szervezeteknek a keretstratégiára és a tagországi stratégiai programokra vonatkozó értékelési dokumentumaiban feltárt hiányosságokra, mint amelyeket az érintettek jelzései alapján kiemelten szükséges komolyan venni, és amelyekre határos időn belül hatékony és átfogó közpolitikai válaszokat kell kialakítani és megvalósítani. |
1.4 |
Az EGSZB a javaslat horizontális szakpolitikai intézkedésekre vonatkozó részét elnagyoltnak tartja, és arra kéri a Tanácsot, hogy azt továbbfejlesztve mind a négy ott meghatározott területen sokkal konkrétabb elvárásokat fogalmazzon meg, egyben támogassa megvalósításukat a legjobb elvárt gyakorlatok bemutatásával. |
1.5 |
Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy az ajánlás indoklási részében foglaltak és a gazdasági krízis okozta szocio-ökonómiai helyzet romlása (1) miatt az Európai Tanácsnak élnie kell hatáskörével, hogy – különösen a nyomor és mélyszegénység életet veszélyeztető helyzeteinek, valamint a diszkrimináció, rasszizmus és a romaellenes magatartás (anticiganizmus) legszélsőségesebb jelenségeinek enyhítésére – kötelező jogi aktusokat léptessen életbe. |
1.6 |
Az EGSZB javasolja – különösen is a szélsőségesen hátrányos élethelyzetek esetére - az emberi jogok érvényesítése szabatos kereteinek meghatározását, valamint az ilyen élethelyzetek mérésére vonatkozó mutatók és referenciamutatók régóta esedékes kialakítását. |
1.7 |
Javasolja továbbá, hogy a stratégiák megvalósításának értékelését jogi és kutatásetikai eszközökkel is megerősítetten független kutatócsoportok végezzék garantált finanszírozás és átlátható pénzfelhasználás mellett. |
1.8 |
Mind az antidiszkriminációs politika megvalósítása vonatkozásában kulcsszereplő egyenlő bánásmód hatóságok, mind a stratégiák megvalósítása szempontjából kiemelten fontos nemzeti kapcsolattartó pontok működését, valamint az érintett csoportokkal való együttműködésüket jogi és más garanciális eszközökkel megerősítetten szükséges biztosítani. |
1.9 |
A stratégiák megvalósításának hatékonyabbá tétele és az érintettek körében tapasztalható bizalomvesztés megfordítása szempontjából alapvető fontosságú a romáknak a valóságban is megtörténő, és a beavatkozási területek összességére kiterjedő részvétele és bevonása. Az EGSZB javasolja és elvárja az együttműködés szemléleti keretének kiterjesztését, az egyszerű konzultációkat meghaladó egyeztetési kultúra képviseletét, és erre javaslatokat fogalmaz meg. |
1.10 |
Az EGSZB kiemeli, hogy a romákat érintő aggodalmat keltő rasszista, erőszakos, súlyosan megkülönböztető megnyilvánulásokkal szemben a döntéshozók részéről egyértelmű elhatárolódásra, a rasszista erőszak jelenségeinek és a gyűlöletbeszéd eseteinek nyílt és következetes feltárására, monitorozására, és olyan jogi, közigazgatási- és nyilvánosság szabályozási eszközök kidolgozására van szükség, amelyekkel hatékonyan lehet fellépni ezen jelenségekkel szemben. |
2. Előzmények
2.1 |
Az Európai Bizottság 2011. április 5-én elfogadta a 2020-ig szóló nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszerét (2), mely hosszú idő után az egységes fellépés lehetőségét teremtette meg a romákat is érintő mélyszegénység és szegregáció enyhítése vonatkozásában. Az Európai Tanács 2011 júniusában támogatásáról biztosította ezt a dokumentumot (3), és elrendelte, hogy a tagországok 2011 végéig fogadják el nemzeti stratégiai terveiket (továbbiakban: NRIS). |
2.2 |
A keretrendszer elrendelése alapján az Európai Bizottság évente jelentést készít stratégiák megvalósításának helyzetéről. 2012-ben első alkalommal értékelést végzett (4) a tagállamok által előterjesztett nemzeti stratégiákra és az elfogadott horizontális következtetésekre, illetve egy csatlakozó dokumentumban az egyes tagállami stratégiák erősségeire és gyengeségeire vonatkozóan (5). |
2.3 |
A roma érdekvédelmi szervezetek nagy figyelemmel kísérték e stratégiai folyamatokat, számos dokumentumban jelezték véleményüket vagy fenntartásukat, és maguk is értékelték a stratégiákat (6). |
2.4 |
Mindezen értékelési dokumentumok jelentős hiányosságokat tártak fel a tagállami stratégiák vonatkozásában. A civil szervezetek véleménye szerint a horizontális tartalmak és azok hiányai jelentős problémát jelentenek. Ilyen hiányosságok például:
|
2.5 |
Az Európai Bizottság említett értékelési dokumentumai a tagországi stratégiák alapvető hiányosságaira nem reflektálnak számos, a vonatkozó szociális, jóléti hátrányok legsúlyosabb, már emberi jogokat sértő megnyilatkozásainak tiltása, enyhítése és felszámolása vonatkozásában. Így pl. olyan emberi jogi sérelmek maradnak alulhangsúlyozottak, mint
|
2.6 |
Az EGSZB két véleményben is foglalkozott a keretstratégiával és az NRIS-ek kérdésével. A romák társadalmi felruházása és integrációja kérdésére fókuszáló korábbi véleménye (7) üdvözölte a keretstratégiát, a további tervezés és megvalósítás szempontjából felvázolta egy hármas megközelítés szükségességét (rassz- és etnikumsemleges inklúziós politika, a magukat bármely roma közösség tagjának tekintők társadalmi szerepvállalását elősegítő politika és az általuk elért társadalmi integráció méltatása, antirasszista közpolitika és nyilvánosság), és további ajánlásokat fogalmazott meg. |
2.7 |
Kiegészítő véleményében (8) az EGSZB egy 2012-ben elvégzett kutatása kapcsán felhívta a figyelmet a roma társadalom véleményvezérei részéről feltárt bizalomvesztésre, melynek következtében elsősorban a romák bevonására és részvételük elősegítésére vonatkozóan ajánlásokat fogalmazott meg. |
3. Általános szempontok
3.1 |
Az EGSZB a romák helyzetére, a krízis hatásaira és a tagállami elkötelezettségek igen eltérő mértékére való tekintettel a tanácsi ajánlás (továbbiakban: TA) szükségességét – sajnálattal – elismeri, annak célkitűzését üdvözli, ugyanakkor az abban foglalt, s egyfajta implementációs minimumprogramként is felfogható javaslatcsomagot néhány esetben túlságosan elnagyoltnak, és kevéssé operatívnak tartja a dokumentumban tételezett célok elérése érdekében. |
3.2 |
Az Európai Bizottság javaslatának indoklási része szerint az ajánlás célja „az előrehaladás gyorsítása annak révén, hogy a tagállamok figyelmét azokra a konkrét intézkedésekre összpontosítja, amelyek döntő fontosságúak stratégiáik hatékonyabb végrehajtás szempontjából”. Az EGSZB sajnálattal állapítja meg, hogy ez a célmeghatározás egyben azt is jelenti, hogy a keretstratégia céljainak uniós szintű megvalósulása folyamatosan komoly nehézségekbe ütközik a tagállami, regionális és helyi végrehajtás és politikai elköteleződés szempontjából. |
3.3 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy annak érdekében, hogy a romák befogadásával kapcsolatos pozitív politikai pillanat nehogy ismét kihasználatlan maradjon – melynek mind az uniós célkitűzések, mind az érintettek életkörülményeinek alakulása szempontjából komoly veszélye lenne –, az érintett releváns roma és civil társadalmi szervezetek bevonásával, széles körű konzultációk keretében egy olyan tényalapú értékelési rendszerrel megtámogatott, reálisan ambiciózus és ténylegesen ellenőrizhető ajánlási listát kellene elfogadni, mely kellően konkrét és operatív elemekből áll össze, és egyúttal számon is kérhető. |
3.4 |
Az EGSZB a javaslatban meghatározott szakpolitikai ajánlásokat, mint egy szűkített és feltétlen megvalósítandó beavatkozási listát messzemenően támogatandónak és hasznosnak tartja. Ugyanakkor azt is megállapítja, hogy azok túlságosan szűk cselekvési keretet határoznak meg, s nem mindenben eléggé ambiciózusak, ezért feltétlenül javasolja az ajánlati listát továbbfejleszteni és azt az ellenőrzés/monitorozás eszközeivel kiegészíteni. |
3.5 |
Az EGSZB az ajánlásoknak a horizontális szakpolitikai intézkedésekre vonatkozó részét elnagyoltnak tartja, és arra kéri a Tanácsot, hogy azt továbbfejlesztve mind a négy ott meghatározott területen (megkülönböztetés elleni intézkedések, a roma nők és gyermekek védelme, a szegénység csökkentése és a társadalmi befogadás, valamint a romák helyzetének erősítése) sokkal konkrétabb elvárásokat fogalmazzon meg, egyben ezekre vonatkozóan is adjon tájékoztatást a legjobb elvárt gyakorlatokról. |
3.6 |
Az EGSZB nem tartja elégségesnek a dokumentum azon érvelését, miszerint „a nem kötelező [jogi] eszköz kiválasztása arra irányul, hogy gyakorlati iránymutatást adjanak a tagállamoknak a romák társadalmi befogadásának problémája tekintetében, ugyanakkor ne állapítsanak meg szigorú, kötelező szabályokat”, ugyanis az Európai Bizottság saját megállapításai szerint [az intézkedések] továbbra sem hoztak erőteljes és arányos intézkedéseket az EU roma népességének nagy részét érintő társadalmi és gazdasági problémák kezelésére”. A gazdasági válság időszakában a szegregáció, diszkrimináció és mélyszegénység által különösen is érintett roma csoportok a megfelelő és célzott válságmenedzsment hiányában aránytalan elszenvedői a válság hatásainak, ami már elviselhetetlen és elhordozhatatlan terheket jelent számukra és ezért az EGSZB véleménye szerint ez a helyzet azonnali és jogi kikényszeríthetőség szempontjából is hatékony megoldásokat és beavatkozásokat követel meg a döntéshozók részéről. |
3.7 |
Ezért az EGSZB úgy ítéli meg, hogy a TA indoklási részében foglalt megállapítások (9) szükségessé teszik, hogy az Európai Tanács éljen hatáskörével, és – különösen a nyomor és mélyszegénység életet veszélyeztető helyzeteinek, valamint a diszkrimináció, rasszizmus és a roma ellenes magatartás anticiganizmus legszélsőségesebb jelenségeinek enyhítésére –kötelező jogi aktusokat léptessen életbe. Ennek szükségességét éppen a tagállami szintű nyilvánvaló jogalkotási és -alkalmazási mulasztások teremtik meg (10). |
4. Specifikus javaslatok
4.1 |
Javasoljuk az Európai Unió illetékes szerveinek, hogy értékeljék újra a romák emberi és kisebbségi jogainak érvényesítése kapcsán közvetlenül, a nyílt koordináción kívüli feladataikat, különösen a korábban már jelzett kérdésekben. E kérdésekben szükségesnek látjuk azt is, hogy
|
4.2 |
Javasoljuk azt, hogy a roma identitás alapjait jelentő nyelvi és/vagy kulturális hagyományok ápolása, ezek társadalmi és költségvetési támogatása élvezzen prioritást a stratégiák felülvizsgálatát követően. |
4.3 |
Az EGSZB véleménye szerint az NRIS megvalósulása szempontjából elengedhetetlen, hogy a csatlakozó szakpolitikák jogalkotási és –alkalmazási ellenőrzésére és esek esetleges antiszegregációs hatásaikra vonatkozó korrekciójára a tagországok nagy figyelmet fordítsanak és e tekintetben hatékony mechanizmusokat hozzanak létre. |
4.4 |
A roma emberek integrációja és anyagi függetlenségének elősegítése érdekében az EGSZB kiemelten várja a tagországoktól a szükségletekre kellő nagyságrendben választ adni képes célzott szakképzési, foglalkoztatási és vállalkozói programok megvalósítását. Sürgeti azon jogi eszközök megerősítését, melyek hatékonyan motiválhatják a vállalkozásokat roma emberek alkalmazására. A szegregált roma közösségek számára, amelyek esetében a foglalkoztatás régóta rendkívül alacsony szintű, a munkaerőpiacon velük szemben alkalmazott diszkrimináció pedig nagyon jelentős, innovatív foglalkoztatási formákat kell bevezetni, pl. közpénzből finanszírozott, elegendő, megfelelő munkahellyel. |
M&E
4.5 |
Az EGSZB sajnálattal állapítja meg, hogy a stratégiák és beavatkozási programok értékelésének elsődleges feltételét jelentő alapvető mutatókat (core indicators), referenciamutatókat (benchmarks) az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége a tagállamokkal együtt még nem volt képes meghatározni, mint ahogy azokat a módszertani eljárásokat és elvárásokat sem, melyek az adekvát és független adatfelvétel és helyzetértékelés alapját képezik (11). A jelenlegi monitorozási és értékelési gyakorlatok a tagországokban gyakran csak valós evaluációs módszertan nélküli, esetleges adatokon alapuló jelentésekre korlátozódnak, és nem ritkán megalapozatlan adatokat eredményeznek. |
4.6 |
Az EGSZB javasolja, hogy az értékelési feladatokat nyílt pályázatokon kiválasztott, szakmailag felkészült és politikailag nem kitett kutatócsoportok, intézetek végezzék el, melyek függetlenségét egyéb jogi eszközökkel is erősíteni szükséges (pl. összeférhetetlenségi nyilatkozat kötelezettség bevezetése, [declaration on conflict of interest], finanszírozási és pénzfelhasználási transzparencia szabályozások, tudományos közösségi felülvizsgálat és kutatás módszertani felügyelet stb.) (12). |
Közpolitikai ajánlások
4.7 |
Az egyenlő bánásmód hatóságok működésének tervezhető, transzparens és megfelelő mértékű finanszírozásán túlmenően ezen intézmények jogi helyzetét is meg kell erősíteni oly módon, hogy a politikai hatalom gyakorlója legkevésbé legyen képes működésének befolyásolására, miközben azonban annak feltételeinek biztosításáról gondoskodik. Az egyenlő bánásmód hatóságoknak a roma kapcsolattartó pontokon túl a releváns roma képviseleti csoportokkal is állandó és szerves kapcsolatot szükséges ápolniuk. |
4.8 |
A roma nemzeti kapcsolattartó pontoknak munkájukat a teljes transzparencia elve és gyakorlata mellett szükséges végeznie. Tevékenységük kulcskérdés a keretstratégia megvalósulása szempontjából. A kapcsolattartó pontoknak csakúgy, mint a romákra vonatkozó társadalompolitikák tervezését és megvalósítását irányító kormányzati szervezeti egységeknek jogszabályban szükséges biztosítani azon jogát, hogy egyfajta kormányzati watchdogként véleményezhessék és befolyásolhassák a romákat is érintő kormányzati szakpolitikai jogalkotási folyamatot annak érdekében, hogy ezek hatásai ne gyengítsék egymást. A roma kapcsolattartó pontok tájékoztatási kötelezettséggel tartozzanak a roma érdekképviseleti és civil társadalom felé, mely pl. a független értékelők éves jelentéseinek politikai befolyásolás nélküli tartalommal való megjelentetése vagy szakmai konferenciák megrendezése révén valósulhat meg. |
4.9 |
Az EGSZB kevéssé tartja érthetőnek a TA 5.1. pontjában foglaltakat, vagyis azt, hogy „A tagállamoknak legkésőbb 24 hónappal a közzétételt követően meg kell hozniuk az ezen ajánlás alkalmazásának biztosításához szükséges intézkedéseket, és eddig az időpontig értesíteniük kell a Bizottságot az ezen ajánlásnak megfelelően hozott intézkedésekről”, hiszen el kellene kerülni azt a lehetőséget, hogy a tagállamok az EU keretstratégiája és saját vállalásaik megvalósítása alól mentességet kaphatnának. A mostani javaslat ugyanis tartalmilag csupán részét képezi annak a nagyobb elvárás-rendszernek, melyet az EU keretstratégiája egy széles keretben meghatároz, és amelyet a Bizottság hivatott évente értékelni. |
Befogadás, romák részvétele
4.10 |
Számos szakértő és roma civil szervezet véleménye szerint – részben egybehangzóan az Európai Bizottság ide vonatkozó értékelésével – a jelenlegi tagországi politikák és támogatási rendszerek bizonyos esetekben nem a szükséges hatékonysággal kezelik a romák befogadásának kérdését, és nem is minden esetben jelenti az emberi jogi megközelítés azok kiinduló és meghatározó szempontját (13). Eközben, sajnos, számos országban megfigyelhető a romák kirekesztésének erősödése. Ennek legfontosabb oka a romákkal szembeni folyamatos diszkriminációs hatások, a mélyen gyökerező, és a jogalkalmazók által nem kellően figyelembe vett cigányellenesség. Ahogy a TA indoklási része fogalmaz: „A probléma lényegét a hátrányos megkülönböztetés és a romák által tapasztalt társadalmi kirekesztés közötti szoros összefüggés jelenti.” (14) |
4.11 |
Az EGSZB véleménye szerint ennek az egymást gerjesztő negatív hatásmechanizmusnak a megtörése minden inklúziós politika elsődleges célja kell, hogy legyen. E tekintetben az egyik legfontosabb eszköz a romák befogadása, részvételének elősegítése, valamint a roma szervezeteknek a felruházása, kapacitásfejlesztése. Ez csak az elfogadás őszinte kultúrájának keretében lehetséges, ahol a roma politika valóban azok köré épül fel, akiknek valójában szól, ahol a romákat nem csak puszta kedvezményezettnek, hanem egyben egyenlő értékű és részvételében elengedhetetlenül szükséges szereplőnek tekintik. A korábbi paternalisztikus megközelítésnek, mely szerint a többségi társadalom véleményvezérei és döntéshozói határozzák meg a folyamatokat, meg kell változnia, és a romákat, mint saját sorsukat aktívan befolyásolni képes és kész, felelősségteljes tagjait a társadalomnak kell elismerni és felismerni. |
4.12 |
Az EGSZB emlékeztet korábbi véleményére (15), melyben egy kutatás segítségével feltárta, hogy az elégedetlenségen túl egyfajta széles körben osztott frusztráltság és bizalmatlanság tapasztalható a roma társadalom hangadói, a civil szervezetek és reprezentánsaik körében. Véleményük szerint, s ellentétben a deklarált szándékokkal „a stratégiai tervezési folyamtokba az érintettek szervezeteit nem vonták be eléggé, a bevonás érdemi mechanizmusai nem jöttek létre, illetve az érintettek képviselői körében a diszkrimináció és szegregáció sokszor évszázados tapasztalatai miatt a mostani folyamatoknak nem sikerült döntő mértékben bizalmat teremteni”. Az ERPC egy ugyanebben az időben megvalósított kutatása hasonló eredményre vezetett (16). |
4.13 |
A társadalmi-döntéshozói szemléleti változás tekintetében az EGSZB kiemeli, hogy ez a folyamat elképzelhetetlen a romáknak - és a velük együttműködő civil szervezeteknek - a politikák tervezésének, végrehajtásának és értékelésének minden szintjén való részvétele nélkül. Az EGSZB szükségesnek tartja olyan mutatók megfogalmazását, amelyek adekvát módon képesek mérni a romák befogadásának és részvételének mértékét (pl. helyi/központi közigazgatási alkalmazás, iskolázási adatok, részvétel aránya a programmegvalósításban stb.). |
4.14 |
Az EGSZB javasolja és elvárja az együttműködés szemléleti keretének kiterjesztését, az egyszerű konzultációkat meghaladó egyeztetési kultúra képviseletét (go beyond consultation), a folyamatos dialógus platformjainak működtetését (helyi szinten is), a részvétel adekvát szervezeti mechanizmusainak kialakítását, a (helyi) kormányzati döntések legnagyobb transzparenciáját, a döntések indoklását (beleértve a véleménykülönbségeket és döntési arányokat). |
4.15 |
Az EGSZB javasolja olyan nevesített támogatási alap (pl. az „Európa a polgárokért” program egyik lábaként) biztosítását, mely a roma befogadás és felruházás, a roma civil szervezetek kapacitásfejlesztését szolgálja. Ugyancsak fontos lenne az ESF operatív program, illetve technikai segítségnyújtási eleméből támogatási programokat biztosítani a roma szervezetek intézményi kapacitásának fejlesztésére. |
4.16 |
A romákat érintő aggodalmat keltő rasszista, erőszakos, súlyosan megkülönböztető megnyilvánulásokkal szemben a döntéshozók részéről egyértelmű elhatárolódásra, a rasszista erőszak jelenségeinek és a gyűlöletbeszéd eseteinek nyílt és következetes feltárására, monitorozására, és olyan jogi, közigazgatási- és nyilvánosság szabályozási eszközök kidolgozására van szükség, amelyekkel hatékonyan lehet fellépni ezen jelenségekkel szemben. E tekintetben különleges felelősséggel bírnak a társadalmi véleményvezérek, elsősorban is a politikai és médiaelit. Az EGSZB egyúttal javasolja az előítéletesség-kutatások egységes módszertan keretében történő rendszeres megvalósítását, és olyan jogi eszközök kialakítását, melyek az eredményeknek negatív trend irányba történő elmozdulásai esetén a kormányokat vonatkozó szakpolitikáiknak és/vagy azok implementációjának megváltoztatására, vagy erőfeszítések növelésére képes késztetni. |
4.17 |
Az EGSZB nyomatékosan felhívja a tagországok figyelmét arra, hogy a szegregáció és diszkrimináció sokgenerációs és az érintettek életére teljes körűen kiható folyamataiban nem elégséges az esetleges vagy csak egyes problématerületekre koncentráló, projektszerű programmegvalósítás, hanem ezzel ellentétesen a stratégiai célkitűzések rendszerszemléletű megvalósítására van szükség. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 17-én.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) „…bár a tagállamok jogi lehetőséggel rendelkeznek arra, hogy eljárjanak a roma integráció kérdésének kezelése érdekében, a mostanáig tervbe vett intézkedések nem elegendőek. A romák integrációjának kérdésére vonatkozó összehangolt megközelítés hiányában a tagállamok közötti eltérések egyre jelentősebbek.”
(2) COM(2011) 173 final.
(3) Council conclusions on an EU Framework for National Roma Integration Strategies up to 2020.
(4) COM(2012) 226 final.
(5) SWD(2012)133 final.
(6) Analysis of National Roma Integration Strategies [A nemzeti romaintegrációs stratégiák elemzése], ERPC, 2012. március.
(7) HL C 248., 2011.8.25, 16–21. o.
(8) HL C 011., 2013.1.15., 21–26. o.
(9) „…bár a tagállamok jogi lehetőséggel rendelkeznek arra, hogy eljárjanak a roma integráció kérdésének kezelése érdekében, a mostanáig tervbe vett intézkedések nem elegendőek. A romák integrációjának kérdésére vonatkozó összehangolt megközelítés hiányában a tagállamok közötti eltérések egyre jelentősebbek.”
(10) „A tervezett fellépés céljait a tagállamok önállóan nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok uniós szinten koordinált fellépés révén jobban megvalósíthatók, mint különböző alkalmazási körű, ambíciójú és hatékonyságú nemzeti kezdeményezések keretében.” 2013/0229 (NLE) indoklás (Explanatory Memorandum).
(11) A TA 4.4 pontja.
(12) Az értékelő esetében összeférhetetlenségi nyilatkozat kiadására van szükség, miszerint nem áll kormányzati alkalmazásban, illetve használ fel olyan közpénzt, mely az értékelés eredményeinek függetlenségét veszélyeztethetné.
(13) COM(2012) 226 final, SWD(2012)133 final, Analysis of National Roma Integration Strategies [A nemzeti romaintegrációs stratégiák elemzése], ERPC, 2012. március.
(14) ERPC recommends that the NRIS should be based on a core meant to eliminate anti-Gypsyism. Although eliminating the gaps related to income, health, education are important, there will be no progress without putting making the elimination of anti-Gypsyism a key priority of the NRIS. Final ERPC Analysis.
(15) SOC/447, 2012.
(16) „[…]Moreover, a large majority of respondents across Member States described the drafting process of the NRIS as lacking transparency. In most of the cases, stakeholders’ participation, in particular the involvement of Roma, is still unclear with regard to implementation of the NRIS.” Analysis of National Roma Integration Strategies [A nemzeti romaintegrációs stratégiák elemzése], ERPC, 2012. március.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/116 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi határozatra az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok (ÁFSz-ek) közötti fokozott együttműködésről
(COM(2013) 430 final – 2013/0202 (COD))
2014/C 67/23
Előadó: Vladimíra DRBALOVÁ
2013. július 1-jén az Európai Parlament, illetve 2013. július 8-án a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 149. és 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi határozatra az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok (ÁFSz-ek) közötti fokozott együttműködésről
COM(2013) 430 final – 2013/0202 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2013. október 3-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 17-i ülésnapon) 174 szavazattal 1 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottság azon javaslatával, hogy létrehozza az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok (ÁFSz-ek) Európai Hálózatát, amely lehetőséget teremt arra, hogy a szolgálatok európai szinten összehasonlítsák a teljesítményüket, azonosítsák a jó gyakorlatokat, és elősegítsék a kölcsönös tanulást, hogy javítani tudják a szolgáltatások kapacitását és hatékonyságát. Ennek a hálózatnak elsősorban tanácsadó és koordinációs szerepet kellene betöltenie. |
1.2 |
Az EGSZB elismeri, hogy regionális szinten már léteznek jól működő struktúrák, beleértve a munkaerő-piaci megfigyelő hálózatokat, amelyek hatékonyan hozzájárulnak az Európa 2020 stratégia által meghatározott uniós foglalkoztatási célkitűzések eléréséhez. Azt ajánlja az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak, hogy a szubszidiaritás és az EU sokszínűségének megfelelő tiszteletben tartása mellett nagyobb koherenciát alakítsanak ki az ÁFSz-ek és a regionális megfigyelőközpontok között. |
1.3 |
Az Új készségek és munkahelyek menetrendjében előirányzott intézkedések vonalába illeszkedve az EGSZB elismeri az ÁFSz-ek által betöltött fontos szerepet a rugalmas biztonság mind a négy elemének megerősítését célzó prioritások végrehajtásában. |
1.4 |
Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy dokumentumában egyértelműen említse meg az ÁFSz-ek újonnan létrehozott európai hálózata és a Foglalkoztatási Bizottság közötti kapcsolatokat, valamint világosan fogalmazza meg az ÁFSz-ek által kidolgozott modernizációs intézkedések jellegét és célkitűzését, amelyeket egyébként nem kellene kötelezővé tenni. |
1.5 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok teljesítményértékelését célzó mennyiségi és minőségi mutatók alapján történő összehasonlító értékelés hasznos együttműködési formát jelent. Mindenekelőtt egyetért azzal, hogy a foglalkoztatási szolgáltatók és az aktív foglalkoztatási politikák esetében statisztikai jellegű teljesítmény- és hatékonysági mutatókat alkalmazzanak. Ugyanakkor hangsúlyozza, hogy ennek következtében javítani lehetne a foglalkoztatottak alkalmazkodási és reagálási képességét azzal a céllal, hogy tartósan visszatérjenek a munkaerőpiacra és azon belül harmonikus pályaváltások menjenek végbe. |
1.6 |
Az általános keret és a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását illetően az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy dokumentumában világosan határozza meg a szóban forgó aktusok jövőbeli tartalmát. Az EGSZB a javaslat tartalmának konkrétabb kifejtését javasolja oly módon, hogy az tartalmazza az általános keret alapvető mutatóit. Ezt követően a felhatalmazáson alapuló jog aktusoknak, az EUMSZ 290. cikkének megfelelően, ki kellene egészíteniük a szóban forgó alapvető mutatók kevésbé jelentős szempontjait. |
1.7 |
Kéri továbbá, hogy az Európai Bizottság világosan határolja körül az egyes partnerekre háruló feladatot az együttműködésről szóló 4. cikk kontextusában. A vizsgált javaslatnak nem szabadna a szociális partnerek szerepét a „társult partnerek” szintjére redukálnia, hanem éppen hogy meg kellene erősítenie az ÁFSz-ek modernizációs eljárási keretére gyakorolt befolyásukat. A vizsgált javaslatnak a civil társadalom partnerségi elven alapuló szerepére is ki kellene térnie. |
1.8 |
Az EGSZB ugyanakkor azt javasolja, hogy valamennyi érintett szereplő járuljon hozzá az ÁFSz-ek európai hálózatára vonatkozó következtetésekhez és ajánlásokhoz. |
1.9 |
Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy hívja fel a tagállamok figyelmét arra, hogy amennyiben sikerrel hozzá kívánják igazítani szervezeti modelljeiket, stratégiai célkitűzéseiket és az ÁFSz-ekre vonatkozó eljárásokat a gyorsan fejlődő munkahelyekhez, akkor annak meg kell teremteni a kapacitások kiterjesztéséhez szükséges technikai, emberi és pénzügyi keretét, valamint biztosítani kell számukra azokat a lehetőségeket, amelyekkel teljesíthetik új, többfunkciós szerepüket. |
1.10 |
Az EGSZB meg van győződve arról, hogy az ÁFSz-ek új kompetenciáinak, kiváltképp az aktív foglalkoztatási politikák területén, láthatóvá kell válnia a kapacitásokban és a megfelelő pénzügyi támogatásban. Folytatni kell az Európai Unió foglalkoztatás és társadalmi innováció programja (EASI) (1) címén rendelkezésre bocsátott alapokat, és fenntartható finanszírozást kell biztosítani. |
1.11 |
Az EGSZB üdvözli a fiatalok foglalkoztatásáról szóló, 2013. július 3-án, Berlinben tartott konferencia valamennyi résztvevőjének a következtetéseit és vállalásait. |
2. Bevezetés
2.1 |
Az Európa 2020 stratégia (2) valamennyi tagállam számára azt a közös, ambiciózus célt tűzte ki, hogy a 20 és 64 éves kor közötti nők és férfiak foglalkoztatási aránya 2020-ra elérje a 75 %-ot. Az Állami Foglalkoztatási Szolgálatoknak (ÁFSz-ek) központi szerepet kell játszaniuk e cél elérésében. |
2.2 |
A 2020-ig a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások (3) az ÁFSz-eket olyan feleknek ismerik el, amelyek döntő szerepet vállalnak a 7. sz. „a munkaerő-piaci részvétel növelése” és a 8. sz. „a képzett munkaerő ösztönzése” iránymutatások megvalósításában. Az ÁFSz-ek vezetőinek a „Making the employment guidelines work” (A foglalkoztatáspolitikai iránymutatások működtetése) címmel, 2011. június 23–24-én, Budapesten tartott ülésén elfogadott következtetései képezik az ÁFSz-eknek az Európa 2020 stratégia végrehajtásához való hozzájárulását. |
2.3 |
A foglalkoztatási és a munkaerő-piaci politika továbbra is tagállami hatáskörben marad, és szintén az ő feladatuk az ÁFSz-eik megszervezése, munkaerővel való ellátása és működtetése. Ugyanakkor a tagállamok önkéntes együttműködésére vonatkozó, az ÁFSz-ek nem hivatalos tanácsadó csoportjának (4) a létrehozásával 1997-ben bevezetett, jelenleg is érvényben levő modalitások elérték határaikat, és már nem felelnek meg a jelenlegi igényeknek és kihívásoknak. Egyrészt olyan eszközre lenne szükség, amely segítségével beazonosítható a gyenge teljesítmény és az esetleges kapcsolódó strukturális problémák, másrészt pedig hiányzik a szisztematikus tájékoztatás a jelenlegi teljesítményértékelési módszerek és a kölcsönös tanulás eredményeiről. |
2.4 |
A Foglalkoztatási és Szociális Ügyek Tanácsának (EPSCO) 2013. február 7–8-án, Dublinban tartott ülésén részt vevő miniszterek informális megbeszélésein (5) is arra a következtetésre jutottak, hogy az ÁFSz-ek közötti kiterjedtebb és célzottabb együttműködés lehetővé tenné a legjobb gyakorlatok hatékony megosztását, és kérték, hogy készüljön részletes javaslat a „bench learning” kezdeményezésről. |
2.5 |
Az Európai Bizottság 2013. június 17-én, európai parlamenti és tanácsi határozatra szóló javaslatot tett közzé, amely illeszkedik az „Új készségek és munkahelyek menetrendje” (6) elnevezésű kiemelt kezdeményezés és a 2012-es „foglalkoztatási csomag” (7) meghosszabbításába, és hivatalos formát kíván adni az állami foglalkoztatási szolgálatok együttműködésének, valamint létre kívánja hozni ezen szolgáltatások európai hálózatát. |
2.6 |
Ennek a hálózatnak a 2014–2020 közötti időszakban kellene működnie, az Európa 2020 stratégiához kapcsolódóan. E hálózat működését négy év múlva fogják értékelni és felülvizsgálni. Finanszírozását az Európai Unió foglalkoztatás és társadalmi innováció programja (EaSI) pénzeszközeiből fedezik majd, titkárságát pedig az Európai Bizottság biztosítja a jelenleg rendelkezésére álló humán erőforrásokból. |
2.7 |
A szóban forgó hálózat által végrehajtott ösztönző tevékenységeknek a következőkhöz kellene hozzájárulnia:
|
2.8 |
A Tanács 2013 júliusában tartott első megbeszéléseinek keretében a tagállamok nagy része üdvözölte az Európai Bizottság javaslatát, és pozitív szellemiségben megvitatták a kitűzött célokat. Kételyek is felmerültek, mindenekelőtt a Foglalkoztatási Bizottság (EMCO) munkáival való kölcsönös kapcsolatokat, azok lehetséges átfedéseit, az Európai Bizottság túl sok kompetenciáját, a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tartalmát, valamint a finanszírozási pontatlanságokat illetően. |
3. Általános észrevételek
3.1 |
Az EGSZB általában üdvözli az Európai Bizottság minden olyan kezdeményezését, amelynek célja az Európa 2020 stratégia foglalkozatást és a munkaerőpiacot érintő céljainak a végrehajtása, hogy szorosabbra fűzzék a tagállamokkal folytatott együttműködést, kompetenciákat fejlesszenek ki, és azokat a vállalkozások és a munkavállalók igényeihez alakítsák, valamint hogy támogassák a földrajzi és a szakmai mobilitást. |
3.2 |
A helyzet sürgősségére való tekintettel, különösen néhány tagállamban, és figyelembe véve a növekvő munkanélküliséget, kiváltképp a fiatalok hosszú távú munkanélküliségét, az EGSZB egyetért az Európai Bizottság azon javaslatával, hogy létrehozza az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok Európai Hálózatát, amely lehetőséget teremt arra, hogy a szolgálatok európai szinten összehasonlítsák a teljesítményüket, azonosítsák a jó gyakorlatokat, és elősegítsék a kölcsönös tanulást, hogy javítani tudják a szolgáltatások kapacitását és hatékonyságát. |
3.3 |
Számos tagállam a globális és technikai változásokhoz és a munkavállalók idősödéséhez kapcsolódó hosszú távú kihívások által sürgetve, valamint a gazdasági visszaesés következményeinek az elhárítása érdekében rövid távon meghozandó sürgősségi intézkedések céljából, több-kevesebb sikerrel már most lépéseket tett ÁFSz-ei modernizálása érdekében: központosító, vagy épp ellenkezőleg decentralizációs intézkedések révén új struktúrát adnak az ÁFSz-eknek, kiterjesztik hatáskörüket és kísérletet tesznek azok képességeinek a kibontakoztatására. |
3.4 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az ÁFSz-eknek feltétlenül igazodniuk kell a következő, új munkaerő-piaci elvárásokhoz: a munkaerő elöregedéséhez, az ezüst és a zöld gazdaság felvirágzásához, a fiatal generációk új kompetenciáihoz és elvárásaihoz, az ikt-fejlesztéshez, valamint a technológiai innovációk vagy a kompetenciák kínálata és kereslete közötti csökkenő összhanghoz. |
3.5 |
Ezzel egyidejűleg az ÁFSz-eknek rövid és hosszú távú kihívásokat is meg válaszolniuk. Azonnal, rugalmas és kreatív módon kell reagálniuk az általános környezetükben végbemenő változásokra, és kombinálniuk kell a rövid távú intézkedéseket fenntartható megoldásokkal, valamint előre kell jelezniük a szociális kockázatokat. |
3.6 |
Az EGSZB meg van győződve arról, hogy az ÁFSz-ek ezen új kompetenciáinak, kiváltképp az aktív foglalkoztatási politikák keretében, meg kell jelenniük a kapacitások szintjén és a megfelelő pénzügyi támogatásban. Számos tagállamban azonban úgy tűnik, hogy nem ebbe az irányba mutatnak a változások, különösen költségvetési megszorítások és takarékossági intézkedések idején. Jelenleg az ÁFSz-ek működésére szánt forrásokat éppen hogy növelni kellene, különösen az alkalmazottak számát tekintve, a minőségi nyomon követés érdekében, hogy az foglalkoztatási lehetőségekhez vezessen. A jól működő ÁFSz-eket a jövőben kompetenciaközpontokká lehetne átalakítani. |
3.7 |
2010-ben az EUROFOUND, az Európai Alapítvány az Élet- és Munkakörülmények Javításáért az EGSZB kérésére „A munkaerőpiacot célzó aktív programok finanszírozása és alkalmazása válság idején” címmel tájékoztató feljegyzést (8) készített, amely tíz kiválasztott állam példáján bemutatta az aktív és passzív foglalkoztatási politikák közötti kölcsönhatások változásait, az aktiváló intézkedések javára fordított kiadások csökkenését a GDP arányában, különösen a gyorsan növekvő munkanélküliséggel rendelkező államokban. |
3.8 |
Az európai bizottsági javaslat célkitűzése, hogy az (EUMSZ 149. cikkének értelmében) ösztönző intézkedések révén elősegítse a tagállamok közötti együttműködést, jobb integrációt és működést biztosítson az uniós munkaerőpiacoknak, valamint hogy hozzájáruljon a földrajzi és szakmai mobilitás javításához, és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemhez. |
3.9 |
Az újonnan létrehozott hálózat középpontjában különösen a következő kezdeményezések állnak majd: az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok teljesítményértékelési rendszereinek európai szintű kidolgozása és létrehozása, kölcsönös segítségnyújtás, valamint az ÁFSz-ek modernizációját és megerősítését célzó folyamat elfogadása és alkalmazása a kulcsterületeken, továbbá jelentések készítése a foglalkoztatási területet illetően. |
3.10 |
Az Európai Bizottság javaslata illeszkedik azon tevékenységek és tanulmányok sorába, amelyek az ÁFSz-ek gazdasági modelljéhez, az ÁFSz-ek teljesítménymérési rendszereihez, valamint az ÁFSz-eknek a rugalmas biztonságban játszott szerepéhez – a polgárok képzettségének és az új szakmákhoz való alkalmazkodási képességének az előre tervezése – kapcsolódnak. |
3.11 |
Az EGSZB meg van győződve arról, hogy az ÁFSz-ek tevékenysége a jövőben már soha nem lesz egyszerű rutinfeladat (9). Az ÁFSz-eknek fokozatosan többfunkciós ügynökségekké kell alakulniuk, amelyek feladata, hogy az uniós munkaerőpiacon elősegítsék az átmenet különböző típusait a tanulmányok és az első munkahely között, valamint az egyes karrierek között. Biztosítaniuk kell a munkaerő-piaci szereplők közötti interakciót, valamint együttműködésre és innovációra kell késztetniük azokat, szorosan együtt kell működniük állami és magánpartnereikkel (10), és biztosítaniuk kell, hogy a munkaerő-piaci szereplők betartsák az erre a területre vonatkozó politikákat. |
3.12 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az ÁFSz-eknek határozottabban a munkaerő-kínálat irányába kellene elindulniuk – anélkül hogy megkérdőjeleznénk a támogatások kifizetésében játszott szerepüket – a munkaadóknak ugyanis egyre nehezebb az általuk igényelt munkavállalók megtalálása és felvétele. Különösen a kis- és középvállalkozásoknak van nagy szüksége az ÁFSz-ek támogatására, ezért meg kell erősíteni az ÁFSz-ek és a vállalkozások közötti együttműködést. |
3.13 |
Még a magas munkanélküliség jellemezte időszakban sincs meg az összhang a kompetenciák kínálata és a munkaerő-piaci igények között. Az ÁFSz-ek a HoPES hálózat (11) révén részt vesznek azokban a vitákban és konzultációkban, amelynek középpontjában a kompetenciáknak a gazdasági és szociális kontextuson belüli szerepe áll. A cél, hogy összekössék a munka és az oktatás világát, valamint hogy közös megegyezésre jussanak a képzettségeket és kompetenciákat illetően. Az ÁFSz-ek számára ez azt jelenti, hogy partnerségre kell lépniük a különböző érdekelt felekkel, és biztosítaniuk kell az egyensúlyt a képesítésekkel kapcsolatos kínálat és kereslet között az egyre összetettebb helyi munkaerőpiacok kontextusában (12). |
3.14 |
Az EGSZB elismeri az Állami Foglalkoztatási Szolgálatoknak a rugalmas biztonság valamennyi elemének végrehajtásában játszott különleges szerepét. Az ÁFSz-eknek a rugalmas biztonságot illetően az európai munkaerőpiacokon játszott szerepéről szóló tanulmány (13) jó gyakorlati példák alapján bebizonyította, hogy az ÁFSz-ek tisztában vannak azzal, hogy szolgálataiknak új megközelítésre van szükségük, és elfogadtak egy sor, a rugalmas biztonságot támogató stratégiát és intézkedést. Az ÁFSz-eknek továbbra is ezen a kapacitásukon kellene fáradozniuk, hogy be tudják tölteni a rugalmas biztonság közvetítésében és értékelésében játszott szerepüket. |
3.15 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az ÁFSz-eknek elsősorban azon személyekkel vagy munkavállalói kategóriákkal kellene foglalkozniuk, akiknek a legnehezebb elhelyezkednie a munkaerőpiacon, és akik speciális szükségletekkel rendelkeznek. Ebbe beletartoznak a tartósan munkanélküli személyek, az idős munkavállalók, a nők, a fiatalok, a fogyatékkal élők és a migránsok. Ezért teljes mértékben alkalmazni kell a megkülönböztetés elleni intézkedéseket, és biztosítani kell azok nyomon követését. |
3.16 |
A fiatalok magas munkanélkülisége ellen egész Európában folytatott küzdelem kontextusában az EGSZB is kiemeli az ÁFSz-eknek az ifjúsági garanciára vonatkozó kezdeményezés elindításában játszott lényeges szerepét, és üdvözli az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok vezetői által, a fiatalok foglalkoztatásáról szóló, 2013. július 3-án, Berlinben tartott konferencia során tett vállalásokat, vagyis hogy kulcsszerepet fognak játszani Európában a fiatalok foglalkoztatásának az elősegítésében, hatékonyabbá teszik intézkedéseiket, valamint megerősítik a többi érdekelt féllel folytatott együttműködésüket (14). |
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
A vizsgált határozatjavaslat alapján az Állami Foglalkoztatási Szolgáltatások Európai Hálózatának szorosan együtt kellene működniük a Foglalkoztatási Bizottsággal (EMCO), és hozzá kellene járulniuk azok munkájához a foglalkoztatáspolitikák végrehajtására vonatkozó információk és jelentések rendelkezésre bocsátása révén. Az EGSZB úgy véli, hogy a határozat szövegében egyértelműen szerepeltetni kell e hálózat konzultatív feladatait, valamint a Foglalkoztatási Tanáccsal fenntartott viszonyát. A hálózat konzultációs és koordinációs feladatkört fog betölteni, és létrehozására nem szabad úgy tekinteni, mint az ÁFSz-ek és szociális rendszerek struktúráinak a harmonizációjára irányuló bármiféle intézkedésre. |
4.2 |
Az EGSZB aligha hagyhatja figyelmen kívül, hogy regionális szinten már léteznek jól működő struktúrák, beleértve munkaerő-piaci megfigyelő hálózatokat, amelyek hatékonyan hozzájárulnak az Európa 2020 stratégia által meghatározott közös uniós foglalkoztatási célkitűzések eléréséhez. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy az ÁFSz-ek és a megfigyelőközpontok közötti nagyobb koherencia érdekében szükség van a következőkre:
|
4.3 |
Az ÁFSz-ek közötti együttműködés kiterjesztését az Európai Unió 2014–2020 közötti időszakra szóló foglalkoztatás és társadalmi innováció programjának a PROGRESS fejezetéből fogják finanszírozni. A tárgyalt jogalkotási javaslat semleges marad a költségvetési kérdésekben és nem igényel további humán erőforrást. A hálózat által kidolgozott, vagy a kölcsönös tanulási tevékenységekre irányuló, majd az egyes ÁFSz-ek keretében végrehajtott projekteket illetően a tagállamok az Európai Szociális Alapból (ESzA), a Regionális Fejlesztési Alapból (ERFA), valamint a Horizont 2020 programból részesülhetnek támogatásban. Az EGSZB számára a leglényegibb, hogy a strukturális alapok címén juttatott forrásokat továbbra is biztosítsák, valamint hogy a finanszírozást fenntarthatóvá tegyék. Az ÁFSz-ek új kompetenciáinak, kiváltképp az aktív foglalkoztatási politikák keretében, láthatóvá kell válnia a kapacitásokban és a megfelelő pénzügyi támogatásban. |
4.4 |
A javaslat 3. cikke meghatározza a hálózat kezdeményezéseit.
Az EGSZB e pont megfogalmazásának pontosítását ajánlja, hogy egyértelműen kiderüljön belőle, hogy az ÁFSz-eknek tulajdonképpen csak konzultatív szerepük lesz. Úgy véli, hogy ebben a rendelkezésben kell pontosítani az ÁFSz-ek modernizációja érdekében kidolgozott eljárások jellemzőit és célját. Szerinte ezeknek semmi esetben sem szabadna kötelező jelleget ölteniük. |
4.5 |
Az együttműködésre vonatkozó 4. cikk megemlíti a többi munkaerő-piaci szereplővel, többek között a foglalkoztatási szolgáltatásokat nyújtó más szervezetekkel folytatott együttműködést, valamint az információk cseréjét. Az EGSZB úgy véli, hogy világosabban meg kell határozni az egyes szereplők feladatát ezekben a rendelkezésekben. |
4.5.1 |
Hangsúlyozza, hogy a szociális partnerek a legfőbb munkaerő-piaci szereplők és megkerülhetetlen szerepet játszanak az ÁFSz-ek korszerűsítésében, ezért tehát megfelelő helyet kell kapniuk az új struktúrában. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet a szociális partnereknek az ÁFSz-ek kezelési folyamatában, főként válságos időszakban betöltött szerepéről szóló munkadokumentumában, négy uniós tagállam példáján keresztül világosan kimutatja, hogy az ÁFSz-ek szerkezetének az átalakítása a szociális partnerek szerepének, részvételének és befolyásának a módosulásával is jár. Míg Ausztriában az ÁFSz-ek tevékenységi köre, különösen regionális szinten egyre szélesedik, addig Németországban és Dániában csökken befolyásuk, és szerepük inkább konzultatív, mint együttdöntési. Az Egyesült Királyságban a szociális partnerek, történelmi okokból eredően, nem rendelkeznek intézményi részvétellel (15). Az EGSZB ezért üdvözli az európai szociális partnerek kezdeményezéseinek sorozatát közös munkaprogramjuk keretében (16). |
4.5.2 |
Ebben a kontextusban az EGSZB az Európai Bizottság EURES-re vonatkozó új, 2012/733/EU sz. határozata kapcsán romló tendenciára mutat rá. A munkavállalók szabad mozgása terén működő tanácsadó bizottság áprilisi ülése (17) során a szociális partnerek képviselői erőteljes aggodalmuknak adtak hangot azzal kapcsolatban, hogy a szociális partnerek szerepe a társult partnerek szintjére redukálódik. |
4.5.3 |
Az EGSZB számos véleményében támogatta az Európai Bizottság azon felhívását, hogy valamennyi érdekelt fél részvételével alakítsanak ki partnerségeket a munkahelyteremtés, a foglalkoztatás kiterjesztése, a kompetenciák fejlesztése és a szociális kirekesztés elleni harc érdekében. A magas európai ifjúsági munkanélküliség elleni harcot illetően például kiemelte az oktatási intézmények, a tanácsadó ügynökségek, a civil társadalmi szervezetek (többek között ifjúsági szervezetek, nőmozgalmak, a fogyatékkal élők támogatásával foglalkozó szervezetek), a családok és az egyének szerepét, mivel ez az egyetlen módja annak, hogy közösen és teljes mértékben megoldást találjunk az európai munkaerő-piaci helyzetre. |
4.5.4 |
Az EGSZB üdvözli továbbá a foglalkoztatási szolgálatok közötti partnerség (PARES) (18) kialakítását is, amelynek célja a munkaerő-piacon belüli átmenetek megkönnyítése érdekében folytatandó uniós szintű párbeszédek elősegítése. A munkaerőpiacok egyre összetettebbé válnak, és valamennyi, foglalkoztatási szolgáltatást nyújtó szereplőnek együtt kell működnie. Az EGSZB az Európai Bizottságnak az „ÁFSz-ek közötti dialógus” elnevezésű, a kölcsönös tanulást támogató programját is üdvözli. |
4.6 |
Az általános keret elfogadásáról szóló 7. cikknek megfelelően az Európai Bizottság a vizsgált javaslat 8. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el a 3. cikk (1) bekezdésében meghatározott teljesítményértékelési és kölcsönös tanulási kezdeményezések végrehajtásának általános kereteit illetően. Általánosságban véve az EGSZB egyetért a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alkalmazásával olyan rendelkezések módosítása céljából, amelyek a teljesítményértékelésre és az ismeretek cseréjére vonatkozó általános keretet érintik. Ugyanakkor szükség lesz más információkra is ahhoz, hogy meg lehessen határozni azokat a kérdéseket, amelyeket ezek a felhatalmazáson alakuló aktusok konkrétan módosíthatnak majd. Az EGSZB a javaslat tartalmának konkrétabb kifejtését javasolja az általános keret alapvető mutatóinak finomítása érdekében. A delegált aktusoknak ezt követően, az EUMSZ 290. cikkének megfelelően, ki kellene egészíteniük ezen alapvető mutatóknak a kevésbé érdekes szempontjait. |
4.7 |
A vizsgált javaslat jelzi, hogy ezek az új európai bizottsági kezdeményezések kiegészítik majd az ÁFSz-ek EURES-szel való együttműködését a Szerződés 45. és 46. cikke szerint. Az EGSZB úgy véli, hogy a jogalkotás szövegében egyértelműen szerepeltetni kellene az ÁFSz-ek újonnan létrehozott hálózata és az EURES közötti szinergiákat (19). Az ÁFSzek új hálózatának támogatnia kellene az EURES megbízatásának kiterjesztését, és azt a kulcsfontosságú szerepét, hogy biztosítsa a kompetenciáknak az európai munkaerő-piaci igényekkel való összehangolását, valamint javítsa az uniós mobilitást. A hálózat más olyan szervezetekkel is együttműködést folytathat, mint a pályaorientációs ügynökségek. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 17-én.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Az Európai Unió foglalkozatás és társadalmi innováció programja (EaSI), amely integrálja és kiterjeszti a következő három már létező program hatáskörét: PROGRESS, EURES és a Progress európai mikrofinanszírozási alap.
(2) COM(2010) 2020 final.
(3) Lásd: A Tanács 2010. október 21-i 2010/707/EU határozata a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról.
(4) Az Európai Bizottság informális konzultatív csoportjáról, a HoPES-ről („Heads of Public Employment Services” – az állami foglalkoztatási szolgálatok vezetői) van szó.
(5) Az EPSCO miniszterek 2013. február 7–8-án, Dublinban tartott informális ülésén.
(6) COM(2010) 682 final.
(7) COM(2012) 173 final.
(8) Lásd:John Hurly: A munkaerőpiacot célzó aktív programok finanszírozása és alkalmazása válság idején, EUROFOUND, 2010.
(9) Lásd: Az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok hozzájárulása az EU 2020 stratégiához, ÁFSz 2020 Stratégiai Tanulmány, 2012.
(10) Az Európai Bizottság elindította a PARES kezdeményezést, az EU állami és magánjellegű foglalkoztatási szolgáltatásai közötti partnerséget, amely prioritást élvező cselekvésként szerepel a Bizottság 2011-ben közzétett, Új készségek és munkahelyek menetrendje című közleményében.
(11) Lásd: The Case for Skilles: A Respons to the Recommendations regarding the Future Role of Public Employment Services under the New Skills for New Jobs Agenda (A kompetenciák ügye: az Állami Foglalkoztatási Szolgálatok jövőbeli szerepére vonatkozó ajánlásokra adott reakció az új készségek és munkahelyek stratégiájának keretében), Állami Foglalkoztatási Szolgálatok vezetőinek európai hálózata, 2011. szeptember.
(12) Lásd: R.A. Wilson:Anticipating skills needs of the labour force and equipping people for new jobs: which role for public employment services in early identification of skill needs and labour up-skilling? (A munkavállalók szükséges képzettségeinek az előre tervezése, és az új munkahelyeknek megfelelő kiigazítása) jelentés az Európai Bizottságnak. Danish Technological Institute/ÖSB Consulting/Warwick Institute for Employment Research, 2010.
(13) The role of the Public Employment Services related to ‘Flexicurity’ in the European Labour Markets (Az ÁFSz-ek szerepe a rugalmas biztonságot illetően az európai munkaerőpiacokon) – végső jelentés, „Policy and Business Analysis”, Danish Technological Institute/ ÖSB Consulting/Tilburg University/Leeds Metropolitan University, 2009. március.
(14) Konferencia a fiatalok foglalkoztatásról (Konferenz zur Jugendbeschäftigung), 2013. július 3., Berlin, a HoPES hálózat hozzájárulása.
(15) J. Timo Weishaupt, Labour Administration and Inspection Programme: Social Partners and the Governance of Public Employment Services: Trends and Experiences from Western Europe, (Munkaügyi adminisztrációs és ellenőrzési program: a szociális partnerek és az ÁFSz-ek kezelése – nyugat-európai tendenciák és tapasztalatok), 2011.
(16) A befogadó munkaerőpiacokról szóló önálló megállapodás (2010.) a legfőbb munkaerő-piaci szempontok közös elemzésén alapul (2009.).
(17) Lásd: A munkavállalók szabad mozgása terén működő tanácsadó bizottság ülésének jegyzőkönyve, 2013. április 12., Brüsszel.
(18) A PARES az Európai Bizottságnak a rugalmas biztonságot támogató egyik kísérő intézkedése az új készségek és munkahelyek menetrendjén belül.
(19) Lásd: HL L 328., 2012.11.28., 21–26. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/122 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az Európai Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak – Az európai gazdasági és monetáris unió társadalmi dimenziójának megerősítése
(COM(2013) 690 final)
2014/C 67/24
Főelőadó: Georgios DASSIS
2013. október 4-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Az Európai Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak – Az európai gazdasági és monetáris unió társadalmi dimenziója
COM(2013) 690 final.
Az EGSZB Elnöksége 2013. szeptember 17-én megbízta az „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekciót a bizottsági munka előkészítésével.
A munka sürgősségére való tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16-17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 17-i ülésnapon) főelőadót jelölt ki Georgios Dassis személyében, továbbá 157 szavazattal 3 ellenében, 19 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Általános megjegyzések
1.1 |
A minden eddiginél súlyosabb gazdasági és pénzügyi válság, amely az euróövezet tagállamait különösen erősen sújtotta, általános strukturális gyengeségekre is rávilágított Európában. Egyértelmű összefüggésre derült fény a magas munkanélküliségi ráta, a tagállami költségvetésekre nehezedő nyomás, a társadalmi hanyatlás és a társadalmi nyugtalanság között. Bár elismerjük, hogy a nemzeti költségvetéseknek egyensúlyban kell lenniük, a megszorítások károsan hatottak az oktatásra, az aktív munkaerő-piaci politikákra és a szociális jólétre. A fokozott munkanélküliség és szegénység negatív következményekkel jár a munkaerő szaktudására és foglalkoztathatóságára. Rontja a vállalatok növekedési és munkahely-teremtési képességét is, ami pedig akadályozza a fellendülést. |
1.2 |
A leginkább sújtott uniós tagállamok egy részében bebizonyosodott, hogy a gazdasági és társadalmi válság politikai válsággá is vált, és szélsőséges és nem demokratikus politikai mozgalmak nyernek teret. Ezt a tendenciát konkrét európai, tagállami és helyi szintű intézkedésekkel a lehető legsürgősebben ellensúlyozni kell. |
1.3 |
A belső piacnak gazdasági és társadalmi projektnek kell lennie – eddig is elősegítette a foglalkoztatás és a jólét növelését valamennyi uniós tagállamban. A belső piac kiteljesítése, valamint a hatékonyság és a társadalmi kohézió fokozása az Európa 2020 stratégia keretében döntő fontosságú ahhoz, hogy Európa gyorsabban kerülhessen ki a válságból. |
1.4 |
Minderre tekintettel az EGSZB számottevő érdeklődéssel vizsgálta az Európai Bizottság közleményét, amely az első hozzájárulás az európai gazdasági és monetáris unió társadalmi dimenziójának megerősítéséről az Európai Tanács által a közeljövőben folytatandó vitákhoz és meghozandó döntésekhez. |
1.5 |
Arra hívja fel az Európai Bizottságot, hogy tegye naprakésszé és szilárdítsa meg politikáját e viták alapján, annak érdekében, hogy további előrehaladást érjen el elsősorban a foglalkoztatási és társadalmi befogadási mutatók proaktív alkalmazását illetően. |
1.6 |
Az EGSZB következetesen támogatja azokat az intézkedéseket, amelyek a szociális beruházások fokozására, az európai forrásoknak a megfelelő foglalkoztatási és szociális politikákra való jobb összpontosítására, egy külön ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezésre és ifjúsági garanciarendszerre, továbbá a határon átnyúló mobilitás megkönnyítésére irányulnak. Helyesli tehát, hogy nagyobb figyelmet szentelnek a fenti szakpolitikai kérdéseknek. Kedvezően fogadja emellett a szociális párbeszédnek az európai szemeszter keretében tervezett megerősítését. |
1.7 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy a társadalmi dimenzió megerősítése segítené a tagállamokat képességeik kiaknázásában a foglalkoztatás bővítése, a társadalmi kohézió javítása és a nagyobb egyenlőtlenségek kialakulásának megakadályozása tekintetében. Különösen azt az elgondolást támogatja, amely szerint szorosabban nyomon kellene követni a foglalkoztatási és szociális egyensúlyzavarokat a GMU-ban oly módon, hogy rendszeresen figyelemmel kísérik a munkanélküliség, továbbá a munkanélküli, oktatásban és képzésben nem részt vevő fiatalok arányát, valamint a háztartási jövedelmek, a szegénység és az egyenlőtlenségek szintjét. |
1.8 |
A foglalkoztatásra és a szociális egyensúlyzavarokra vonatkozóan javasolt, kulcsfontosságú mutatókon és küszöbértékeken alapuló eredménytáblának tehát proaktívan ki kell mutatnia az aszimetrikus fejlődési pontokat és az átfogó gazdasági teljesítményre gyakorolt közvetett hatásokat. Ennek az ellenőrzési rendszernek szükség esetén gyors és hatásos kiigazítási mechanizmust és szakpolitikai válaszadást kell beindítania, a gazdasági és pénzügyi egyensúlyzavarok esetéhez hasonlóan. Az EGSZB ezért osztja az Európai Tanács 2013. június 27–28-án kifejezett azon véleményét, amely szerint a szociális és foglalkoztatási mutatók tervezett kerete az "első lépés" a GMU átfogóbb társadalmi dimenziója felé. (1) |
1.9 |
Az EGSZB 2013. május 22-i véleményén (2) keresztül betöltötte konzultatív szerepét az elkövetkező európai tanácsi viták előkészítésében, és abban ismét a GMU társadalmi dimenziójának további megerősítésére hív fel. |
2. Részletes megjegyzések
2.1 |
Közleményében az Európai Bizottság egy sor kezdeményezést javasol a GMU társadalmi dimenziójának megerősítésére, az alábbi három elemre összpontosítva:
|
2.2 |
Az EGSZB egyetért azzal, hogy meg kell erősíteni a GMU társadalmi dimenzióját, és szeretné kiemelni az alábbiakat: |
A foglalkoztatási és társadalmi kihívások fokozott nyomon követése és a szakpolitikai koordináció
2.3 |
Az EU pénzügyi konszolidációja és gazdasági irányítása nem tartható fenn anélkül, hogy annak mintájára ki ne alakítanák a társadalmi konszolidáció és irányítás megfelelő formáit. Az európai társadalmi eltérések jelenlegi mértéke gátolja a fellendülést, a növekedést és a kohéziót. Az EGSZB úgy véli, hogy az európai szemeszternek ugyanabba az ellenőrzési keretbe kellene foglalnia a foglalkoztatási és társadalmi befogadási referenciamutatókat, mint ami a gazdasági koordinációra és a strukturális reformokra vonatkozik. A számszerűsíthető foglalkoztatási és szociális céloknak illeszkedniük kell az államadóssággal és a költségvetési hiánnyal kapcsolatos célokhoz, és hasonló kiigazítási és szolidaritási mechanizmusokat kell tartalmazniuk a társadalmi egyensúlyzavarok helyreállítása és a szociális beruházások ösztönzése érdekében. |
2.4 |
Az EGSZB elismeri, hogy az EU és a tagállamai által megvalósítandó gazdasági megújuláshoz és szociális beruházáshoz többre van szükség formális irányítási struktúráknál és szabályozási mechanizmusoknál. Ezért az európai polgárokat és a szervezett civil társadalmat jelentős szerep illeti meg a folyamatban. Döntő fontosságú, hogy az európai projektet a magukénak érezzék, és részt vegyenek annak megvalósításában. |
2.5 |
Az EGSZB hangsúlyozza ugyanakkor, hogy a tartós társadalmi fejlődéshez a strukturális problémákat a forrásuknál kell kezelni a tagállamokban. A globális versenyképesség, a gazdasági növekedés és az erős társadalmi dimenzió kulcsfeltételei Európa válságból való kilábalásának. A közelmúltban javasolt szociálpolitikai mutatókat a rövid és hosszú távú reformok megszilárdítására kell felhasználni. |
A foglalkoztatás és a munkavállalási mobilitás terén megvalósítandó fokozott szolidaritás és fellépés
2.6 |
Ahogyan azt az Európai Bizottság közleményében kifejti, a határon átnyúló munkavállalási mobilitás fontos eleme a foglalkoztatás és a versenyképesség megőrzésének, valamint annak, hogy új munkahelyeket teremtsenek a gazdasági szerkezetátalakítás miatt elveszítettek helyett. |
2.7 |
A munkavállalási mobilitást még nehezítő akadályok további leépítése érdekében olyan újabb intézkedéseket kellene hozni, amelyek célja, hogy érthető és az egyes országok nyelvén megfogalmazott szociális és munkajogi információkat bocsássanak a mobil munkavállalók rendelkezésére. Ezenkívül be kellene vezetni, hogy a munkavállalóknak joguk legyen tanácsadás igénybevételére. A megfelelő tanácsadói struktúráknak hálózatban, szorosan együtt kellene működniük a szociális partnerekkel és az EURES-szel, és biztosítaniuk kellene, hogy a mobil munkavállalók már a származási országukban tájékoztatást kapjanak a célország szociális és jogi helyzetéről. |
2.8 |
A szociális beruházások segítik a polgárokat. Növelik szaktudásukat és képzettségüket, és elősegítik társadalmi és munkaerő-piaci részvételüket. Ez nagyobb jóléthez vezet, élénkíti a gazdaságot és segíti az EU-t abban, hogy megerősödve, egységesebben és versenyképesebben kerüljön ki a válságból. |
2.9 |
A célirányos szociális beruházások nem csupán szociális és társadalmi haladáshoz vezetnek, és növelik a versenyképességet. A beruházásoknak a szociális államban – különösen olyan időkben, amikor korábban soha nem ismert, drámai mértékű munkanélküliséget és növekvő szegénységet tapasztalhatunk – központi szerep jut a társadalmi kohézió erősítése, a társadalmi beilleszkedés elősegítése, valamint a társadalmi kirekesztés és a szegénység elleni küzdelem terén is. Az ilyen beruházási kiadásoknak garantálniuk kell a hatékonyságot. |
2.10 |
Az EGSZB határozottan kiemeli, hogy a GMU társadalmi dimenziója egyértelmű eszközöket, mutatókat, továbbá minőségi és mennyiségi célkitűzéseket igényel, amelyek ugyanolyan eredményesek, mint a GMU gazdasági és pénzügyi kötelezettségvállalásai. Arra is felhívja az Európai Tanács figyelmét, hogy ha nincs kellő konszenzus vagy politikai szándék az EU társadalmi dimenziójának efféle újbóli megerősítését illetően, akkor az EGSZB azt a megoldást javasolja, amelynek értelmében fokoznák a GMU-n belüli együttműködést, ehhez saját pénzügyi erőforrásokat bocsátanának rendelkezésre, kiegészítő szociális alapot hoznának létre, társadalmi haladási paktumot vezetnének be, továbbá – a pénzügyi, költségvetési és monetáris stabilizációs mechanizmusokhoz illeszkedő – társadalmi normákat, célkitűzéseket és stabilizációs mechanizmusokat alakítanának ki. |
A megerősített szociális párbeszéd
2.11 |
Az EGSZB kedvezően értékeli az Európai Bizottság arra irányuló javaslatait, hogy javítsák a szociális partnerek bevonását a gazdasági és foglalkoztatási politikák európai szintű koordinációjába. A szociális párbeszéd valamennyi szinten fontos szerepet játszik. Elősegíti a munkaadók és a munkavállalók nézeteit egyaránt tükröző megoldások kidolgozását, és hozzájárul – az európai munkaerő-piacok megreformálásához alapvető fontosságú – megértés és bizalom kiépüléséhez, valamint a társadalom szövetének megerősítéséhez. |
2.12 |
Az EGSZB megjegyzi emellett, hogy a szociális – és így a háromoldalú – párbeszéd jövőjéről már most vitát folytatnak az európai szociális partnerek. |
Brüsszel, 2013. október 17-én.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Európai tanácsi következtetések – 2013. június 27–28., EUCO 104/13, 14. (c) pont.
(2) HL C 271., 2013.9.19., 1–7. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/125 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Úton egy versenyképesebb és hatékonyabb védelmi és biztonsági ágazat felé
(COM(2013) 542 final)
2014/C 67/25
Előadó: Joost VAN IERSEL
Társelőadó: Monika HRUŠECKÁ
Az Európai Bizottság 2013. július 3-án úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Úton egy versenyképesebb és hatékonyabb védelmi és biztonsági ágazat felé
COM(2013) 542 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottsága 2013. szeptember 26-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 17-i ülésnapon) 172 szavazattal 23 ellenében, 24 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB határozottan üdvözli az Európai Tanács decemberben esedékes, védelmi kérdésekről szóló ülését, amelynek alapját az Európai Bizottság közleménye (1), valamint a főképviselő és a Védelmi Ügynökség vezetője által jegyzett jelentés képezi (2). E kezdeményezések igen sürgős és időszerű választ jelentenek a belső és külső kihívásokra, és az európai védelem hosszú távú kiszámíthatóságának és hitelességének előmozdítását szolgálják. |
1.2 |
A közlemény és a főképviselő (ideiglenes) álláspontja meghaladta a hagyományos tabukat, és ezzel megfelelő perspektívába helyezte a jelenlegi helyzetet és a végrehajtandó intézkedéseket. |
1.3 |
Különösen a főképviselő jelentése érvel meggyőzően amellett, hogy a közös biztonság- és védelempolitikára (KBVP) vonatkozó átfogó stratégia elengedhetetlen az európai védelmi és biztonsági követelmények teljesítéséhez. Az EGSZB egyetért azzal, hogy a KBVP biztosítja a legmegfelelőbb keretet a katonai képességek terén folytatandó hatékony együttműködéshez, de kiegészítésképpen hangsúlyozza, hogy az együttműködés egyben feltétele is a KBVP hitelességének. |
1.4 |
A kezdeményezés sikeréhez elengedhetetlen a kedvező politikai feltételek megteremtése. Mivel az európai (ipari) védelmi struktúrák lényegi kiigazításához vezető út hosszú és rögös, és azt egymással szoros kapcsolatban álló politikák alakítják, az EGSZB úgy véli, hogy az olyannyira szükséges áttörés legfontosabb feltétele az uniós kormányfők állhatatos elkötelezettsége. |
1.5 |
Az EGSZB nyomatékosan kéri, hogy a Tanács határozzon a jövő szempontjából jelzésértékű, konkrét intézkedésekről és fellépésekről az európai védelmi ágazat versenyképességének és az ágazati együttműködésnek a megerősítésére. |
1.6 |
Az EGSZB támogatja azt a szándékot, hogy fenntartsanak egy olyan, független európai védelmi struktúrát, amely megfelel Európa gazdasági súlyának és egyéb érdekeinek a világban. A hosszú távú cél az európai polgárok autonóm védelme kell hogy legyen, melynek keretében gondoskodunk arról, hogy a katonaság mindig korszerű felszereléssel rendelkezzen, illetve garantáljuk az európai értékeket (emberi jogok, demokrácia) (3). |
1.7 |
Az átmenet új szakasza az európai védelmet és biztonságot is befolyásolja. A geopolitikai változások olyan időszakban mennek végbe, amikor a gazdaságot elhúzódó stagnálás jellemzi és Európa jelentős részében tartós munkanélküliség tapasztalható. Ezzel párhuzamosan új szereplők jelennek meg a nemzetközi színtéren. A globális fejlődés túllép az európai fejlődésen. A különbség egyre nő. Európának gyorsabban kell alkalmazkodnia, hogy lépést tartson más országokkal. |
1.8 |
Ehhez járul még, hogy a versenyképes ipar iránti igény és a fogyatkozó pénzügyi források költséghatékonyságot követelnek. Az európai megközelítésekben fel kell számolni a kontraproduktív átfedéseket, az összehangolatlan szakpolitikákat és a hiányosságokat, és ehelyett az értékarányosságot kell előmozdítani, hogy az adófizetők javát szolgálva kevesebb pénz menjen veszendőbe és jobb eredmények szülessenek. |
1.9 |
Az EGSZB örömmel veszi az európai bizottsági közlemény találó és pontos elemzését Európa viszonylagos helyzetéről. Egy hasonló elemzés tavaly arra késztette az EGSZB-t, hogy a közös védelmi kérdésekben kiálljon az európai szemlélet gyökeres megváltoztatása mellett (4). |
1.10 |
Az EGSZB külön kiemeli egyetértését az európai bizottsági közlemény 9. fejezetével, amely a Tanács menetrendjének alapvető elemeivel foglalkozik, melyek a következők: stratégiai európai koncepció, közös biztonság- és védelempolitika (5), illetve egy európai védelmi ipari stratégia. |
1.11 |
Európában sürgető szükség van egy „közös védelmi nyelvezetre”. Ehhez pedig elengedhetetlen, hogy a stratégiai szükségleteket a jövőben ne nemzeti, hanem közös európai alapon mérlegeljük, ami elősegítené, hogy a nemzeti érdekeknek uniós stratégiai célok követése révén felelhessünk meg. |
1.12 |
Ahhoz, hogy – a polgárok és adófizetők aktív támogatásának előmozdítása érdekében – a közvélemény megfelelő tájékoztatást kapjon Európa stratégiai jelentőségű általános és ipari érdekeinek fontosságáról, politikai és civil szerepvállalásra is szükség van. Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy egy egészséges európai védelmi ágazat a szélesebb körű európai feldolgozóipar fellendüléséhez is számottevően hozzájárulhat (6). |
1.13 |
Minél több tagállamnak el kell köteleznie magát e nagy horderejű cél elérése mellett. Ha nem minden tagállam kíván részt venni, akkor a folyamatot a részt venni szándékozó országokkal kell útnak indítani. |
1.14 |
Az EGSZB hangsúlyozza az Európai Bizottság és az Európai Védelmi Ügynökség (EVÜ) szerepét, amelyeknek szorosan együtt kell működniük a közlemény végrehajtásában. Az EGSZB határozottan támogatja az Európai Bizottság által tervezett intézkedéseket. E vélemény 6. fejezetében az EGSZB kiegészítő megjegyzéseket és ajánlásokat fűz a javaslatokhoz. |
1.15 |
Az európai bizottsági közlemény nem foglalkozik a proaktív iparpolitikával. Az EGSZB ezzel szemben rámutat arra, hogy a védelmi ágazat kivételes helyzetben van, mivel az egész világon 100 %-ban az intézményi piacokon működik. Az egyes kiválasztott területeken a tagállamok és/vagy az Európai Bizottság által folytatott proaktív iparpolitika elengedhetetlen a korszerű termeléshez és a költséghatékonysághoz. Egyfelől a megosztott uniós és nemzeti kompetenciák, másfelől a polgári és katonai projektek és technológiák közötti hatékony interakció és szinergiák rendkívüli előnyöket és költséghatékonyságot eredményeznek. |
1.16 |
A többoldalú európai keretben létrejövő új projekteket a tervezési szakasztól kezdődően kell meghatározni, élve az EVÜ által nyújtott előnyökkel. Évtizedeket vehet igénybe, amíg ezek a projektek teljes körűen működésbe lépnek. Annál jobb tehát, minél korábban indulnak. |
1.17 |
A köz- és a magánszféra által végzett kutatás-fejlesztés központi szerepet játszik. E területen a védelmi beruházások 2006 óta nem voltak ilyen alacsony szinten (7). A beruházási feltételek javításának módozatait és a konkrét projektekben való alkalmazását az általános koncepció részévé kell tenni. |
1.18 |
A legnagyobb felelősséget – a folyamat hajtóerőiként – a fő előállító országok viselik. Biztosítani kell az ezen országok és a többi tagállam közötti harmonikus kapcsolatot. A kkv-kat és a kutatási létesítményeket széles körben össze kell kapcsolni, hogy minél több tagállam csatlakozzon az európai stratégiához. |
1.19 |
Az ágazatban dolgozók körében a rendezetlen átszervezések miatt nyugtalanság tapasztalható, ezért mindenekelőtt kiszámítható politikákra van szükség. A változásokra való felkészülést pedig össze kell hangolni, hogy biztosítani lehessen a tisztességes munkaszerződéseket és -kilátásokat. Meg kell szervezni a szociális párbeszédet. |
1.20 |
E vélemény elsősorban a politikai elvekre összpontosít, és haladéktalanul áttörést kíván elérni e stratégiai területen. A decemberben esedékes első lépésekkel utat kell törni a sikeres folytatáshoz. A stratégiai iránymutatások és a konkrét projektek kidolgozásában részt kell vennie az Európai Tanácsnak, a kormányoknak és az Európai Bizottságnak, csakúgy mint az EVÜ-nek, a parlamenteknek és az ágazatnak (ezen belül pedig a munkavállalók képviselőinek). |
2. Európa kihívás előtt áll
2.1 |
Az Európai Bizottság helyesen mutat rá, hogy „új súlypontok alakulnak ki, így a világ erőegyensúlya eltolódik, az Egyesült Államok pedig stratégiai figyelmét egyre inkább Ázsia felé fordítja”. A BRIC országok fokozzák katonai kiadásaikat. Különösen Kína és Oroszország növeli jelentősen katonai költségvetését 2015-ig. |
2.2 |
Amerika folyamatosan erősödő nyomást gyakorol Európára, hogy az teljes mértékben vegye ki a részét a nyugati világ katonai kiadásaiból. A költségvetési megszorítások miatt az Egyesült Államok racionalizálja védelmi kiadásait, és ez az Európával kötött megállapodásokra is hatással van. |
2.3 |
Az Egyesült Államok és Európa kiadásai között igen jelentős az eltérés. 2010-ben a teljes európai védelmi költségvetés (Dániát leszámítva) 196 milliárd euró volt, míg az amerikai költségvetés 520 milliárd eurót tett ki (8). Az európai K+F költségvetés az amerikainak egyheted része, ami kihat a katonák felszerelésére és bevethetőségére. |
2.4 |
Ugyanakkor sokféle fenyegetéssel kell szembenézni. A politikai és katonai feszültségek nem enyhülnek, és új feszültségek keletkeznek – ezek némelyike Európa kapuinál. A nemzetközi színtér új, ambiciózus szereplői – hogy egy szintre kerüljenek a hagyományos hatalmakkal – gondoskodni akarnak arról, hogy nemzeti védelmi rendszerük megfeleljen gazdasági és egyéb érdekeiknek. |
3. Európai megközelítések
A. Politika
3.1 |
Az európaiak két egymással összefüggő problémakörrel néznek szembe:
A fenti két, egymással összefüggő területről szóló európai vita azonban még alig kezdődött el. |
3.2 |
A különböző kormányzati dokumentumok (9) mind a védelmi kiadások jelentős csökkenéséről számolnak be (10). Elsősorban a nemzeti kereteken belüli kiigazításokra összpontosítanak: hogyan lehet minél nagyobb költséghatékonyságot elérni úgy, hogy a kapacitás továbbra is elegendő legyen a megfelelő eredmények eléréséhez. A tagállamok egyelőre igen messze állnak attól a gondolkodásmódtól, amely a nemzeti védelmi képességeket természetes módon európai perspektívába helyezi. |
3.3 |
Az EGSZB tavaly megállapította, hogy „A védelempolitikát az egyes országok stratégiai érdekei (...) alakítják, ezeket Európában elsősorban tagállami szinten határozzák meg. Az idejétmúlt szemléletmódok nyilvánvalóan az európai védelmi képességek szétaprózottságához, hiányosságaihoz, kapacitásfelesleghez és az interoperabilitás hiányához vezetnek.” (11) |
3.4 |
Az európai integráció hatvan éve és az egységes piac rugalmas gazdasági és vállalati struktúrákat hozott létre, amelyek a gazdasági tevékenységek hazai termelésen alapuló erős szerkezetét teremtik meg. A katonai és védelmi gondolkodásban azonban, a szervezéstől eltekintve, Európa még a kezdeteknél tart. |
3.5 |
A védelmet mint a külpolitika egyik funkcióját – amely mind a mai napig a nemzeti szuverenitás kifejezésének egyik legfontosabb eszköze – nemzeti szabályok mentén tervezték meg, építették fel és működtetik. Minden – európai vagy Európán kívüli partnerekkel folytatott – multinacionális együttműködésre e nézőpontból tekintenek. |
3.6 |
Az ezzel járó akadályok leküzdését célzó kezdeményezések mind ez idáig jórészt kudarcba fulladtak. A védelmi együttműködésről szóló, 1998. évi Saint Malo-i angol–francia katonai egyezménytől/megállapodástól azt várták, hogy jelentős előrelépést jelent majd a katonai együttműködésben. Tizenöt év elteltével és a további tárgyalások dacára az eredmények továbbra is soványak. |
3.7 |
A hat legfontosabb előállító ország – Franciaország, Németország, az Egyesült Királyság, Olaszország, Spanyolország és Svédország (az úgynevezett „LoI-országok”) – egy 1998. évi kezdeményezést követően 2000-ben szándéknyilatkozatot írt alá, amelynek nyomán létrejött egy, a védelmi ágazat átszervezéséről és működtetéséről szóló szerződés. E szerződés, amely a tervezésről és az ágazatokkal való együttműködésről, továbbá a képességekről és a kutatásról rendelkezik, hosszú ideje nem hozott kézzelfogható eredményeket. |
3.8 |
Más együttműködési formák is létrejöttek a tagállamok között, így például a holland és a belga haditengerészet közötti együttműködés, az Északi Védelmi Együttműködés (Dánia, Finnország, Izland, Norvégia és Svédország részvételével), valamint a német és a holland szárazföldi hadsereg közötti együttműködés. Ezeket azonban nem szabad összetéveszteni az ipari együttműködéssel, amely jórészt továbbra is hiányzik. |
3.9 |
Az európai bizottsági kezdeményezések által is támogatott strukturális védelmi együttműködés céljából 2004-ben létrejött az Európai Védelmi Ügynökség. Bár történt bizonyos előrehaladás, a strukturális együttműködés a tagállamok elkötelezettségének hiánya miatt mindeddig nem indult be. |
3.10 |
Összegezve az EGSZB rámutat arra, hogy a szorosabb együttműködés szükségességének egyre tudatosabb felismerése és a védelemmel kapcsolatos európai elképzelések ellenére a politikai akarat hiánya, a hagyományos szemlélet és az anyagi érdekek mindeddig meggátolták, hogy számottevő előrelépés történjen e téren. |
B. Ipar
3.11 |
Az európai védelmi ágazat a nemzetközi fejleményekre meglehetősen eltérő reakciót adott:
|
3.12 |
Az ipar már régóta aggódik a versenyhelyzete miatt. Az ipar intézményi helyzete országról országra jelentősen eltér: a találhatunk teljesen állami tulajdonban álló vállalatokat, de magánkézben lévő cégeket is, és mindenféle köztes formációt. A közös nevezőt az jelenti, hogy a kormányok mindenhol meghatározó szerepet töltenek be. A (részleges) privatizáció ellenére az ipar és a kormányok közötti kapcsolat továbbra is igen erős, mivel az ipar a (monopolisztikus) kormányzati kereslettől és szabályozástól, valamint az exportengedélyektől függ. |
3.13 |
Az ipar lehetőleg európai léptékű konszolidációt szeretne elérni, de a piac túlságosan szűk. A BAE-Systems, a Finmeccanica és kisebb mértékben a Thales és az EADS igen aktív az Egyesült Államokban. Európában viszont nem működhetnek szabadon, mivel – a különleges kapcsolatok miatt – az iparral összefüggő valamennyi stratégiai döntés a kormányok kezében van. |
3.14 |
A piacok dinamikája világszerte fokozza a versenyt. Az amerikai ipar igyekszik bővíteni kivitelét, hogy ellensúlyozza bizonyos hazai piacok csökkenését. A nemzetközi színtér új szereplői egyre növekvő mértékben elégítik ki saját igényeiket. Ezek az országok exportra is fognak termelni, így az európai ipar versenytársai lesznek a harmadik országok piacain. |
3.15 |
Végül az ipar azt az álláspontot képviseli, melyet az EGSZB múlt évben határozottan kiemelt, azaz hogy egy érett védelmi ágazatnak a nemzetközi színtéren csak akkor lehet hiteles pozíciója, ha szilárd hazai alapokra támaszkodik. A katonai felszerelések magas technológiaigénye miatt a nemzeti piacok és a nemzeti védelmi költségvetések önmagukban már nem elegendőek. Ez már húsz éve így van, és a következmények egyre súlyosabbak. |
3.16 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a független európai védelem felé vezető úton mindenekelőtt a szuverén képességeknek és a magas hozzáadott értéket teremtő beruházásoknak kell elsőbbséget biztosítani, amelyek létfontosságúak ahhoz, hogy Európa megkülönböztetett szerepet játsszon a világban, és az új európai gondolkodásmód meghonosodásához is hozzájárulnak. |
3.17 |
Az ipar nemrégiben megerősítette az összes fontos területen létrehozandó stabil és kiszámítható, hosszú távú Európa-központú technológiai és termelő rendszerek mellett felhozott szokásos érveket. |
3.18 |
Az ipar kongatja a vészharangot. A túlélést, illetve jövedelmezőképessége és foglalkoztatási szintje fenntartását a polgári termelés növelése biztosíthatja. Ez esetben azonban Európában soha nem látott mértékben visszaszorulna a belső védelmi ipar, ami a térség külpolitikájára is hatással volna. |
3.19 |
Az IndustriAll által képviselt szakszervezetek hasonlóan komoly aggodalmakról számolnak be. 2011-ben Európában 7330 00 főnyi szakképzett munkaerő (12) volt közvetlen alkalmazásban az (űr)repülési és védelmi ágazatban, és további kétmillió ember függött e szektoroktól. Az elmúlt évtizedben jelentősen csökkent a munkaerő-állomány, és további költségvetési megszorítások fenyegetik a munkahelyeket. A kiszámíthatatlan jövő miatt a védelmi ágazat nem igazán vonzó a fiatalok számára. |
3.20 |
Az EGSZB rámutat arra, hogy a munkavállalók súlyosan megfizetik annak az árát, hogy a kormányok nem képesek átszervezni védelmi szervezeteiket. A katonai bázis racionalizálásának halogatásával a kormányok elszalasztják a lehetőséget a megújuló képességekbe történő hatékony beruházásra, ami kedvezőtlen hatással van a foglalkoztatásra. |
3.21 |
A jelenlegi helyzet egyre növekvő ellenállást vált ki – mindaddig, amíg a tervezetlen és rendezetlen átszervezések folytatódnak. A proaktív politikai változtatások végrehajtása során biztosítani kell a munkavállalók vállalati és területi szintű képviselőinek részvételét, hogy el lehessen kerülni a hirtelen kiigazításokat. |
3.22 |
A – meglehet, kisebb léptékű – foglalkoztatáshoz a technológia és a termelés sokkal szorosabb európai szintű összehangolására lesz szükség. E folyamat során a bizonytalan foglalkoztatást új készségekkel és képességekkel kell megelőzni, hogy a lehető legteljesebb mértékben biztosítani lehessen a tisztességes munkaszerződéseket és -kilátásokat. Többszintű, hatékony szociális párbeszédet kell folytatni. |
3.23 |
A költségvetési megszorítások miatti európai termeléscsökkenést strukturális módon, tisztességes szociális párbeszéd útján kell kezelni, célként szem előtt tartva a munkahelyek megőrzését, illetve a létszámfelesleggel rendelkező területeken dolgozók átsorolásának támogatását. Mind az ipar, mind a munkavállalók jobban járnak egy tervezhető, piacközpontú európai háttérrel, mint a világos célkitűzéseket mellőző, pusztán nemzeti alapon végrehajtott, rövid távú, rosszul megtervezett átszervezések esetén (13). |
4. Politikai feltételek és lehetséges kilátások
4.1 |
Az európai védelmi ágazat kilátásai lassan annyira bizonytalanná válnak, hogy az európaiaknak – legalábbis a részt venni kívánóknak – alapvető vitát kell folytatniuk a jövőről. |
4.2 |
Új gondolkodásmódra, valamint a tagállamok és az EU között „új nyelv” kifejlesztésére van szükség, három alapfeltételből kiindulva:
|
4.3 |
Az EGSZB teljes mértékben tudatában van e három egymással összefüggő, kellőképpen soha meg nem vitatott feltétel rendkívüli kihatásának. Az utóbbi tizenöt év során számos jóhiszeműen elindított kezdeményezés vallott kudarcot, mert a nemzeti szuverenitást, azaz az egyes országok saját fenyegetettségükről és helyzetükről kialakított és a tagállami külpolitikákban kifejezésre jutó felfogását sohasem kérdőjelezték meg. Ennek következtében Európában jelenleg számos párhuzamos álláspont létezik, amelyek nem teljesen egyeztethetők össze Az EGSZB úgy véli, hogy az Unió keretén belüli megosztott szuverenitás elfogadása nélkül illúzió komoly áttörésre számítani. Ha új, ígéretesebb folyamatokat szeretnénk, akkor a vitának új alapokról kell elindulnia. |
4.4 |
Tekintettel az érintett politikai területek széles skálájára, az EGSZB határozottan üdvözli az Európai Tanács decemberben sorra kerülő, védelmi kérdésekről szóló ülését. A védelemmel és biztonsággal kapcsolatos ügyekért mostanáig a védelmi miniszterek feleltek, általában a külügyminiszterek általános iránymutatásaival összhangban és a pénzügyminiszterek szigorú felügyelete mellett. |
4.5 |
A kontextus – a drasztikus költségvetési megszorítások és a szükséges racionalizálás miatt, valamint az új paradigmák és következésképpen az új fenyegetések folytán – időközben teljességgel megváltozott. Többek között a polgári és a katonai technológia és innováció kölcsönös összefüggése, valamint a védelem és a közbiztonság közötti kapcsolat révén a kormányzati politikák más elemei is érintetté váltak. Mindezek a tényezők egy holisztikus és globális megközelítést tesznek szükségessé. |
4.6 |
Sokan, mindenekelőtt az ágazati szereplők és a munkavállalók, arra számítanak, hogy decembertől strukturált gondolkodás és cselekvés veszi kezdetét. Ha az EU elmulasztja ezt a lehetőséget, újabb évekbe telhet, amíg egy kedvező folyamatot el lehet indítani. |
4.7 |
Az Európai Tanács decemberi ülése lesz az első olyan uniós tanácsi ülés, amelyen átfogó módon foglalkoznak a védelem kérdésével. Mivel az új irányok kijelölése igen bonyolult folyamat, az EGSZB úgy véli, hogy az irányvonalak láthatósága, a hitelesség és a kiszámíthatóság érdekében feltétlenül szükség lesz további tanácsi ülésekre. |
5. Iparpolitika
5.1 |
Az EGSZB határozottan üdvözölte az Európai Bizottság iparpolitikáról szóló közleményét (14), amelynek célja az előnyös feltételek, politikák és programok ösztönzése az európai ipari tevékenységek elindítása, kiépítése és megerősítése érdekében. Európának nyitott környezetben kell biztosítania ipara jövőjét. |
5.2 |
A védelem meghatározó és kivételes ágazat. Jellegéből fakadóan az egész világon 100 %-ban az intézményi piacokon működik. Az ágazati és kutatási létesítményeket egyaránt nemzeti szabályok alapján hozzák létre és szervezik. A kisebb országok, amelyek nem rendelkeznek saját ipari termeléssel, „késztermékeket” vásárolnak, ami lényegében az Egyesült Államoktól történő beszerzést jelent. |
5.3 |
Az iparban végbemenő konszolidáció – határokon átnyúló egyesülések és felvásárlások – és a nemzetközivé válás révén – ami elsősorban az egyesült államokbeli iparszerkezettel való kapcsolatot jelenti – a kontinens nagyvállalatai és kkv-i szoros kapcsolatban állnak egymással. Az export továbbra is kedvezően alakul. A legnagyobb akadály az európai kormányokkal való kapcsolatok nehézkessége, ami a közös horizont hiányának tudható be. |
5.4 |
Az EVÜ intézkedésein felül az Unió két irányelvet alkotott meg, amelyek az Európán belüli piacok megnyitására irányultak (15). Az átültetés határideje 2011 nyara volt (16), de a tényleges végrehajtás igen lassan halad. |
5.5 |
Az EGSZB határozottan üdvözli az Európai Bizottság közleményét (17), amely az elemzések és javaslatok tekintetében jelentős előrehaladásról tanúskodik. Az Európai Bizottság joggal hangsúlyozza, hogy a védelmi ágazat iparpolitikájának keretén belül igen fontos a védelmi termékek belső piaca, a kutatás és a fejlesztés, a kkv-k szerepe, a regionális politika potenciális hozzájárulása és a megfelelő készségek kifejlesztése. |
5.6 |
Az EGSZB azonban bírálatképpen megjegyzi, hogy az Európai Bizottság nem hangsúlyozza kellőképpen a védelmi ágazat kivételes helyzetét, illetve a proaktív iparpolitika szükségességét. Itt nem csupán a piacok megnyitásáról van szó, mivel ezt a védelmi ágazat sajátosságai miatt megfelelően meg kell határozni, többek között az EUMSZ 346. cikke alapján. |
5.7 |
Arról is szó van, hogy létre kell hozni Európában egy politikai alapzatot, amelyre támaszkodva a kormányok hosszú távon együtt alakíthatják országaik közös jövőjét. Csak ekkor teljesülhetnek az olyan jelentős, hosszú távú közös programok elindításához szükséges feltételek, amelyek a tervezési szakasztól a célzott kutatásig, az innovációig és az európai belső piacon történő előállításig terjednek. |
5.8 |
A kutatás és fejlesztés kulcsfontosságú szerepet játszik az európaivá teendő értéklánc elindításában (18). Ezek voltak az okai a kutatás és technológia, illetve a kutatás és fejlesztés területén folytatandó együttműködés hangsúlyozásának az EVÜ és elődszervezetei (a WEAG és az IEPG) létrehozásakor, valamint a NATO-ban. A végrehajtásra azonban itt sem került sor. |
5.9 |
A meghiúsuló együttműködés 30 éven keresztül inkább szabály, mint kivétel volt. Bizonyos projektek, így az NH-90 és az A400M elindultak, a példák azonban azt mutatják, hogy a rendszerkövetelmények sokszor a nemzeti követelmények egyszerű összeadásából álltak, a fejlesztési szakaszok túl hosszúra nyúltak, és a végső termékek túlságosan költségesek voltak. |
5.10 |
A viszonylagos sikerektől eltekintve a többi együttműködési kezdeményezés – például az NF-90 – megbukott, és számos egymással versengő vadászrepülőgép-programot (Typhoon, Rafale, Gripen) egymással párhuzamosan hajtottak végre, miközben több ország is csatlakozott az USA F-35-ös programjához, valamint a legkülönfélébb rakétaprogramokhoz. |
5.11 |
Jelenleg egyetlen jelentősebb, nagyszabású program sincs folyamatban, miközben a létező rendszerek kiöregednek vagy elavulttá válnak. Az EGSZB e tekintetben felhívja a figyelmet a páncélozott járművekre, tengeralattjárókra, szállító helikopterekre és a hordozható légvédelmi rendszerekre. Itt az új, pilóta nélküli rendszerek alighanem ideális lehetőséget kínálnak a közös kezdeményezésre, de a gyakorlatban egyelőre nincsenek kitűzve ilyen célok. Lehetőségként felmerül a kevésbé ambiciózus együttműködés is, például a levegőben történő üzemanyag-feltöltés szabványosítása. |
5.12 |
Az EGSZB európai programok indítását kéri, különösen a távirányítású légijármű-rendszerek (RPAS) következő generációjával kapcsolatban, az Európai Bizottsággal meglévő szinergiákra és a biztonságos műholdas hírközlésre támaszkodva. Meg lehet vizsgálni az (amerikaiakkal való) együttműködés olyan területeit is – például a levegőben történő üzemanyag-feltöltő képességeket – amelyeken nagy hiányosságok tapasztalhatók és ahol az EVÜ európai megoldásokat vizsgál. |
5.13 |
Az Európai Bizottság közleménye megemlít bizonyos lehetőségeket, amelyek teljes körű politikai támogatást igényelnek. E tekintetben alighanem kulcsfontosságú kezdeményezésnek számít a nagy felbontású, űrbe telepített felügyeleti képességek működésbe léptetése, így gondoskodva a Helios, RadarSat stb. utódrendszereiről. A kulcskérdés a tagállamok, az ESA és a Közös Kutatóközpontok szaktudásának egyesítése, beleértve a pénzügyi forrásokat is. Egyetlen európai ország sem képes önállóan megoldani mindezt. |
5.14 |
A védelmi projekteket adott esetben össze kell kapcsolni az uniós kutatási-fejlesztési programokkal. A hetedik keretprogram már kettős felhasználású projektekre is kiterjed. Hozzáadott értéknek tekintendő, hogy a keretprogram előnyben részesíti a határokon átnyúló projekteket. Az EGSZB szorgalmazza a kettős felhasználású technológiák szisztematikusabb figyelembevételét a Horizont 2020 keretprogramban. |
5.15 |
Elengedhetetlen, hogy a védelmi iparpolitika kezelje az előállító országok és a többi ország közötti különbségeket is. Aktívan támogatni kell valamennyi ország iparának részvételét, hogy minél több ország működjön közre mind politikailag, mind gazdaságilag. Ily módon fokozatosan háttérbe szorulhat az ellentételezések kérdése, amely rendszerint sok vitát és bírálatot gerjeszt. Ezen elemeknek az átfogó európai védelmi stratégia szerves részévé kell válniuk. |
5.16 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet az Unión kívüli „késztermék-vásárlás” bonyolult kérdésére. Az európai védelmi stratégia keretében újra kell gondolni e gyakorlatokat. Ezt az alapvető és rendkívül összetett kérdést a legmagasabb szinten kell kezelni. |
5.17 |
Egy jól irányított európai védelmi ágazattal sokkal jobb lehetőségek nyílnak a kiegyensúlyozott nemzetközi együttműködésre, különösen az Egyesült Államokkal. Mivel az Egyesült Államok erősen védi stratégiai érdekeit, az EGSZB kéri, hogy a legközelebbi szabadkereskedelmi megállapodásokról szóló tárgyalások alkalmával körültekintően mérlegeljék a védelmi ágazatot mint olyan iparágat, melynek pozíciója az Atlanti-óceán mindkét oldalán különleges. |
5.18 |
Ennek keretében biztosítani kell az európai értéklánc amerikai eredetű kritikus és érzékeny alkatrészekkel való folyamatos ellátását is. Egy közös európai álláspont a harmadik országokkal folytatott, a kritikus nyersanyagok szállításáról szóló tárgyalásokat is megkönnyítheti. |
5.19 |
Hasonlóképpen, a harmadik országokba történő kivitel esetén kellő védelmet kell biztosítani az európai szellemi tulajdonjogoknak. |
5.20 |
Fontos, hogy a különféle országok ipari létesítményei közötti sikeres együttműködést ne ássák alá egyoldalú tagállami exportellenőrzési határozatok, melyek eltérésekhez vezethetnek az exportellenőrzési feltételek alkalmazásában a közös állásponthoz képest (19), illetve a tagállamok nemzeti feltételei között. |
6. Az Európai Bizottság intézkedései
6.1 |
Az EGSZB mélyen egyetért az Európai Bizottság által javasolt intézkedésekkel, és jelentős előrelépésnek tekinti azokat. Bizonyos kérdések tekintetében az EGSZB a következő kiegészítéseket kívánja tenni. |
6.2 |
Az EVÜ-vel folytatott együttműködés kulcsfontosságú. Az EGSZB az Európai Bizottság és az EVÜ közötti koordinációt és kapcsolatot – amit a közlemény különféle tervezett intézkedésekkel összefüggésben javasol – a fejlődés és a siker elengedhetetlen feltételének ítéli. Az EGSZB felhívja a figyelmet a kettős felhasználású képességek, így például a légi szállítási képességek előmozdítására is. |
6.3 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy lehetőségeinek maradéktalan kihasználása érdekében az EVÜ-nek szilárdabb pénzügyi bázisra és a tagállamok részéről maximális elkötelezettségre van szüksége. A védelmi tervezésben, a tagállamok támogatása érdekében, meghatározóbb szerepet kell kapnia. |
6.4 |
Az EGSZB határozottan támogatja a határokon átnyúló ipari együttműködést elősegítő szabványokra és tanúsításra, valamint a regionális szakosodásra és a kiválósági hálózatokra irányuló európai bizottsági javaslatokat. Az EGSZB ösztönzi az EVÜ és az EASA közötti szinergiákat – mindenekelőtt a tanúsítás vonatkozásában. |
6.5 |
A nagyvállalatokhoz is szorosan kapcsolódó kkv-k nagyon fontos szerepet játszanak az európai védelmi innováció és termelés területén. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a javasolt intézkedések támogatásához nyílt hálózatokra van szükség. Kisebb számú, de célzottabb (európai) projekttel új lehetőségeket lehet teremteni. |
6.6 |
Az európai kkv-k széles körének bevonása elősegíti, hogy a lehető legtöbb ország közreműködjön. Részvételük emellett lehetőséget kínál azon országok kompenzálására, amelyek a „késztermékek” vásárlásáról az európai megoldásokra térnek át. |
6.7 |
Az EGSZB határozottan támogatja az Európai Bizottság tervezett intézkedéseit a létfontosságú készségekre vonatkozóan. Kifejezetten üdvözli az Európai Szociális Alap és a Strukturális Alapok hozzájárulását, és üdvözli, hogy az EVÜ növeli a tagállamok tudatosságát és támogatja az e területeket érintő konkrét projektek tervezését. |
6.8 |
Az EGSZB ismételten hangsúlyozza, hogy határozottan támogatja a kettős felhasználású technológiák aktív kiaknázását célzó európai bizottsági intézkedéseket. |
6.9 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az űrpolitika és a védelem között a meglévő és a tervezett projektek szempontjából kedvező kapcsolat jöhet létre (20). |
6.10 |
Az EGSZB támogatja az energiapolitikával összefüggésben javasolt intézkedéseket. Ezek szintén egyre több kkv részvételét eredményezik. |
6.11 |
A nemzetközi dimenzió rendkívüli fontossággal bír, és igen fontos lesz az uniós stratégiaiexport-ellenőrzéssel kapcsolatos hosszú távú elképzelésről szóló, tervezett közlemény is. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a külső ipari kapcsolatok csak akkor lehetnek sikeresek, ha adott egy valódi belső piac. |
6.12 |
Végezetül, az EGSZB teljes egészében támogatja a közlemény 9.2. fejezetében kifejtett stratégiai megállapításokat. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 17-én.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Úton egy versenyképesebb és hatékonyabb védelmi és biztonsági ágazat felé, COM(2013) 542 final.
(2) Ezt a dokumentumot még nem tették közzé. A főképviselő ideiglenes álláspontja már rendelkezésre áll.
(3) HL C 299., 2012.10.4., 17. o.
(4) HL C 299., 2012.10.4., 17. o.
(5) Lásd az EUSZ 42. cikkét.
(6) E tekintetben igen szemléletes példa lehet az Airbus polgári iparban elért sikere és erőteljes fejlődése.
(7) Lásd az EVÜ 2011. évre vonatkozó védelmi adatait.
(8) Forrás: EVÜ, 2012. január.
(9) Strategic Defence and Security Review, Egyesült Királyság, 2010. október. Livre Blanc sur la Défense et la sécurité nationale, Franciaország, 2013. május.
(10) A francia védelmi miniszter, Jean-Yves Le Drian rendkívül nyíltan és lényeglátóan fogalmazott a költségcsökkentés hatásairól az ez év április 29-én a párizsi École Militaire-ben tartott beszédében.
(11) Ugyanott, 1.2. pont.
(12) Az ASD 2012-es éves jelentése.
(13) Lásd még: „Twelve demands for a sustainable industrial policy” [A fenntartható iparpolitika tizenkét követelménye], IndustriAll Europe Executive Committee, 2013. június 12–13.
(14) Az Európai Bizottság iparpolitikáról szóló közleménye (COM(2012) 582 final) és az EGSZB e közleményről szóló véleménye.
(15) Védelmi csomag, 2007.
(16) A 2009/43/EK irányelv (HL L 146., 2009.6.10.) a védelmi vonatkozású termékek transzferéről és a 2009/81/EK irányelv (HL L 216., 2009.8.20.) a honvédelem és biztonság területén odaítélt szerződésekről. A védelmi csomag egy közleményt is magában foglalt: „Stratégia az erősebb és versenyképesebb európai védelmi iparért”, COM(2007) 764, 2007. december 5.
(17) Lásd az 1. lábjegyzetet.
(18) Összhangban számos dokumentummal. Lásd még: HL C 299., 2012.10.4., 17. o.
(19) 2008/944/CFSP.
(20) Lásd az EGSZB űrpolitikáról szóló véleményét, 2013. szeptember.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/132 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Technológiák és innováció az energiaiparban
(COM(2013) 253 final)
2014/C 67/26
Előadó: Gerd WOLF
Társelőadó: Pierre-Jean COULON
2013. május 2-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Technológiák és innováció az energiaiparban
COM(2013) 253 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció 2013. szeptember 30-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 117 szavazattal 1 ellenében, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Összefoglalás
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) támogatja az Európai Bizottság tervezett intézkedéseit. |
1.2 |
Az EGSZB megerősíti az Európai Energiaközösség és az európai energiaügyi párbeszéd melletti elkötelezettségét. |
1.3 |
Támogatja az energiapolitikában részt vevő szereplők közös, összehangolt, koherens és együttműködő eljárására vonatkozó célkitűzést. |
1.4 |
Az EGSZB azt ajánlja, hogy az intézkedések végrehajtása során mindenképpen kerüljék el a bürokratikus rugalmatlanságot, a kockázatvállalástól való tartózkodást és a piac torzítását, valamint az innováció előtt álló mindenféle akadályt. Támogatni kell az új ötletek és koncepciók kidolgozóit. |
1.5 |
A legfontosabb feladat az energiákhoz kapcsolódó technológiák és innovációk műszaki-tudományos fejlesztése. Ez különösen vonatkozik az európai stratégiai energiatechnológiai tervnek (SET-terv) a 2014–2020 közötti támogatási időszakban való folytatására és továbbfejlesztésére. |
1.6 |
Megfelelő eszközökkel biztosítani kell, hogy egyensúlyban legyen egyrészt a teljesen megtervezett projektfejlesztés, másrészt pedig a sokrétű új megközelítések iránti nyitottság és az azok közötti verseny. |
1.7 |
Csak a megfelelő mértékben változatos energiaszerkezettel rendelkező különféle lehetőségek és koncepciók tapasztalatai, valamint azok együttműködése biztosíthatja, hogy az előttünk álló óriási feladatot fenntartható módon sikeresen megoldjuk. |
1.8 |
Tekintettel arra, hogy az Európai Bizottságnak a Horizont 2020 programon belül a K&F-re elkülönített költségvetési kerete, valamint a tagállami K&F-költségvetések várhatóan elégtelenek lesznek majd, még inkább fontos, hogy igénybe vegyük az európai uniós strukturális és beruházási alapokat, valamint az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer bevételeit, továbbá hogy a szabad gazdaság beruházási potenciálját ezen az óriási kihívásra irányítsuk. |
1.9 |
Az állami kutatási és fejlesztési eszközöket azokon a területeken kell felhasználni, ahol a kutatási célokhoz szükség lenne rájuk, ám amely területeken az ipar megfelelő támogatása nem várható el (lásd: 3.20. pont). |
2. Az európai bizottsági közlemény tartalmának rövid összefoglalása
2.1 |
A 2020-ig és az azt követően felmerülő kihívások kezelésére tekintettel az Európai Bizottság energiapolitikája szerves részeként ismerteti stratégiáját, amelytől új technológiákat és innovációt remél. |
2.2 |
Ehhez kapcsolódóan az Európai Bizottság szándékai a következők:
|
2.3 |
Ennek érdekében az Európai Bizottság felkéri az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy:
|
2.4 |
Ennek érdekében az Európai Bizottság felkéri a tagállamokat és a régiókat, hogy:
|
3. Az EGSZB általános megjegyzései
3.1 |
Az EGSZB számos véleményében utalt arra a jelentős feladatra, hogy a világszerte növekvő energiaigényekre, az erőforrások kritikus helyzetére és az éghajlatpolitikára tekintettel fenntartható, biztonságos, éghajlatbarát és gazdaságos energiaellátást kell biztosítani Európában. |
3.2 |
Úgy véli, hogy a szóban forgó közlemény egy további fontos lépés az ezen célkitűzés eléréséhez vezető hosszú úton. Kifejezetten támogatja tehát az Európai Bizottságnak e célból tervezett intézkedéseit. |
3.3 |
Csak minden érintett szereplő, különösen az alábbiak közös, összehangolt és együttműködésen alapuló eljárása révén érhető el, hogy e célt megvalósítsuk, mégpedig ésszerű költségek mellett:
|
3.4 |
Az EGSZB szerint az Európai Bizottság által bejelentett intézkedések ebbe az irányba mutatnak, és ennek megfelelően teljes mértékben támogatja azokat. Egyúttal azt is javasolja, hogy a cselekvésekre a nemzetközi helyzet figyelembevétele mellett, valamint az EU-n kívüli országok idevágó programjaival együttműködésben kerüljön sor. |
3.5 |
Az EGSZB megismétli, hogy kész vállalásokat tenni az Európai Energiaközösség (1) – mint e célok lehető leghatékonyabb megvalósításának szükséges kerete – érdekében. Hasonlóképpen megismétli az európai energiaügyi párbeszéd (2) melletti elkötelezettségét, hogy ezáltal a polgárokat érintettekként, és a civil társadalom szereplőiként bevonják a véleményformálásba és a cselekvési lehetőségekbe. |
3.6 |
Ehhez azonban arra is szükség van, hogy az egyes lehetőségekről, az adott fejlettségi szintjükről, esélyükről, kockázatukról, költségükről és azok kihatásairól minél kiterjedtebb információval és nagyobb átláthatósággal rendelkezzünk (3). |
3.7 |
Ám bármilyen fontosak is az Európai Bizottság által javasolt és az EGSZB által támogatott intézkedések és előfeltételek, végrehajtásuk során problémák és konfliktusok léphetnek fel, amelyeket mindenképpen el kell kerülni. |
3.8 |
Ez érvényes például a túlzott módon központosító, nehézkes és tervgazdasági eljárásmód tendenciájára, amelynek tipikus jellemzői a túlszabályozás és a bürokratizmus. |
3.9 |
Az adminisztráció nehézkességének, alacsony hatékonyságának és mértéktelen költségeinek a kockázatára figyelmeztetve az EGSZB utalni szeretne többek között „A kutatási keretprogramok végrehajtásának egyszerűsítése” című véleményére (4). Üdvözli az Európai Bizottság vonatkozó erőfeszítéseit, javasolja ezért, hogy ezt a megközelítést alkalmazzák a vizsgált téma esetében is. |
3.10 |
Azonban egy további nem kívánt jelleg is érvényesülhet, mivel a támogató és a támogatott intézmények és szereplőik hajlanak a kockázatok elkerülésére. Ez a már ismert technológiák kiemelt támogatásához vezethet. Ehhez egyébként az is hozzájárul, hogy a döntéshozatali testületekben gyakran nincs elég, az adott szakterületet képviselő tapasztalt és elismert szakember. |
3.11 |
Egy elviekben átgondolt eljárásmód azonban leginkább akkor megfelelő, ha már elegendő tudásanyag és technikai alap áll rendelkezésre, tehát világosan meghatározhatóak a további intézkedések és teljesen áttekinthető a további irány, így további változtatások és innovációk nem szükségesek, sőt nem kívánatosak. |
3.12 |
Az Európai Bizottság kijelentése alapján azonban – amely kijelentéssel az EGSZB teljes mértékben egyetért – az energiatechnológiák területén nem ez a helyzet áll fel: „ erőteljes és dinamikus technológiai és innovációs stratégiával kell rendelkeznünk ”. Ezt pedig a nagy fejlesztési kockázattal bíró technológiáknak is elkötelezetten támogatniuk kellene, amennyiben ígéretes potenciállal rendelkeznek. |
3.13 |
A cél tehát, hogy a 3.3. pontban leírt együttműködő megközelítéseket és politikákat EU-szerte érvényesítsük a közös potenciál felszabadítása és összefogása érdekében, egyidejűleg ügyelve arra, hogy minél több megközelítés és rendszerszintű koncepció álljon rendelkezésre, ugyanakkor biztosítva legyen az innovatív koncepciókkal és regionális sajátosságokkal szembeni nyitott légkör is, vagyis ösztönözzék a „próba–szerencse”-ötleteket, valamint engedélyezzék és támogassák a versenyt. |
3.14 |
Ennek a kötelességnek ki kell egészítenie az összehangolást és a koordinációt célzó intézkedéseket, ehhez megfelelő eszközökkel egyértelműen biztosítani kell, hogy kiegyensúlyozott legyen a viszony a teljesen megtervezett projektfejlesztés és a számos új megközelítés iránti nyitottság között. Az EGSZB következésképpen egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy meg kell teremteni azokat a megfelelő keretfeltételeket, amelyek biztosítják a rugalmasságot, innovációt, kockázatvállalást és újszerű kutatási témákat is. Ehhez külön eszközökre és kormányzási struktúrákra van szükség. |
3.15 |
Ez elsősorban innováció-központú ipari projektek támogatására vonatkozik. Számos példa ugyanis azt mutatja, hogy éppen hogy a különösen jelentős innovációk nem a piacot uraló ipari ágazatokból indultak ki, hanem „kívülállóktól”, például a kkv-k ágazatából. A főként a „nemzeti bajnokok” támogatására koncentráló állami innovációs politika azzal a veszéllyel járhat, hogy hibásan értékelheti a technológiai fejlődéseket és alulbecsülheti jelentőségüket. A repülőgépet sem a vasúti ágazatban vagy a hajóiparban fejlesztették ki, vagy ahogy azt már más szerzők is megfogalmazták: „A villanyvilágítás nem a gyertya állandó továbbfejlesztése révén jelent meg”. Ezért tehát nem a „gyertyaipart” kell kitüntetetten támogatni, hanem mindenekelőtt alapvetően új ötletek és elképzelések hordozóit kellene megtalálni, hogy kiemelt támogatásban részesülhessenek. |
3.16 |
Az európai bizottsági javaslatok esetében létezik még egy másik problémaforrás is: az innováció és a piaci bevezetés közötti konfliktus. Egyrészt, az innováció csupán akkor lehet sikeres, ha beválik a piacon és sikerrel átvészeli a gyakran igen nehéz kezdeti időszakot. A piaci bevezetés támogatása (lásd: 3.26. pont), sőt a rögzített tarifák (az átvételhez kapcsolódó törvények) ebben az esetben ugyan nagy hatást tudnak kifejteni, hosszú távon ugyanakkor piaci torzulásokhoz vezethetnek, a jobb megoldások hátrányára. Az energia-átvételhez kapcsolódó szabályozások jól mutatják, milyen nehéz egy már kialakult helytelen irányú fejlődést időben korrigálni. Akadályozhatja a jobb megoldások vagy a fontosabb intézkedések fejlődését. Ezért legfeljebb addig kellene támogatást biztosítani az új technológiák piaci bevezetésének, amíg azok el nem értek egy megfelelő piaci részesedést. |
3.17 |
Az EGSZB következésképpen e problematika alapos elemzését ajánlja. A piaci bevezetést támogató potenciális eszközöknek ugyan feltétlenül egy kiszámítható és megbízható keretet kellene a beruházások számára kínálnia, egyúttal azonban – például a kezdetektől eleve beépített megfelelő mértékű csökkentés révén – biztosítania kellene a fent ismertetett, a piaci szabályokkal szembemenő és az innovációt gátló negatív tényezők elkerülését (lásd: 3.25. és 3.26. pont). |
3.18 |
Az Európai Bizottság és az EGSZB szerint az energiaipar legfontosabb feladata azonban a technológiák és innovációk műszaki-tudományos fejlesztése. Itt tehát az alapvető kutatás, a fejlesztés, a demonstráció és az innováció – amelyek célja olyan technikák, eljárások és szervezési formák sikeres piaci bevezetése, amelyek a jelenlegi energiaellátási rendszerünk átállásához szükségesek a 2050-ig és az azutáni időszakra szóló energiaügyi ütemterv értelmében – közötti ütközőzónáról és kölcsönhatásról van szó. |
3.19 |
Ez különösképpen vonatkozik az eddig nagyon sikeres SET-tervnek (5) a 2014–2020 közötti támogatási időszakban való ennek megfelelő folytatására és továbbfejlesztésére. |
3.20 |
Emellett az állami eszközök – az adófizetők pénzéből (vagy kötelezően kirótt terhekből) vagy a gazdaságból származó pénzügyi eszközök – felhasználását illetően felmerül az az alapvető kérdés, hogy milyen támogatási célokra kellene és szabadna felhasználni azokat, és mely eszközöket kellene a magángazdaságból, illetve az adófizetők pénzéből biztosítani. Az EGSZB nem kíván itt a kérdés jogi oldalával foglalkozni, ám a tartalmi és tematikai szempontjaival igen. Úgy véli, hogy az Európai Bizottság által biztosított (tehát közpénzből származó) valamennyi támogatást azokra a feladatokra kell irányítani, amelyek magánfinanszírozás esetén kevésbé jönnek szóba. Ennek a következők lehetnek a tipikus okai:
|
3.21 |
Az EGSZB a fenti megjegyzései fenntartásával támogatja az Európai Bizottság azon javaslatát, „hogy a SET-tervben fokozottan kell összpontosítani az energiarendszer integrációjára, az innovációs lánc mentén végzett tevékenységek integrációjára, valamint mindezek támogatása céljából az európai ipari kezdeményezések (EII) és az Európai Energiakutatási Szövetség közötti szorosabb összhangra.” (6) |
3.22 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Energiakutatási Szövetség megfelelő továbbfejlesztése fontos szervezeti formához vezet, amely lehetővé teszi, hogy minden energiaügyi területet az az európai azonosság és hatékonyság jellemezze, amely eddig például az EURATOM-programok keretében az európai fúziós kutatások sikere mögött állt. Következésképpen fontos, hogy az Európai Energiakutatási Szövetség a kutatás-fejlesztésnek megfelelő „kormányzási” struktúrával rendelkezzen, amely lehetővé teszi például a kutatás-fejlesztéshez kapcsolódó különböző kérdéskörök együttes kezelését, valamint az európai szakkompetenciák összefogását. Az EGSZB ezért újból felhívja a figyelmet arra, hogy az Európai Bizottság szakszerűségével és szakértelmével, meghatározó mértékben vegye ki a részét a döntések meghozásában és az adott támogatási eszközök elosztásában. |
3.23 |
A tényleges költségeket és az Európai Bizottságnak e területen rendelkezésre álló eszközeit tekintve az EGSZB-nek újból sajnálattal kell megállapítania, hogy a 2014–2020 közötti többéves pénzügyi keretben a Horizont 2020 programra előirányzott eszközök egyáltalán nem felelnek meg a feladatok nagyságának és a problematika jelentőségének. |
3.23.1 |
Annál is inkább fontos, hogy egyrészt a Horizont 2020 program szűkös kutatás-fejlesztési forrásait a lehető legoptimálisabban használják fel (közbeszerzési irányelvek!), hogy mozgatórugóként és ösztönzőként hassanak, hogy a tagállamokat és a magángazdaságot szintén lényegesen nagyobb kutatás-fejlesztési beruházásokra indítsák. |
3.24 |
Másrészt pedig azért is fontos, hogy amint azt az Európai Bizottság is javasolja, más finanszírozási forrásokat találjunk, tehát igénybe vegyük az EU strukturális és beruházási alapjait, valamint felhasználjuk az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer (időközben nagyon lecsökkent) aukciós bevételeit, főként viszont, hogy felszabadítsuk a szabad gazdaság és iparának a beruházási potenciálját, és hogy ezen temérdek feladatra irányítsuk azokat. |
3.25 |
Ahogy azt az EGSZB is már többször kérte, e célkitűzés megvalósításához véget kell vetni a nemzeti célú piaci beavatkozások versenykárosító zűrzavarának, ehelyett Európa-szerte érvényes és megbízható szabályozásokat kell létrehozni (7), hogy a befektetőknek tervezési biztonságot és további szükséges ösztönzőket nyújtsunk. |
3.26 |
Az innovációt fékező szabályozás kirívó példája tehát a néhány tagállamban létező ún. átvételi törvények által gyakorolt hatások, beleértve az időszakosan rendelkezésre álló megújuló energiák túlfinanszírozását. Míg ezek kezdetben rendkívül hatékony eszközök voltak az induló vállalkozások támogatásához és azok piaci bevezetéseihez, a kezdeti sikert követően azóta aránytalan túlfinanszírozáshoz vezettek, amelyek időnként annyira erős árzuhanást váltanak ki az elektromos áram piacán, hogy a vállalkozóknak nem éri meg sem háttérkapacitásokat rendelkezésre bocsátani vagy technológiailag fejleszteni, sem a sürgetően szükséges tárolási technológiákat kifejleszteni és azokba beruházni. |
3.26.1 |
Ez ezenkívül ahhoz a paradox és abszurd helyzethez vezet, hogy az elektromos energia végfelhasználóinak kell a jelentős költségkülönbséget kifizetniük, amely az alacsony (adott esetében éppen negatív) piaci árak és az átlagos piaci szintnél jóval magasabb átvételi ár különbségéből adódik össze. |
3.26.2 |
Az energia túlságosan megnőtt fogyasztói árai nem csupán az európai gazdaságnak jelentenek problémát, hanem az EGSZB TEN/516. sz. véleményében ismertetett energiaszegénységhez is vezetnek. |
3.27 |
Ez a példa is jól szemlélteti az innováció és a piaci körülmények bonyolult összefonódását. Ezért az EGSZB újból azt javasolja, hogy mielőbb hozzanak intézkedéseket annak érdekében, hogy elegendő ösztönzőt és a gazdasági sikerek elérésének a lehetőségét tudják biztosítani a magángazdaság számára az innovatív technikák és eljárások kifejlesztéséhez sürgősen szükséges beruházásokhoz. Máskülönben ezek el fognak maradni, hiszen még a leginnovatívabb vállalat is veszteséges lehet, elkerülhetetlenül csődbe mehet vagy eltűnhet a piacról, amennyiben állami támogatással és nagymértékben szubvencionált technológiával kell versenyeznie. |
4. Az EGSZB részletes megjegyzései
4.1 |
Eddigi megjegyzéseinek figyelembevételével az EGSZB támogatja az Európai Bizottság által felsorolt központi elveket, különösen a következőket:
Ugyanis csak a megfelelő mértékben változatos energiaszerkezet keretén belüli lehetőségek és koncepciók széles köréből nyert tapasztalatok, valamint azok együttműködése biztosíthatja, hogy az előttünk álló óriási feladatot fenntartható módon sikeresen megoldjuk. Ehhez gyakorlatiasságra, valóságérzetre és kitartásra van szükség. |
4.2 |
Eddigi megjegyzéseinek figyelembevételével az EGSZB támogatja a közleményben ismertetett fejlesztési célokat is:
|
4.3 |
Az időszakosan rendelkezésre álló megújuló energiáknak a legújabb tematikus véleményében kifejtett hiányosságait (8) figyelembe véve az EGSZB támogatja az Európai Bizottságot azon szándékában, hogy nagyobb súlyt helyez a környezetvédelmi rendszerek kifejlesztésére az alapterhelés és a fogyasztói igényeket figyelembe vevő olyan energiakínálat biztosítása érdekében, amelybe beletartoznak olyan megújuló energiák is, mint a geotermikus energia, továbbá a fúziós energia az ITER-rel és a kiegészítő kutatási programmal. |
4.4 |
Hasonlóképpen teljes mértékben támogatja az atommaghasadás használatára vonatkozó kutatási és fejlesztési munkákat, ám e véleményében nem kíván kitérni erre, ugyanis már aktívan részt vett egy e témában tartott konferencián (szimpózium: Benefits and limitations of nuclear fission for a low-carbon economy (Az atommaghasadásból nyert energia előnyei és korlátai a karbonszegény gazdaságra nézve), 2013. február). |
4.5 |
Ehhez természetesen megfelelő szén-dioxid-leválasztási és -tárolási (CCS) technikák és eljárások kifejlesztése is hozzátartozik – még ha azáltal a korlátozott mennyiségű fosszilis erőforrások felhasználása felgyorsul is –, hogy minél hamarabb csökkenteni tudjuk a szén-dioxid-kibocsátást. |
4.6 |
Ezen túlmenően az EGSZB újból azt javasolja, hogy az időszakosan rendelkezésre álló megújuló energiák kiépítése során jobban hangsúlyozzák és tekintsék elsődlegesnek azokat a fejlesztéseket, amelyek a rendszer hiányzó elemeire összpontosítanak, amelyek segítségével lehetővé válhat a nagyobb mértékben ügyfélorientált és jól használható energiaellátás. |
4.7 |
Ez elsősorban az elegendő kapacitással bíró, lehetőleg hatékony és olcsó energiatárolók kialakítására vonatkozik. E tekintetben az EGSZB szerint különösen fontos lenne javítani az elektrokémia és az elektrolízis-technika, valamint a hozzájuk tartozó anyagok megfelelő továbbfejlesztését és nagybani alkalmazását. Ráadásul ezáltal szisztematikus kapcsolódási pontot lehetne létrehozni az időszakosan rendelkezésre álló megújuló energiák és a (gáz vagy folyadék halmazállapotú) üzemanyagot felhasználó (belső égésű motor vagy üzemanyagcella) mobilitás között, az akkumulátorral működő elektromos mobilitási koncepciók mintájára. |
4.8 |
Az EGSZB ehhez kapcsolódóan utal az ír uniós elnökség kérésére kidolgozott véleményére (9), amelyben megfogalmazza a növekvő energiaárak miatt érzett aggodalmat, valamint azok polgárokra és versenyképességre gyakorolt hatását. Ebben a nagyobb piaci verseny lehetővé tétele érdekében azt javasolta az EGSZB, hogy a megújuló energiák piaci támogatásához egyedüli intézkedésként vezessenek be megfelelő árat (megfelelő kibocsátáskereskedelem, adók és hasonló eszközök) a szén-dioxidra. Ez ugyan a fosszilis energiák, ezáltal pedig a szén-, olaj- és gázerőművekből származó elektromos áram drágulásához vezet, ugyanakkor lehetővé teszi, hogy felhagyjunk a megújuló energiaforrásokat érintő többi költségnövelő, piaci torzulásokhoz vezető támogatásokkal és kényszerítő intézkedésekkel. A kibocsátási jogok elosztásából származó bevételeknek ezért semmi esetre sem szabad pluszjövedelemként a tagállamok általános bevételei közé kerülniük, hanem kizárólag jövőbeli hatékony energiarendszerek kifejlesztésére és alkalmazására szabadna felhasználni őket. Az Európai Bizottság erre vonatkozó javaslata tehát a jó irányba halad és teljes körű támogatást érdemel. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 68., 2012.3.6., 15. o.
(2) HL C 161., 2013.6.6., 1. o.
(3) HL C 198., 2013.7.10., 1. o.
(4) HL C 48., 2011.2.15., 129. o.
(5) HL C. 21., 2011.1.21., 49. o.
(6) COM(2013) 253 final, 2.8. pont.
(7) HL C 198., 2013.7.10., 1. o.
(8) Ugyanott.
(9) HL C 198., 2013.7.10., 1. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/137 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Módosított javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a transzeurópai távközlési hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról és az 1336/97/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
(COM(2013) 329 final – 2011/0299 (COD))
2014/C 67/27
Előadó: Jacques LEMERCIER
2013. június 10-én az Európai Parlament, illetve 2013. június 14-én a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 172. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Módosított javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a transzeurópai távközlési hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról és az 1336/97/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
COM(2013) 329 final – 2011/0183 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció 2013. szeptember 30-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 121 szavazattal, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
Ez a vélemény az „Európai Hálózatfinanszírozási Eszközről” (CEF) és az Európai Bizottság által annak 2011 októberében kiadott iránymutatásairól szóló hat EGSZB-vélemény folytatása, melyek a következők voltak: az európai összekapcsolódási eszközről szóló TEN/468. sz. vélemény (1) (előadó: Raymond Hencks), a távközlési hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról szóló TEN/469. sz. vélemény (2) (előadó: Antonio Longo), az energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatásokról szóló TEN/470. sz. vélemény (3) (előadó: Egbert Biermann), a közlekedési hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról szóló TEN/471. sz. vélemény (4) (előadó: Stefan Back) és a projektkötvény-kezdeményezésről szóló TEN/472. sz. vélemény (5) (előadó: Armin Duttine).
1. Következtetések és ajánlások
1.1. |
Az EGSZB – ahogyan azt számos véleményében megerősítette – meg van győződve arról, hogy a mindenki számára adott széles sávú hozzáférés nemcsak az európai gazdaság fejlődésének kulcsfontosságú feltétele, hanem az új munkahelyek teremtése szempontjából is döntő fontosságú. |
1.2. |
Ezenfelül az EGSZB véleménye szerint az egységes digitális piac létrehozásához, amely az EU kiemelt célkitűzései közé tartozik, a nemzeti hálózatok összekapcsolódására és átjárhatóságára van szükség. Ez számos, gazdasági és kulturális tekintetben hátrányos helyzetű terület megnyitása szempontjából is alapvető fontosságú. |
1.3. |
Ugyanakkor 2013. február 8-án az új többéves pénzügyi kerettel a Tanács 1 milliárd euróra csökkentette a digitális CEF költségvetését. A módosított javaslat figyelembe veszi a Tanács és az Európai Parlament illetékes bizottságának legutóbbi álláspontját. |
1.4. |
Az EGSZB ezért sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az Európai Bizottság felülvizsgált javaslata az eredetileg tervezett (9,2 milliárd eurós) költségvetés drasztikus mértékű – 1 milliárd euróra történő – csökkentését irányozza elő, továbbá amiatt, hogy az Európai Bizottság kénytelen alapjaiban módosítani a széles sávú hálózatok és digitális szolgáltatási infrastruktúrák létrehozását szolgáló közös érdekű projekteket. Az EGSZB véleménye szerint fennáll a veszélye annak, hogy a miatt a számos projekt miatt, amelyeket e döntés következtében elkerülhetetlenül befagyasztanak, az EU elveszíti azt a technológiai előnyt, amelyet számos stratégiai ágazatban szerzett. |
1.5. |
Az EGSZB kiemeli, hogy az eredeti költségvetési keret drasztikus csökkentése következtében az Európai Bizottság számára óriási nehézségeket okoz a rendeletben meghatározott pénzeszközök hatékony és igazságos elosztása. |
1.6. |
Az EGSZB ugyanakkor üdvözli, hogy ismételten megerősítették a hálózatsemlegesség elvét, amely alapvetően fontos egy valóban nyitott internet számára. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a forrásokat a nyílt hálózati és nem diszkriminatív alapon hozzáférhető, a polgárok és a vállalkozások számára egyaránt megfizethető költségű megoldásokra kell fordítani. |
1.7. |
Az EGSZB megismétli azt a kérését, hogy európai, nemzeti és regionális szinten végezzék el a feltérképezést, amely segít rámutatni a lefedettség hiányaira, és ösztönzést ad az állami és magánbefektetők új kezdeményezéseinek. Az Európai Bizottság elismeri, hogy egyetlen tagállam vagy befektető sem hajlandó finanszírozni a határokon átnyúló szolgáltatásokat. |
1.8. |
Másrészt a harmadik országokkal és a nemzetközi szervezetekkel való együttműködés felé történő nyitás fontos az egyes távközlési hálózatok átjárhatóságának megerősítése érdekében. |
1.9. |
Az EGSZB véleménye szerint igaz ugyan, hogy az alternatív szolgáltatók számának növekedése ösztönözte az innovációt és csökkentette a fogyasztói árakat, ugyanakkor jelentősen csökkentette a történelmi állami és magánszolgáltatók árrését, és ezen túlmenően korlátozta, mi több, egyesek esetében ki is oltotta a beruházási kapacitást. Az EGSZB úgy véli, hogy egy új – a tisztességes versenyt elősegítő – európai hálózatszabályozási politikára van szükség, és hogy annak a nagy európai szolgáltatók nagyfokú és összehangolt közreműködését kell eredményeznie annak érdekében, hogy a válságból való kilábaláskor behozzuk a nagy sebességű és a nagyon nagy sebességű hálózatok fejlesztése terén mutatkozó lemaradásunkat és megszüntessük a fehér foltokat a digitális térképen. |
1.10. |
Az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy egy ilyen fontos témával kapcsolatban a Tanács, a Parlament és az Európai Bizottság nem tud egyhangú álláspontot kialakítani. Az új költségvetési keret nagyságára tekintettel az EGSZB úgy véli, hogy a minden polgár számára hozzáférhető internet, valamint a széles sávú szolgáltatások és a páneurópai szolgáltatási platformok fejlesztése továbbra is elsődleges fontosságú. |
1.11. |
Az EGSZB meglepődve konstatálta, hogy a felülvizsgált szöveg 8. cikkéből az Európai Bizottság – annak képviselője szerint a Tanács kérésére – kihúzta az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságra és a Régiók Bizottságára való utalást. Az EGSZB határozottan kéri, hogy a szóban forgó jelentést juttassák el hozzá. |
1.12. |
Végül az EGSZB megismétli, hogy az internetkapcsolatot ma már elengedhetetlenül fel kell venni az egyetemes szolgáltatások körébe. |
2. Az Európai Bizottság felülvizsgált javaslatának lényegi tartalma
2.1. |
Az EU digitális menetrendje többek között határokon átnyúló online közszolgáltatások kialakítására törekszik az üzleti vállalkozások és a polgárok mobilitásának elősegítése érdekében. Az egységes piac létrehozásához tehát e feltörekvő digitális szolgáltatások átjárhatóságára van szükség. |
2.2. |
Az EU ambiciózus célokat határozott meg 2020-ig a széles sávú rendszerek bevezetésére és elterjesztésére vonatkozóan. 2011. június 29-énAz Európa 2020 stratégia költségvetése című közlemény a következő többéves pénzügyi keretre vonatkozóan (MFF) egyebek mellett egy Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz létrehozását javasolta, valamint azt, hogy 9,2 milliárd eurót fordítsanak a digitális hálózatokra és szolgáltatásokra. |
2.3. |
2013. február 8-án azonban a Tanács az új többéves pénzügyi keretben a digitális Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz költségvetését 1 milliárd euróra csökkentette. Ezen új fejlemény alapján a módosított javaslat a lehető legnagyobb mértékben figyelembe veszi a Tanács és az Európai Parlament illetékes bizottsága legutóbbi álláspontját. Ennek az a célja, hogy az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz beavatkozását kisebb számú digitális szolgáltatási infrastruktúrára összpontosítsa a fontossági sorrendre vonatkozó szigorú követelményrendszer alapján, valamint hogy pénzügyi eszközök révén korlátozott hozzájárulást nyújtson a széles sávú rendszerekhez a magánbefektetések, illetve a nem az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből származó állami befektetések kiaknázása érdekében. |
2.4. |
A széles sávú rendszerekkel kapcsolatos pénzügyi hozzájárulás korlátozott volta ellenére a javaslat az üzleti és intézményi szféra szereplői – például az Európai Beruházási Bank – szélesebb körű hozzájárulását lehetővé tevő keretet hoz létre. |
2.5. |
A rendelet legfőbb célja az, hogy megkönnyítse a digitális átvitelt és megszüntesse az akadályokat. Az iránymutatásokhoz csatolták a digitális szolgáltatási infrastruktúrák és a széles sávú hálózatok kialakítására irányuló közös érdekű projektek felsorolását. Ezek a projektek elősegítik az európai gazdaság – többek között a kis- és középvállalkozások (kkv-k) – versenyképességének növekedését, támogatják a nemzeti, regionális és helyi hálózatok összekapcsolódását és átjárhatóságát, az ezekhez a hálózatokhoz való hozzáférést, valamint az egységes digitális piac fejlődését. |
2.6. |
Nehéz piaci helyzetben mérsékelt a gazdasági érdeklődés a széles sávú hálózatokba és a létfontosságú közérdekű szolgáltatások nyújtásába való beruházások iránt, még akkor is, ha az egységes digitális piac jelentős növekedési potenciált rejt magában. |
2.7. |
A digitális szolgáltatási infrastruktúrák területén a szolgáltatások egymás között átjárható rendszerekben történő telepítésének nehézségeit közvetlen támogatással oldják meg. Az esetek többségében ezeket a platformokat teljes egészében az EU finanszírozza, hiszen egy átjárható európai szolgáltatási infrastruktúrának alapvetően nincsenek tulajdonosai. |
2.8. |
Mára már nyilvánvalóvá vált, hogy egyetlen tagállam vagy befektető sem hajlandó finanszírozni a határokon átnyúló szolgáltatásokat. Az EU által nyújtott hozzáadott érték így jelentős. |
2.9. |
A rendelkezésre álló finanszírozásnak és a meghatározott prioritásoknak megfelelően azonban mégis minden évben létrehoznak digitális szolgáltatási infrastruktúrákat. Az uniós költségvetési helyzetre tekintettel az állami támogatásokat nem az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköznek kell biztosítania, hanem a nemzeti forrásoknak és az európai strukturális és beruházási alapoknak. Ezért az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz önmaga csak korlátozott számú széles sávú projektet képes finanszírozni, de elősegíti az európai strukturális és beruházási alapok hatékony felhasználását azáltal, hogy az operatív programokra szánt alapokat használja fel. Ezek a hozzájárulások azonban csak az érintett tagállamban használhatók fel. A széles sávú szolgáltatások területével kapcsolatban a javaslat nem tesz mást, mint hogy mechanizmusokat határoz meg, többek között a strukturális alapok forrásainak elosztására. |
2.10. |
A hálózatsemlegesség elvét elfogadták. |
3. Az EGSZB általános észrevételei
3.1. |
A „Nagy sebességű transzeurópai közigazgatási gerinchálózatok összekapcsolása”, az „Információs és kommunikációs technológiai megoldások telepítése intelligens energiahálózatokban illetve intelligens energia szolgáltatások nyújtása érdekében” elnevezésű projektek kikerültek a javaslatból. |
3.2. |
Elhagyták az európai országok közötti költözést megkönnyítő új digitális szolgáltatási infrastruktúrák kialakítására, a „Foglalkoztatási és társadalombiztosítási szolgálatok összekapcsolásának európai platformjára” és az „Online igazgatási együttműködési platformokra” irányuló tervet. |
3.3. |
Ezt az Európai Parlament Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottsága további digitális szolgáltatási infrastruktúrákkal egészítette ki: „Biztonságos és átjárható mobil közelítésérzékelő (proximity) szolgáltatások használatát lehetővé tevő infrastruktúrák telepítése a tömegközlekedésben”, „Online vitarendezési platform”, „Oktatási szolgáltatások elérésének európai platformja” és „Határokon átnyúló átjárható elektronikus számlázási szolgáltatások”. |
3.4. |
Az adatátviteli sebességre vonatkozóan a Parlament rendkívül ambiciózus célt tűzött ki („1Gbps vagy annál nagyobb”). |
3.5. |
Mivel az európai digitális menetrend célkitűzése a nagy sebességű, széles sávú, mindenki számára elérhető, vezetékes és vezeték nélküli technológiájú digitális infrastruktúra kiépítése, az EGSZB a digitális „szűk keresztmetszet” felszámolására irányuló intézkedéseket szorgalmaz. Mivel az eredetileg tervezett (9,2 milliárd eurós) költségvetést a Tanács drasztikus mértékben – 1 milliárd euróra – csökkentette, az Európai Bizottság kénytelen volt alapjaiban módosítani a széles sávú hálózatok és digitális szolgáltatási infrastruktúrák létrehozását szolgáló közös érdekű projekteket. |
3.6. |
Az EGSZB – ahogyan azt számos véleményében megerősítette – meg van győződve arról, hogy a mindenki számára adott széles sávú hozzáférés nemcsak a modern gazdaságok fejlődésének kulcsfontosságú feltétele, hanem az új munkahelyek teremtése, a kohézió erősítése, valamint a gazdasági és kulturális szempontból hátrányos helyzetű személyek és területek jóléte és digitális integrációja szempontjából is döntő fontosságú. |
3.7. |
Az ennek elérése érdekében kidolgozott közös érdekű projektek célkitűzéseit és prioritásait úgy kell meghatározni, hogy eleget tegyenek a következő két alapvető követelménynek: a pénzügyi eszközök optimális felhasználása és pontosan megszabott célok megvalósítása a finanszírozások szétaprózódásának elkerülése érdekében. |
3.8. |
Az EGSZB üdvözli, hogy ismételten megerősítették a hálózatsemlegesség elvét, amely alapvetően fontos egy valóban nyitott internet számára. |
3.9. |
Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a forrásokat a nyílt hálózati és nem diszkriminatív alapon hozzáférhető, a polgárok és a vállalkozások számára egyaránt megfizethető költségű megoldásokra kell fordítani. Ugyanakkor kiemeli, hogy az eredeti költségvetési keret drasztikus csökkentése következtében az Európai Bizottság számára óriási nehézségeket okoz a rendeletben meghatározott pénzeszközök hatékony és igazságos elosztása. |
3.10. |
Mára már nyilvánvalóvá vált, hogy egyetlen tagállam vagy befektető sem hajlandó finanszírozni a határokon átnyúló szolgáltatásokat. Az EU által nyújtott hozzáadott érték így jelentős. Az EGSZB megismétli azt a kérését, hogy európai, nemzeti és regionális szinten végezzék el a feltérképezést, amely segít rámutatni a lefedettség hiányaira és ösztönzést ad az állami és magánbefektetők új kezdeményezéseinek. Másrészt a harmadik országokkal és a nemzetközi szervezetekkel való együttműködés felé történő nyitás fontos az egyes távközlési hálózatok átjárhatóságának megerősítése érdekében. |
3.11. |
Az EGSZB véleménye szerint igaz ugyan, hogy az alternatív szolgáltatók számának növekedése élénkítette a versenyt és csökkentette a fogyasztói árakat, ugyanakkor jelentősen csökkentette a történelmi szolgáltatók árrését és korlátozta a beruházási kapacitásukat. Ezért fontos, hogy fontolóra vegyük egy új európai hálózatszabályozási politika kialakítását, amely lehetővé teszi az ágazat összes európai szereplőjének nagyfokú és összehangolt közreműködését annak érdekében, hogy a válságból való kilábaláskor behozzuk a nagy sebességű és a nagyon nagy sebességű hálózatok fejlesztése terén mutatkozó lemaradásunkat. |
4. Az EGSZB részletes megjegyzései
4.1. |
Az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy egy ilyen fontos témával kapcsolatban a Tanács, a Parlament és az Európai Bizottság nem tud egyhangú álláspontot kialakítani. |
4.2. |
Nagy volt a tét, amikor a távközlési költségvetési keret még 9 milliárd euró volt a széles sávú szolgáltatások és a szolgáltatási platformok esetében. Az új költségvetési keret nagyságára tekintettel indokoltnak tartjuk, hogy azt olyan projektek finanszírozására fordítsák, amelyek a jelenleg költségvetési okokból elhalasztott jövőbeli projektek „alapkövei” lesznek. |
4.3. |
Az egységes digitális piac létrehozásához a nemzeti hálózatok összekapcsolódására és átjárhatóságára van szükség. Ebben a recesszív költségvetési helyzetben az Európai Bizottságnak a lehető legszigorúbban kell eljárnia a finanszírozandó projektek kiválasztási kritériumai tekintetében, a projekteket folyamatosan nyomon kell követnie, és értékelnie kell őket. |
4.4. |
Az EGSZB emlékeztet arra, hogy ezek a projektek segítséget nyújthatnak a kkv-k számára abban, hogy hozzáférjenek a digitális gazdasághoz és hogy idővel új, stabil munkahelyeket hozzanak létre. Az EGSZB kéri, hogy ezeknek az alapoknak a felhasználásáról tegyenek közé időszakos jelentéseket. |
4.5. |
Végül az EGSZB megismétli, hogy az internetkapcsolatot ma már feltétlenül fel kell venni az egyetemes szolgáltatások körébe. |
4.6 |
Az intézményközi kapcsolatokat illetően az EGSZB döbbenettel konstatálta, hogy a felülvizsgált szöveg 8. cikkéből az Európai Bizottság kihúzta az EGSZB-re és az RB-re való utalást. A tárgyalások során és az EGSZB-nél az Európai Bizottság képviselője ezt azzal magyarázta, hogy mindez a Tanács kérésére történt. Talán az „elküldi” kifejezés okozta a problémát. Ettől függetlenül az EGSZB hangsúlyozza, hogy nagyon szeretné megkapni a szóban forgó jelentést. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 143., 2012.5.22., 116–119. o.
(2) HL C 143., 2012.5.22., 120. o.
(3) HL C 143., 2012.5.22., 125. o.
(4) HL C 143., 2012.5.22., 130. o.
(5) HL C 143., 2012.5.22., 134. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/141 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye – „Kék övezet”, az egységes tengeri szállítási térség
(COM(2013) 510 final)
2014/C 67/28
Előadó: Jan SIMONS
2013. július 8-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye: „Kék övezet”, az egységes tengeri szállítási térség
COM(2013) 510 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció 2013. szeptember 30-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 124 szavazattal 1 ellenében, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság közleményben megfogalmazott javaslatait, amelyek egy hatékonyabban működő tengeri szállítási piac létrehozására, a tengeri szállítási ágazat adminisztratív terheinek csökkentésére és ezáltal a versenyhelyzet javítására irányulnak. Az EGSZB szívesen látta volna, ha ezeket a javaslatokat már korábban előterjesztik. |
1.2 |
Az európai bizottsági javaslatok kivitelezhetősége az EGSZB nézete szerint erősen függ a vámhatóságok elképzeléseitől, akik e téren a legfontosabb szereplők közé tartoznak. Az EGSZB sürgeti az Európai Bizottságot, hogy a javaslatokat minél hamarabb vitassa meg a vámbizottságban. |
1.3 |
A bizottsági javaslatok, a menetrend szerinti hajójáratokra vonatkozó javaslatok és az elektronikus rakományjegyzékre vonatkozó javaslatok sikerének egyik feltétele, hogy a tagállamok informatikai rendszerei teljesen átjárhatóak legyenek az elektronikus rakományjegyzék szempontjából. Az EGSZB utal arra, hogy a tapasztalatok szerint ez biztosan nem lesz könnyű feladat, még akkor sem, ha már meglévő rendszereket fejlesztenek tovább. |
1.4 |
Az elektronikus rakományjegyzék kapcsán külön meg kell jegyezni, hogy e jegyzék kivétel nélkül minden tengeri szállítási szolgáltatásra alkalmazandó. |
1.5 |
Az elektronikus rakományjegyzék hatálybalépésének Európai Bizottság által tervezett határideje – 2015. június – bár kissé optimistán, de jól választott időpont, hiszen – a tagállamok saját döntése alapján – 2015-nek ugyanebben a hónapjában kell majd kötelező jelleggel bevezetni a nemzeti egyablakos ügyintézési szolgáltatásokat. Egy ilyen szolgáltatás elengedhetetlen az elektronikus rakományjegyzék hatékony működéséhez, és egyébként a kapcsoló technikai előkészületek sem várhatnak egy további évet. |
1.6 |
Az EGSZB utal az összes szereplő, de különösen a vámhatóságok hatékony tájékoztatásának szükségességére is. A gyakorlat azt mutatta, hogy a vámhatóságok nem voltak tisztában azzal, hogy a vállalkozók papír alapú rakományjegyzéket használnak, amit ugyan a törvény megenged, a szóban forgó vámhatóságok azonban ennek ellenére nem tartottak érvényesnek vagy nem fogadtak el. |
1.7 |
A „kemény” informatikai szempontok mellett az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak a „lágyabb” szempontokra, azaz a vámhatóság személyzetének képzésére és továbbképzésére is figyelmet kellene fordítania. Az EGSZB szerint ez az elem sajnos hiányzik az európai bizottsági javaslatokból. |
1.8 |
Szerencsére az Európai Bizottság elismeri a megfelelő információs és megfigyelő rendszerek jelentőségét, amelyek elengedhetetlenek a hatékony döntéshozatalhoz. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az EMSA e téren továbbra is fontos szerepet játszhat. |
1.9 |
Az EGSZB támogatja az Európai Bizottságnak azt az elképzelését, hogy a hajóforgalomra vonatkozó megfigyelő rendszerről szóló irányelv felülvizsgálata során vegyék figyelembe az elektronikus rakományjegyzék követelményeit. |
1.10 |
Végezetül az EGSZB nagyon fontosnak tartja, hogy az európai bizottsági javaslatokra vonatkozó döntést követően rendszeres párbeszéd alakuljon ki a vámhatóságokkal, a tengeri szállítási ágazat képviselőivel, a tengeri fuvarozókkal és a munkavállalókkal annak érdekében, hogy konzultáljanak velük, és tájékoztassák őket a javaslatok bevezetésével járó akadályokról. |
2. Bevezetés
2.1 |
A tengeri szállítás terén még nem beszélhetünk egységes piacról, bár az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 28. cikke egyértelműen utal az uniós áruk EU-n belüli szabad mozgására. |
2.2 |
Ez annál inkább is problematikus, mivel az EU nagymértékben rá van utalva a tengeri szállításra a világ többi részével és az EU-piacon belül folytatott kereskedés tekintetében: az EU által importált vagy exportált áruk 74 %-a, valamint az Unión belüli árucsere 37 %-a tengeri kikötőkön keresztül bonyolódik le. |
2.3 |
A többi közlekedési ágazattal összehasonlítva a tengeri és egyébként a belvízi szállítás is alacsonyabb egységköltséggel tud operálni, és szállított egységként kevésbé károsítja a környezetet. Ezt a közlekedési ágazatot azonban még mindig szükségtelen adminisztratív költségek terhelik, ami akadályozza optimális működését. |
2.4 |
Jó példa erre az a gyakran előforduló helyzet, amikor azok a hajók, amelyek az egyik uniós tagállam kikötőjéből egy másik uniós tagállam kikötőjébe tartanak, a nemzeti 12 mérföldes zónákon kívül kerülnek, és így kétszer is teljesíteniük kell a vámformalitásokat, hacsak az adott hajó nem esik a menetrend szerinti hajójáratokra vonatkozó szabályozás alá. A fedélzeten található összes árut nem uniós áruként kezelik, és vámellenőrzéseknek vetik alá. |
2.5 |
Bár ezeket az eljárásokat biztonsági és pénzügyi meggondolások motiválják, külön költségeket okoznak, és késedelmekhez vezetnek az áruk leszállításakor. |
2.6 |
Kezdeti lépést jelenthetne a megoldás irányába, ha a fedélzeten található árukat illetően különbséget tennének az uniós áruk között, amelyeket további formalitások nélkül forgalomba lehet hozni a belső piacon, és a nem uniós áruk között, amelyeket alá kell vetni a szokásos vámformalitásoknak. |
2.7 |
Ezért az Európai Bizottság, a Tanács támogatásával, 2010-ben azzal az ötlettel állt elő, hogy egy „kék övezetet” hoz létre – ezt a holland nyelvhasználatban az angol terminológiához is igazodva „Blue Belt”-nek nevezik –, azáltal erősítve a tengeri szállítási ágazat versenyképességét, hogy az adminisztratív terhek minimalizálása révén (ideértve a harmadik országok kikötőiből kiinduló tengeri szállításra vonatkozó szabályok egyszerűsítését és harmonizációját is) lehetővé teszi a hajók számára az akadálytalan működést az EU belső piacán. |
2.8 |
A kék övezet gondolata többet között abban a kísérleti projektben öltött formát, amelyet az Európai Bizottság 2011-ben, az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökséggel (a továbbiakban: EMSA) szorosan együttműködve indított útjára, és amelynek során a SafeSeaNet-re, az EMSA megfigyelő és információs rendszerére támaszkodtak. |
2.9 |
Bár a kísérleti projekt számos hasznos információt hozott napvilágra, a vámhatóságok jelezték, hogy ezeket még ki kell egészíteni a szállított árura vonatkozó információkkal, különös tekintettel az áruk eredetére, azaz, hogy az áru az EU-ból vagy nem az EU-ból származik. |
2.10 |
Az uniós árukra vonatkozó eljárásokat csak akkor lehet megkönnyíteni, ha ez utóbbi tekintetében különbséget teszünk. |
3. A közlemény tartalma
3.1 |
Az Európai Bizottság 2013. július 8-án közleményt bocsátott ki a következő tárgyban: „Kék övezet, az egységes tengeri szállítási térség”. |
3.2 |
A kék övezetre vonatkozó javaslatok, amelyek az EMSA által 2011-ben irányított „Kék övezet” kísérleti projektben fogalmazódtak meg, a következőket célozzák:
|
3.3 |
Szóban forgó közleményével az Európai Bizottság olyan politikai keretet kíván teremteni, amely a fenti célkitűzések megvalósítására törekszik azáltal, hogy két szükséges jogszabályi intézkedést javasol, amelyek a vámkódex végrehajtási rendelkezéseinek (CCIP) módosítását vonják maguk után. Az egyik ilyen intézkedést már az illetékes bizottság elé terjesztették 2013 júniusában, a másodikat pedig 2013 végén az Európai Bizottság terjeszti majd elő. |
3.4 |
Az első intézkedés a menetrend szerinti hajójáratok EU-n belüli tengeri szállítás céljaira történő működtetésének további egyszerűsítésére irányul. Tárgya egy olyan vámszabályozás, amely azokra a hajókra vonatkozik, amelyek rendszeresen ugyanazokat az uniós kikötőket veszik igénybe, és elsősorban uniós árukat szállítanak. |
3.5 |
Az egyszerűsítés azt vonja maga után, hogy a tagállamok közötti konzultáció időszaka 45 napról 15 napra rövidül. A vállalkozások továbbá előzetesen is kérhetnek engedélyt olyan tagállamok számára, amelyekkel gyakori üzleti kapcsolatban állnak, hogy időt takarítsanak meg, ha alkalom nyílik az adott tagállamba történő szállításra. |
3.6 |
A második intézkedésnek sokkal nagyobb a hatása, mivel célja, hogy megkönnyítse a vámformalitásokat az olyan hajók számára, amelyek harmadik országok kikötőiben kötnek ki. Az Európai Bizottság egy olyan rendszert szeretne létrehozni, amely a vámeljárásokat lényegesen megkönnyítheti azáltal, hogy különbséget tesz a hajó fedélzetén lévő uniós áruk és a fedélzeten lévő nem uniós áruk között, mely utóbbiak esetében a szokásos vámeljárást kell lefolytatni. |
3.7 |
Az Európai Bizottság egy összehangolt elektronikus árunyilatkozat életre hívását javasolja, az elektronikus rakományjegyzéket, amely a tengeri szállítással foglalkozó vállalatok számára lehetővé teszi, hogy az EU-n belüli vagy kívüli áruk státuszával kapcsolatos összes információt a vámhatóságok rendelkezésére bocsássák. Az Európai Bizottság szerint az elektronikus rakományjegyzék 2015 júniusától teljes mértékben működőképes lehet. |
3.8 |
Az Európai Bizottság közleményben megfogalmazott javaslatai közvetlenül kapcsolódnak a 2013. május 23-án közzétett kikötőpolitikai felülvizsgálathoz, amelyről az EGSZB 2013. július 11-én kedvező véleményt bocsátott ki. |
4. Általános megjegyzések
4.1 |
Az EGSZB határozottan támogatja az egységes piac zavartalan működése előtt álló akadályok felszámolását, természetesen a tengeri szállítás tekintetében is, amely ágazat – ahogyan ezt a Bizottság is jelzi közleményében – alapvető fontossággal bír az Unió számára. Az EGSZB – ahogyan ezt már korábban is hangsúlyozta (1) – szívesen látta volna a javaslatok egy korábbi szakaszban való előterjesztését. |
4.2 |
Arra törekedve, hogy a tengeri szállítás egységes piacát mielőbb megteremtse, az Európai Bizottság kijelenti, hogy az egységes piac a többi közlekedési ágazatban már megvalósult. Az EGSZB-nek sajnálatos módon meg kell állapítania, hogy az Európai Bizottság e tekintetben túl optimista. Az egységes piac még nem valósult meg teljesen sem a közúti áruszállítás (kabotázskorlátozások), sem pedig a vasúti szállítás (belföldi személyszállítás) terén. |
4.3 |
Az EGSZB számára egyértelmű, hogy ahhoz, hogy a tengeri szállítást a többi szállítási mód vonzó alternatívájává tegyük, lépéseket kell tenni a vámformalitások visszaszorítása és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében, ennek azonban nem szabad a biztonság kárára történnie. |
4.4 |
Az EGSZB a hatékonyabb és olcsóbb tengeri szállítást fontos célnak tekinti, és támogatja az Európai Bizottság javaslatait a vámformalitások visszaszorításának és az adminisztratív terhek csökkentésének megvalósítása érdekében. |
4.4.1 |
Rámutat annak alapvető fontosságára, hogy a tagállamok vámhatóságai – az egész ügyben a legfontosabb szereplők – is egyetértsenek ezzel a céllal. Ezenfelül a szállítók egy bizonyos csoportja, nevezetesen az AEO-státusszal rendelkező vállalkozók, kísérleti jelleggel vezető szerepet vállalhatnának a szabályok bevezetésekor. |
4.5 |
Az EGSZB kedvezően fogadja a határidő 45 napról 15 napra való rövidítését az EU-n belül tengeri szállítási tevékenységet folytató menetrend szerinti hajójáratokra vonatkozó eljárást illetően, és támogatja annak a lehetőségnek a megteremtését, hogy előzetesen is lehessen engedélyt kérni. |
4.6 |
Mivel az Európai Bizottság nem akarja diszkriminálni a kizárólag EU-n belül történő tengeri fuvarozást a harmadik országok kikötőibe irányuló tengeri fuvarozással szemben, az elektronikus rakományjegyzék valamennyi tengeri szállítási módra vonatkozik majd. |
4.6.1 |
A kizárólag uniós kikötők között közlekedő menetrend szerinti és nem menetrend szerinti hajójáratoknak is meg kell adni azt a lehetőséget, amennyiben ezzel élni kívánnak a hatályos módosított szabályozáson túl, hogy az uniós kikötők és a harmadik országok kikötői közötti tengeri szállításokhoz hasonlóan igénybe vehessék az elektronikus rakományjegyzéket. |
4.6.2 |
Az EGSZB mindazonáltal ésszerűnek tartja, hogy az elektronikus rakományjegyzék alkalmazási körére külön is térjenek ki a jövőbeli vonatkozó javaslatokban. |
4.6.3 |
Az Európai Bizottság javaslatainak hatását vizsgálva, az EGSZB úgy véli, hogy az illetékes vámbizottsággal való konzultációt követően elsősorban az elektronikus rakományjegyzék, azaz a fedélzeten lévő áruk státuszáról információkat szolgáltató összehangolt elektronikus árunyilatkozat mielőbbi megvalósítására van szükség. |
4.6.4 |
Ezért sürgeti az Európai Bizottságot, hogy a javasolt intézkedések bevezetéséről hozott döntést követően prioritásként kezelje az EU-n belüli harmonizáció kérdését: a tagállamok informatikai rendszereit teljes mértékben átjárhatóvá kell tenni az elektronikus rakományjegyzék működtetéséhez. |
4.6.5 |
Ezt szem előtt tartva az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottság által az elektronikus rakományjegyzék tekintetében kitűzött határidő, azaz 2015 júniusa, bár optimistának tűnik, azonban feltétlenül betartandó. |
4.6.6 |
A 2010/65/EK irányelv ugyanis arra kötelezi a tagállamokat, hogy 2015 júniusától nemzeti egyablakos ügyintézési szolgáltatásokat hozzanak létre, ami fontos lépés az elektronikus rakományjegyzék megvalósításának irányába. Az EGSZB ezért sürgeti a tagállamokat és különösen azokat, amelyekben tengeri kikötők is találhatók, hogy tartsák is magukat a saját maguk által elfogadott időponthoz, mert ellenkező esetben már előre látható, hogy a rendszer nem fog működni. |
4.6.7 |
Egyébként az elektronikus rakományjegyzék megvalósításához szükséges műszaki előkészületeket is legkésőbb fél év múlva meg kellene kezdeni. |
4.6.8 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az elektronikus rakományjegyzékben nyilvántartott információknak hozzáférhetőknek kell lenniük az összes érdekelt, azaz a hatóságok, a tengeri szállítmányozók és a tengeri fuvarozók számára. |
4.7 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy jelenleg – az IMO ajánlása alapján – egy papír alapú rakományjegyzék is létezik, bár ez nem harmonizált és nem is használatos minden tagállamban. Ugyanakkor, ahogyan a tapasztalatok mutatják, számos vámhatóság nem is tud egy ilyenfajta rakományjegyzék létezéséről, és/vagy nem akar együttműködni egy ilyen jegyzék érvényesítésében vagy elfogadásában. Ezért az EGSZB utal annak szükségességére, hogy az összes vámhatóságot hatékonyan tájékoztassák. |
4.8 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az egyszerűsített eljárások harmadik országok kikötőibe irányuló utazásokra való kiterjesztése során gondoskodni kell gyors és megbízható megfigyelő és jelentéstételi rendszerekről. |
4.8.1 |
Ebben az összefüggésben a tengeri szállítási ágazat szerencsésnek mondhatja magát, hogy létezik az EMSA, az az ügynökség, amely már bizonyította többletértékét az elektronikus rakományjegyzék hajóközlekedési elemével kapcsolatban; most az európai és nemzeti vámszolgálatokon a sor, hogy ugyanezt tegyék az „áruk státusza” szempontjának mielőbbi érvényesítését illetően. |
5. Részletes megjegyzések
5.1 |
Az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Egyesülete (ECSA) információi szerint az adminisztratív eljárások egyszerűsítése konténerenként 25 eurós megtakarítást jelentene, nem is beszélve az ezzel járó időnyereségről, amelynek még sokkal nagyobb kihatásai lennének. |
5.2 |
Az EGSZB szerint ez mindenesetre rámutat annak sürgősségére, hogy kiegyensúlyozott javaslatok szülessenek, hogy az e téren legfontosabb szereplők, azaz az európai és nemzeti vámhatóságok, a tengeri szállítmányozók és a tengeri fuvarozók is támogatni tudják a javaslatokat. |
5.3 |
Az EGSZB azonban hangsúlyozni szeretné, hogy a helyzet semmi esetre sem rosszabbodhat, ami például akkor következhetne be, ha a héa kivitel esetén történő visszatérítését függővé tennék annak vizsgálatától, hogy az áruk ténylegesen elhagyták-e az Unió területét. |
5.3.1 |
Mivel az erre vonatkozó héa-kulcs jelenleg 0 %-os, a feltételesség előírása magasabb héa kiszabásához vezethetne, amelyet csak magas költségek és időveszteség révén lehetne visszaigényelni. Szerencsére az Európai Bizottságtól úgy tudjuk, hogy a szóban forgó esetben a héa a jelenlegi szinten, azaz nulla kulcsos marad. |
5.4 |
Az Európai Bizottság megállapítja, hogy nem egy teljesen új informatikai rendszer létrehozása a cél, ami természetesen magas költségekkel járna, hanem a már meglévő vagy jelenleg kialakítás alatt álló rendszerek, például a nemzeti egyablakos ügyintézési rendszer továbbfejlesztése. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság fenti megközelítését. |
5.5 |
Az EGSZB rámutat arra, hogy mennyire fontos a vámhatóság munkatársainak megfelelő képzése és továbbképzése, és utal az ennek megvalósítását szolgáló lehetőségekre. Erre egy korábbi véleményében is kitért (2). |
5.6 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy a hajóforgalomra vonatkozó megfigyelő rendszerről szóló irányelv felülvizsgálata során vegyék figyelembe az elektronikus rakományjegyzék követelményeit. |
5.7 |
Amennyiben kedvező döntés születik az Európai Bizottság közleményben megfogalmazott javaslataival kapcsolatban, az EGSZB hangsúlyozni kívánja annak fontosságát, hogy a legfontosabb szereplőkkel, azaz a vámhatóságokkal, a tengeri szállítási ágazattal, a tengeri fuvarozókkal és a munkavállalókkal rendszeresen konzultáljanak, és tájékoztassák őket a javaslatok bevezetésekor felmerülő akadályokról. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Tengeri gyorsforgalmi utak a logisztikai láncban, HL C 151., 2008.6.16., 20. o.
Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az Európai Unió integrált tengerpolitikája, HL C 211., 2008.8.19., 31. o.
Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az európai tengeri szállítási térség és A hajókra vonatkozó jelentések alaki követelményei, HL C 128, 2010.5.18., 131. o.
Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Útiterv az egységes európai közlekedési térség megvalósításához (fehér könyv), HL C 24., 2012.1.28., 146. o.
Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Kék növekedés, HL C 161., 2013.6.6., 87. o.
Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Az EU jövőbeli kikötőpolitikájának kerete, a Hivatalos Lapban még nem tették közzé.
(2) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A vámunió helyzete, HL C 271., 2013.9.19., 66. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/145 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A 2015. évi nemzetközi éghajlat-változási megállapodás: a nemzetközi éghajlat-változási politika alakítása 2020 után
(COM(2013) 167 final)
2014/C 67/29
Előadó: Josef ZBOŘIL
2013. május 8-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A 2015. évi nemzetközi éghajlat-változási megállapodás: a nemzetközi éghajlat-változási politika alakítása 2020 után
COM(2013) 167 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 120 szavazattal 3 ellenében, 9 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság azt javasolja, hogy az európai kötelezettségvállalás a megvalósítás hatókörével kapcsolatban – az „Alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság: ütemterv 2050-ig” című véleményében (1) foglaltak értelmében – legyen kezdeményező, ambiciózus és reális, és alkalmazkodjon a globális környezet változásaihoz. A sikeres jövőbeli éghajlat-változási megállapodás előfeltétele, hogy tükrözze a fenntarthatóság, valamint az átláthatóság és az elszámoltathatóság hármas pillérét. Az az EU, amely képes arra, hogy megküzdjön a külső kihívásokkal, egyúttal polgárai számára is új irányvonalat tud majd biztosítani. |
1.2 |
Az európai bizottsági dokumentum átfogó alapot nyújt az éghajlat-változással kapcsolatos, közelgő tárgyalásokról szóló vitákhoz és az azokra történő előkészületekhez, amely tárgyalások célja egy ésszerű, globális 2015. évi megállapodás elérése. |
1.3 |
Az EGSZB nagyra értékeli a tervezett globális megállapodás főbb alapelveinek – úgymint: általános érvényű, ambiciózus, hatékony, méltányos és kiegyensúlyozott, átlátható és kötelező jogi érvényű – megtárgyalására irányuló javaslatot, és támogatja az Európai Bizottságot az e megállapodás keretének létrehozásához szükséges további előkészületi munka végrehajtásában. A nemzetközi éghajlat-változási tárgyalásoknak olyan fórumnak kell lenniük, ahol az országok továbblépésre ösztönzik, nem pedig visszafogják egymást. |
1.4 |
A további munkának a 2015. évi globális megállapodás általános elfogadására kell összpontosulnia, mivel a globális geopolitikai és gazdasági térkép rövid idő alatt jelentősen megváltozott. Ezeket a mélyreható változásokat figyelembe kell venni, és körültekintően értékelni kell a gazdasági visszaesés időszakában és az elkövetkezendő években alkalmazott uniós éghajlati és energiapolitika szerepét. Az EGSZB emlékeztet arra az álláspontjára (vélemény az EU hetedik környezetvédelmi cselekvési programja tárgyában) (2), hogy mind a pénzügyi-gazdasági, mind pedig a – többek között az éghajlat terhelésében kifejezésre jutó – ökológiai válság oka a pénzügyi, illetve természeti erőforrások túlzott igénybevételében rejlik, és hogy ezeknek a válságoknak a leküzdése merőben új, többek között az EU fenntarthatósági stratégiájában gyökerező gondolkodásmódot igényel. A jövő gazdaságának nagymértékben a nem fosszilis energiahordozókon kell alapulnia. Jóllehet az uniós politika továbbra is ambiciózus, a célkitűzéseket a globális környezettel összhangban lépésenként kell kidolgozni, és a feltételeket egyértelműen meg kell határozni. |
1.5 |
Az éghajlatváltozással kapcsolatos, jövőbeli globális megállapodásról folytatott további tárgyalásokat alapvetően a nemzetközi gazdasági színtér és egy általánosan elfogadott folyamatirányítás határozza meg. A folyamatot a főbb gazdasági hatalmak fogják irányítani. Az EU-nak alaposan fel kell készülnie globális példamutató szerepének betöltésére. Ugyanakkor arra is oda kell figyelnie, hogy az eddig az éghajlat-változással szembeni fellépés és a technológiai fejlődés terén kivívott vitathatatlan vezető szerepét ne veszítse el. A Kiotói Jegyzőkönyv – többek között a mellette és az ellene szóló érvek – további (elfogulatlan) átfogó elemzésére van szükség, és a 2015. évi megállapodás kidolgozása érdekében le kell vonni a tanulságokat. Az Éghajlat-változási Kormányközi Testület következő (2014. évi), ötödik értékelő jelentése szintén alapul szolgál majd a további teendők meghatározásához. |
1.6 |
A jelenleg általánosan elfogadott tudományos álláspont továbbra is az, hogy teljesen elfogadhatatlan következményekkel jár, ha megengedjük, hogy a globális hőmérsékletek a 1990. évi szinthez képest több mint 2 fokkal megemelkedjenek, valamint hogy az üvegházhatású gázok koncentrációját a légkörben a jelenlegi szinten kell stabilizálni. Ennek elérése érdekében az éghajlatot károsító kibocsátások jelentős csökkentésére van szükség. Az üvegházhatású gázok szintje azonban jelenleg évről évre folyamatosan emelkedik, és a kibocsátások korlátozására irányuló erőfeszítések ugyan örvendetesen fokozódnak, de messze elmaradnak attól, ami a stabilizáció eléréséhez szükséges. Az új tárgyalási forduló általános céljaként ezért azt kell kitűzni, hogy a folyamat új lendületet kapjon, valamint hogy minden ország és a társadalom valamennyi csoportja jóval ambiciózusabb kötelezettségeket vállaljon és elszántabban lépjen fel. |
1.7 |
Az esetleges összeférhetetlenségek elkerülése és a szinergiák kihasználása érdekében az előkészítő szakaszban a tárgyalófelek érdekeit alaposan elemezni kell és meg kell határozni a szinergiákat. Konszenzus alapján ambiciózus és reális intézkedéseket és célkitűzéseket kell kidolgozni azoknak a részvételével, akiknek majd az intézkedéseket végre is kell hajtani. Az intézkedésekre és célkitűzésekre irányuló javaslatokhoz társuló pozitív ösztönzők megkönnyíthetik az általános elfogadottságot, és biztosíthatják a pontos végrehajtást. |
1.8 |
Ez csak az éghajlat-változási politikák eredményességének, költségeinek, valamint a gazdaságra és a társadalom egészére gyakorolt pozitív hatásának átlátható és alapos értékelésével érhető el. Az EGSZB egyetért az Európai Bizottság azon kijelentésével, hogy a 2015. évi megállapodásnak inkluzívnak kell lennie: olyan kötelezettségvállalásokat kell tartalmaznia, amelyek alkalmazandók valamennyi országra, fejlettekre és fejlődőkre egyaránt. |
1.9 |
Az új globális éghajlat-változási megállapodás hiányában a „helyszíni” (önkormányzati, ágazati szintű) intézkedések és tevékenységek tökéletes példái a civil társadalom kezdeményező megközelítésének. Nem kétséges, hogy a civil társadalomnak nem csak a 2015. évi megállapodás szakpolitikáinak és célkitűzéseinek megvalósításában kell kulcsszerepet játszania. A politikát is határozottabb elköteleződésre kell felszólítania, és felügyelnie kell, hogy az éghajlat-változás elleni határozottabb fellépésre vonatkozó politikai ígéreteket (mint pl. a fosszilis energiahordozóknak folyósított támogatások megszüntetésének elfogadását) be is tartsák. Az elfogadott szakpolitikáknak ezért meg kell felelniük a civil társadalom által elvárt átláthatósági és elszámoltathatósági követelményeknek, elkerülve a társadalmi és gazdasági egyenlőtlenségeket. A 2015. évi megállapodás az első lépést jelentené a globális energetikai átállás útján. |
1.10 |
Ahhoz, hogy érvényesítse vezető szerepét és nagyobb befolyással bírjon a nemzetközi tárgyalásokon, az EU-nak határozottan el kell köteleznie magát amellett, hogy 2020-ra és 2030-ra szólóan igényesebb célokat tűz ki, illetve meg kell mutatnia, hogy az ilyen célok végrehajtása miként képezi szerves részét a gazdasági fellendülésre és a fenntarthatóbb jövő felé történő átmenetre vonatkozó terveinek. Az EGSZB ezért továbbra is sürgeti a már kitűzött 2020-as szén-dioxid-kibocsátási célok maradéktalan megvalósítását, és az üvegházhatású gázok (ÜHG) kibocsátására vonatkozó 2020-as célkitűzés 25 %-ra való szigorításának fontolóra vételét, hogy jó úton haladhassunk a 2050-re kitűzött 80–95 %-os csökkentés felé. Az EGSZB továbbra is nyomatékosan kéri az EU-t, hogy mihamarabb fogadja el az ÜHG-kibocsátás csökkentésére vonatkozóan 2030-ig a 40 %-os, valamint 2040-ig a 60 %-os indikatív célt, és ezeket a szükséges csökkentések megvalósítására törekvő, jogilag kötelező érvényű politikákkal támassza is alá. Az effajta hosszú távú indikatív célokra viszonyítási alapként van szükség, amely megadja a szükséges kiszámíthatóságot és stabilitást a befektetők és a döntéshozók számára Európában. Emellett erősen célratörő referenciaalapot biztosítanának a nemzetközi tárgyalások számára. |
1.11 |
Már azt is nehéz elképzelni, hogy a főbb szereplők különböző érdekei hogyan egyeztethetők össze a jelenlegi „kibocsátáskorlátozási és -kereskedelmi” tárgyalási formában. Számos érdekelt fél fenntartásának ad hangot, és a jövőbeli tárgyalási formára más megoldásokat javasol. Az olyan projektek alapján, mint a „széndioxid-kibocsátás meghatározása”, a globális „szénadó” vagy az India által felvetett polgáronkénti kibocsátási jog, illetve a hasonló felvetések valamilyen elegye, meg kell vizsgálni a megállapodás új koncepciójának alapjául szolgáló lehetséges tartalékmegoldásokat. |
1.12 |
Az EGSZB teljes mértékben támogatja az Európai Bizottság álláspontját, amely szerint nem várhatunk addig, amíg a 2015. évi megállapodás 2020-ban hatályba lép: azok a lépések, melyeket mostantól 2020-ig teszünk, kulcsfontosságúak lesznek a szakpolitikák megfelelő pályára állításában. Ezeket az intézkedéseket jól át kell gondolni, és azoknak a tudomány, a technológia és a fejlesztések területén elért reális és kézzelfogható eredményeken kell alapulniuk – ahogy azt az EGSZB az „Alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság: ütemterv 2050-ig” című véleményében (3) kifejtette. |
2. Az európai bizottsági dokumentum
2.1 |
2011-ben a nemzetközi közösség tárgyalásokat kezdeményezett egy új nemzetközi megállapodásról, hogy kollektív módon lépjen fel a Föld éghajlati rendszerének védelme érdekében. Erről a megállapodásról, amelyet a tervek szerint 2015 végéig zárnak le, és 2020-tól kezdődően lesz alkalmazandó, jelenleg „a fokozott fellépést célzó Durban Platform” (ADP) néven ismert folyamat útján zajlanak a tárgyalások. |
2.2 |
A 2015. évi megállapodásnak 2020-ra egyetlen átfogó rendszerbe kell szerveznie az ENSZ éghajlat-változási keretegyezménye (a továbbiakban: az egyezmény) szerinti kötelező és nem kötelező rendelkezések jelenlegi kavalkádját. |
2.3 |
A koppenhágai–cancúni kötelezettségvállalási folyamat egyoldalú, alulról építkező jellege inkluzívabb nemzetközi megközelítést tett lehetővé. |
2.4 |
A 2015. évi megállapodás megformálásakor tanulnunk kell az egyezmény, a Kiotói Jegyzőkönyv és a koppenhágai–cancúni folyamat sikereiből és hiányosságaiból. Túl kell lépnünk a világ 1990-es állapotát tükröző észak–déli paradigmán, és el kell mozdulnunk egy kölcsönös függésen és megosztott felelősségen alapuló világkép felé. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Az EGSZB már az EU hetedik környezetvédelmi cselekvési programja tárgyában elfogadott véleményében (4) (NAT/592, 4.4.4. pont) hangsúlyozta, hogy párhuzamok vannak a pénzügyi és az ökológiai válság között. Mindkettő a gazdasági, ill. természeti erőforrásokkal való nem fenntartható gazdálkodás eredménye. Az említett véleményben az EGSZB nehezményezte „hogy a környezeti válságra nem reagáltak úgy, mint ahogy a pénzügyire, a költségvetési paktumban rögzített, a válság leküzdését szolgáló intézkedésekkel – azaz világos előírásokkal, egyértelmű mutatókkal, ellenőrzésekkel és szankciókkal”. Ugyanez érvényes a küszöbönálló klímatárgyalásokra, amelyeknek egyértelmű jelzést kell küldeniük, hogy világszerte erőforrás-kímélő, alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság kialakítására van szükség. |
3.2 |
Jelentős geopolitikai változások következtek be, amelyeket a tárgyalási stratégia előkészítése során figyelembe kell venni. A globális geopolitikai és gazdasági térkép rövid idő alatt jelentősen megváltozott. Ezeket a mélyreható változásokat részben a pénzügyi válság indította el, amelyhez az EU-ban gazdasági válság is társult, miközben a vállalati beruházási ráta a 2008. évi 23 százalékról 2013 első felében (Eurostat) 18,3 százalékra esett vissza. A közelgő tárgyalások kialakítása során körültekintően értékelni kell a gazdasági visszaesés időszakában alkalmazott uniós éghajlati és energiapolitika szerepét. |
3.3 |
Ezek az erőfeszítések azonban még mindig nem elegendőek. A jövőbeli globális éghajlati megállapodást alapvetően a nemzetközi gazdasági színtér határozza meg, és a folyamatot a gazdasági kulcsszereplők, Kína és az Egyesült Államok irányítják, nyomukban Indiával és más BRICS-országokkal (amelyek 2012-ben a globális kibocsátások 61,8 %-áért feleltek). 2020-ig 400-600 GW teljesítményű új széntüzelésű villamosenergia-termelés épül ki. Az EU jelenleg gazdasági visszaeséssel küzd, ami eddig 3,8 millió munkahely elvesztését és az ipari termelés mintegy 20 %-os csökkenését eredményezte, míg a megújulóenergia-szektorban és az energiatakarékossági intézkedések területén foglalkoztatottak száma nőtt. |
3.4 |
Ugyanakkor néhány nagyon pozitív fejleményről is beszámolhatunk az éghajlatvédelem terén:
|
3.5 |
A világ a jelenlegi haladási ütemben nem fogja tudni teljesíteni azt a kormányok által meghatározott célkitűzést, hogy a globális átlaghőmérséklet hosszú távon legfeljebb 2 Celsius fokkal (°C) emelkedjen. Az üvegházhatású gázok globális kibocsátása gyorsan emelkedik, és a légköri széndioxid (CO2) szintje 2013 májusában meghaladta a 400 ppm-et. |
3.6 |
A már végrehajtott, és a jelenleg alkalmazott szakpolitikák hosszú távon (az iparosodás előtti szinthez képest) várhatóan 3,6 °C és 5,3 °C közötti átlaghőmérséklet-emelkedést eredményeznek, és (az éghajlati modellezés alapján) ennek az emelkedésnek a nagy része ebben az évszázadban következik be. |
3.7 |
Ahhoz, hogy reális esély legyen a 2 °C-ra vonatkozó célkitűzés megvalósítására, 2020, azaz az új nemzetközi éghajlat-változási megállapodás várható hatálybalépése előtt valódi fellépésre van szükség. E kihívás középpontjában az energia áll: az üvegházhatású gázok mintegy kétharmadának kibocsátásáért az energiaágazat felelős, mivel a teljes energiafogyasztás több mint 80 %-a fosszilis tüzelőanyagokon alapul. |
3.8 |
Egyes országok kedvező eredményei ellenére az energiával kapcsolatos globális széndioxid-kibocsátás 1,4 %-kal emelkedett, és 2012-ben elérte a rekordmennyiségnek számító 31,6 gigatonnát. Az OECD-n kívüli országok jelenleg a globális kibocsátás 60 %-áért felelnek, ami 2000-hez képest 45 %-os emelkedést jelent. 2012-ben a globális szén-dioxid-kibocsátás emelkedésének legnagyobb részét Kína okozta, de ez az emelkedés Kína esetében az előző tíz év egyik legkisebb emelkedését jelentette, ami elsősorban a megújuló energiaforrások bevezetésének és a kínai gazdaság nagy energiaigénye tekintetében elért jelentős javulásnak köszönhető. |
3.9 |
Az Egyesült Államokban a villamosenergia-termelésben a szénről a gázra való átállás segítette a kibocsátások 200 millió tonnával való csökkentését, ami az 1990-es évek közepének szintjére történő visszatérést jelent. A szénfelhasználás emelkedésének ellenére az európai kibocsátások a gazdasági visszaesés, a megújuló energiaforrások növekedése, valamint az ipari és energiatermelő ágazatban alkalmazott kibocsátási korlát következtében 50 millió tonnával csökkentek. A kibocsátások Japánban 70 millió tonnával emelkedtek, mivel az energiahatékonyság javítása nem ellensúlyozta teljes mértékben a nukleárisenergia-csökkenés kompenzálása miatti fosszilistüzelőanyag-felhasználást. Az üvegházhatású gázok energiával kapcsolatos globális kibocsátása 2020-ban várhatóan még a jelenleg alkalmazott szakpolitikák figyelembevételével is közel 4 gigatonna CO2-egyenértékkel magasabb lesz, mint az a szint, amely összhangban áll a 2 °C-ra vonatkozó célkitűzéssel, ami jelzi, mekkora kihívás áll előttünk még ebben az évtizedben. |
3.10 |
Az éghajlatváltozással kapcsolatos nemzetközi tárgyalások azzal az ígérettel zárultak, hogy 2015-re új globális megállapodás születik, amely 2020-ban lép hatályba. A gazdasági válság azonban negatívan hatott a tiszta energia alkalmazásának ütemére és a szénpiacokra. Jelenleg a globális széndioxid-kibocsátások 8 %-a a szén árától függ, miközben 15 % fosszilistüzelőanyag-támogatás formájában tonnánként 110 USD ösztönzésben részesül (az uniós országokon kívül). Az EGSZB arra kéri az államok közösségét, hogy a 2015. évi klímamegállapodással kötelező érvénnyel hajtsa végre a már 2012-ben az Egyesült Nemzetek Rio+20 konferenciáján elhangzott azon ígéreteket, hogy megszüntetik a környezetet károsító fosszilis energiahordozókra jutó, évente 780 milliárd dollárra becsült támogatások folyósítását. |
3.11 |
A gáz- és szénárak közötti dinamika bizonyos régiókban előmozdítja a kibocsátás-csökkentéseket, míg más régiókban lassítja azokat, miközben a nukleáris ágazat nehézségekkel küzd, és a széles körű széndioxid-leválasztás és -tárolás továbbra is távoli lehetőségnek tűnik. Az energiahatékonyság javítására irányuló növekvő lendület ellenére továbbra is hatalmas kiaknázatlan gazdasági lehetőségek vannak. A célzott kormányzati szakpolitikák által támogatott nem vízi megújuló energiaforrások terén a létesített kapacitások növekedése kétszámjegyű. A megújuló energiaforrásokba történő beruházásokhoz a szénárak vonatkozásában, valamint adott esetben a szénadót alkalmazó országokban ennek az adónak a tekintetében egyaránt szilárd gazdasági környezetre van szükség. |
4. Részletes megjegyzések
4.1 |
Hogyan alakítható ki úgy a 2015. évi megállapodás, hogy biztosítsa, hogy az országok fenntartható gazdasági fejlődésre törekedhessenek, bátorítva őket, hogy vegyék ki méltányos és igazságos részüket az üvegházhatású gázok globális kibocsátásának csökkentéséből annak érdekében, hogy a globális kibocsátások a 2 °C alatt maradásra vonatkozó célkitűzés teljesítését lehetővé tevő utat kövessék? Mindenekelőtt már azt is nehéz elképzelni, hogy a főbb szereplők különböző érdekei hogyan egyeztethetők össze a jelenlegi „kibocsátáskorlátozási és -kereskedelmi” tárgyalási formában, de a jövőbeli megállapodás elengedhetetlen feltétele, hogy abból mindenki méltányos és igazságos részt vállaljon. Így – legalább tartalékmegoldásként – eltérő tárgyalási koncepciót kell kidolgozni, és el kell ismerni az irányítási nehézségeket. Meg kell találni a módját, hogy az éghajlatváltozás kezelésére irányuló intézkedések támogassák a társadalmi, gazdasági és környezeti növekedést és fejlődést. Ez csak az éghajlat-változási politikák eredményességének, költségeinek, valamint a gazdaságra és a társadalom egészére gyakorolt pozitív hatásának átlátható és alapos értékelésével érhető el. Le kell vonnunk a tanulságokat a kiotói rendszerből, annak minden összetettségével és kiskapuival együtt. Ez az új koncepció kidolgozására irányuló komoly munka hasznos kiindulópontjaként szolgálhat. A meghosszabbított II. Kiotói Jegyzőkönyv és az abban meghatározott kibocsátási részarányok igen határozott jelzést képviselnek, ami koncepcióváltást tesz szükségessé. |
4.2 |
Hogyan biztosíthatja legjobban a 2015. évi megállapodás valamennyi meghatározó gazdaság és ágazat hozzájárulását, és hogyan minimalizálhatja a rendkívül kompetitív gazdaságok közötti kibocsátásáthelyezés lehetséges kockázatát? A kibocsátásáthelyezés olyan jelenség, amely nemcsak az esetlegesen hanyatlóban lévő, energiaigényes iparágakhoz kapcsolódik, hanem az egyes gazdasági térségekben végzett üzleti tevékenység általános feltételeivel is összefügg. A kibocsátási feltételek terén tapasztalható, főként a legversenyképesebb régiók közötti egyensúlytalanság az uniós beruházások elapadását okozta. Konszenzus alapján ambiciózus és reális intézkedéseket és célkitűzéseket kell kidolgozni azoknak a részvételével, akiknek majd az intézkedéseket végre is kell hajtani. Az egyszerű, méltányos és igazságos 2015. évi megállapodás így a globális gazdaság valamennyi régiójában a méltányos vállalkozási környezet előfeltétele. |
4.3 |
Hogyan ösztönözheti leghatékonyabban a 2015. évi megállapodás az éghajlatváltozás valamennyi releváns szakpolitikai területbe való beépítését? Hogyan ösztönözheti a kiegészítő folyamatokat és kezdeményezéseket, köztük azokat, amelyek nem állami szereplőktől erednek? A 2015. évi megállapodás valamennyi reális szakpolitikai területbe való beépítése a leghatékonyabban nyilvánvalóan azzal ösztönözhető, ha a megállapodás egyszerű marad. Az e folyamat megszervezésére irányuló túlzott rendelkezések megnehezítik a megállapodás végrehajtását. Fontos, hogy az éghajlatváltozás más szakpolitikai területekbe történő beépítése előtt átlátható hatásvizsgálat készüljön. Az éghajlatváltozás más szakpolitikai területekbe történő beépítésénél biztosítani kell, hogy ez a lehető legkisebb költséggel és kiszámítható módon történjen, anélkül hogy szükségtelen adminisztratív terheket róna az érdekeltekre. Előnyben kell részesíteni a piaci alapú megközelítéseket. |
4.4 |
Milyen kritériumok és elvek vezéreljék a mérséklési terhek méltányos megosztásának meghatározását a 2015. évi megállapodásban szerződő felek között úgy, hogy a vállalt kötelezettségek összhangban legyenek az adott ország körülményeivel, széles körben méltányosnak és igazságosnak tekintsék őket, és összességében képesek legyenek az erőfeszítések megfelelő szinten tartására? A „kibocsátáskorlátozás és -kereskedelem” megőrzéséhez kritériumokra és alapelvekre van szükség, és mindig előfordul, hogy a bánásmódot igazságtalannak és méltánytalannak tartják. Minden esetben figyelembe kell azonban venni az ágazatot érintő piaci dinamikát, az ágazatra vonatkozó, az éghajlatváltozással kapcsolatos meglévő és javasolt rendelkezéseket, valamint az ágazat érettségi szintjét abból a szempontból, hogy mennyire tesz erőfeszítéseket az üvegházhatású gázok kibocsátásának korlátozására és az energiahatékony technológiák alkalmazására. A siker és a fenntarthatóság biztosítása érdekében minden résztvevőt arra kell ösztönözni, hogy törekedjen e célkitűzések megvalósítására, például a kibocsátások korlátozására, a hatékonyság növelésére, a kutatási együttműködésre, a helyes gyakorlatok cseréjére stb. A szénadó a legösszehangoltabb és legeredményesebb módon csökkentheti a kibocsátást, és növelheti a kutatás és fejlesztés finanszírozását. |
4.5 |
Mi legyen a szerepe a 2015. évi megállapodásnak az alkalmazkodással kapcsolatos kihívás kezelése terén, és hogyan épüljön ez az egyezmény keretében folyó munkára? Hogyan nyújthat a 2015. évi megállapodás további ösztönzést ahhoz, hogy az alkalmazkodás beépüljön valamennyi releváns szakpolitikai területbe? Az alkalmazkodás kérdése valójában meglehetősen jól ismert, és nagyrészt a meglévő kockázatkezelési programokon alapul. Noha az alkalmazkodás nem szünteti meg az éghajlatváltozás hatásából eredő valamennyi kockázatot, számos területen jelentősen hozzájárul a kockázatok enyhítéséhez. Az alkalmazkodási képesség fokozása minden kormányzati szinten további elemzést, a prioritások meghatározását, tervezést és fellépést igényel, valamint megköveteli a helyi önkormányzatok és vállalkozások közreműködését. Az alkalmazkodás tehát várhatóan a jövőbeli 2015. évi megállapodás négy fő pillérének egyike lesz. A vállalkozások különösen a technológiatranszfer és a helyes gyakorlatok cseréje révén jutnak szerephez. |
4.6 |
Mi legyen az egyezmény és konkrétan a 2015. évi megállapodás szerepe a 2030-ig tartó évtizedben a finanszírozást, a piaci alapú mechanizmusokat és a technológiát illetően? Hogyan lehet építeni a megszerzett tapasztalatokra, és hogyan lehet tovább javítani a kereteket? Az éghajlatváltozással kapcsolatos kulcsfontosságú intézkedések terén az egyezménynek – amely felügyeli az országok teljesítményét, valamint a főbb pénzügyi tranzakciókat és technológiacserét – koordináló szerepet kell kapnia. A technológiáért és a technológia fejlesztéséért főként a vállalkozások felelnek. Az egyezmény a technológiai végrehajtó bizottságon, valamint az éghajlat-változási technológiai központon és hálózaton keresztül el tudja végezni a technológiák szakértő elemzését, és az országok számára biztosítani tudja az információkhoz való teljes körű hozzáférést, ami lehetővé teszi, hogy kiválaszthassák a legmegfelelőbb technológiákat. |
4.7 |
Hogyan javíthatná tovább a 2015. évi megállapodás az országok nemzetközi szintű átláthatóságát és elszámoltathatóságát? Mennyire kell globálisan egységesíteni az elszámolási rendszert? Hogyan számoltathatók el az országok, ha nem teljesítik a vállalt kötelezettségeiket? Az elszámolási rendszer globális egységesítésére mindenképpen szükség van, függetlenül attól, hogy ez hogyan érhető el, hiszen a pontos adatok minden esetben elengedhetetlenek, ha pénzről van szó. Az elszámoltathatóság megvalósítása a 2015. évi megállapodás tekintetében is kulcsfontosságú. |
4.8 |
Hogyan lehetne javítani az ENSZ éghajlatváltozással kapcsolatos tárgyalási folyamatán, hogy az hatékonyabban támogassa egy inkluzív, ambiciózus, hatékony és igazságos 2015. évi megállapodás elérését, és biztosítsa a megállapodás végrehajtását? A megállapodás sikeres megkötéséhez és végrehajtásához az érdekeltek széles körű részvételére és átlátható folyamatra van szükség. A kibocsátások csökkentésére és a fenntartható fejlődés lehetőségeinek kidolgozására irányuló eredményes módszerekről szóló, éghajlatváltozással kapcsolatos tárgyalásokhoz a vállalkozások saját szakértelmükkel járulhatnak hozzá. A civil társadalom és az üzleti közösség széles körű részvétele szintén biztosíthatja az erőfeszítések összehasonlíthatóságát és az egyenlő feltételeket. Az új, 2015. évi globális megállapodás csak a kezdeti lépés, és a megállapodás teljes körű végrehajtása a civil társadalom egészétől függ. A folyamatnak és a végrehajtási eredményeknek ezért átláthatónak és meggyőzőnek, vagyis olyanoknak kell lenniük, hogy a világ minden részén elnyerjék a polgárok bizalmát. |
4.9 |
Hogyan fektethet be legjobban az EU az egyezmény keretein kívüli folyamatokba és kezdeményezésekbe, és hogyan támogathatja azokat a leghatékonyabban annak érdekében, hogy előkészítse az utat egy nagyratörő és hatékony 2015. évi megállapodás számára? Az EGSZB üdvözli az ezzel az európai bizottsági dokumentummal megindított vitát. Elengedhetetlen az éghajlat-változási politika valamennyi szempontjának független, szakértő elemzése, különösen a megváltozott és változó globális geopolitikai színtér figyelembevételével. Van már néhány rendelkezésre álló elemzés, tehát nem kell mindent elölről kezdeni. Az egyik vezérfonal az a levél, amelyet az Egyesült Államok elnöke tudományos tanácsadóinak tanácsától kapott, és amely összefoglalja az éghajlatváltozással kapcsolatban felmerülő kérdéseket. A kiotói rendszer tanulságai és az ENSZ-tárgyalások elhúzódó jellege is megerősíti, hogy változásra van szükség, még mielőtt késő lenne. A szakértői szervezetek, például a Nemzetközi Energiaügynökség megállapításait és ajánlásait haladéktalanul végre kell és végre lehetne hajtani. A Nemzetközi Energiaügynökség „Az energetikai és éghajlati térkép átrajzolása” című jelentése pragmatikus és megvalósítható megközelítést nyújt. A jelentésben meghatározott négy alapvető és megvalósítható szakpolitika a következő: az energiahatékonyság javítása az építőipari, az ipari és a közlekedési ágazatban; a legkevésbé hatékony szénerőművek építésének és alkalmazásának visszaszorítása; a kőolaj- és földgáztermelésből származó metánkibocsátás minimalizálása és egyes fosszilistüzelőanyag-felhasználási támogatások fokozatos megszüntetésének felgyorsítása. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 376., 2011.12.22, 110–116. o.
(2) HL C 161., 2013.6.6., 77–81. o.
(3) HL C 376., 2011.12.22, 110–116. o.
(4) HL C 161., 2013.6.6., 77–81. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/150 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Stratégiai iránymutatás az uniós akvakultúra fenntartható fejlesztéséhez
(COM(2013) 229 final)
2014/C 67/30
Előadó: José María ESPUNY MOYANO
2013. április 29-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Stratégiai iránymutatás az uniós akvakultúra fenntartható fejlesztéséhez
COM(2013) 229 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 122 szavazattal 3 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések
1.1 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az uniós akvakultúra hatékonyan hozzájárulhat – és hozzá is kell, hogy járuljon – ahhoz, hogy mérséklődjön Európa egyre fokozódó függősége az akvakultúra-termékek importjától. |
1.2 |
Az EGSZB azt javasolja, hogy az Európai Bizottság és a tagállamok ösztönözzenek mélyreható intézkedéseket annak érdekében, hogy az európai akvakultúra-vállalkozások visszanyerjék versenyképességüket. |
1.3 |
Az EGSZB elfogadhatatlannak tartja az akvakultúra-vállalkozásokra vonatkozó engedélyezési eljárások jelenlegi határidőit, amelyek számos tagállamban a két vagy három évet is meghaladják. Az európai akvakultúra fenntarthatósága érdekében az EGSZB nagyon fontosnak tartja az adminisztratív eljárások felgyorsítását és költségeinek csökkentését. |
1.4 |
Az EGSZB rendkívül nagy jelentőséget tulajdonít annak a becslésnek, amely szerint a belső piacon az uniós akvakultúra-ágazat által megtermelt akvakultúra-termékek fogyasztásában bekövetkező minden egyes százalékpontnyi növekedés 3000-4000 teljes munkaidős állást teremtene, mivel részben szakképzett munkaerőről, részben pedig olyan helyszínekről lenne szó, ahol igen kevés egyéb munkalehetőség kínálkozik. |
1.5 |
Az EGSZB-t aggasztja, hogy – különösen a nem előre csomagolt áruk esetében – nem tartják be megfelelően az akvakultúra-termékekre vonatkozó címkézési szabályokat, amelyek célja a fogyasztók tájékoztatásának biztosítása az értékesítési helyen. Nemcsak azért helyteleníti ezt, mert csalásról van szó, hanem azért is, mert ez tisztességtelen versenyt jelent az európai termelőkkel szemben. Az EGSZB ezért arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy stratégiai terveikben szerepeljenek hatékony intézkedések, amelyek megszüntetik ezt a tartós problémát. |
1.6 |
Az EGSZB helyesli, hogy kommunikációs kampányokat indítanak, amelyek megismertetik az európai fogyasztókat az uniós akvakultúra magas szintű termelési és minőségi normáival. E kampányok finanszírozása valószínűleg a leendő Európai Tengerügyi és Halászati Alap révén (ETHA) oldható majd meg. |
1.7 |
Az EGSZB nyomatékosan, ismételten kéri, hogy szigorítsák meg az Európai Unióba importált akvakultúra-termékek ellenőrzését teljes mértékű nyomonkövethetőségüknek és a szabályok betartásának biztosítása érdekében. |
1.8 |
Az EGSZB rendkívül fontosnak tartja, hogy fokozzák az akvakultúrára vonatkozó K+F projektek finanszírozását, és hogy mind a tagállamok, mind az Európai Bizottság azon célok megvalósításának szenteljék az akvakultúrával kapcsolatos kutatási és innovációs beruházási terveiket és programjaikat, amelyeket az európai akvakultúra-technológiai és innovációs platform (EATIP) 2012-ben közzétett koncepcióterve sorol fel. |
1.9 |
Az akvakultúra gazdasági diverzifikációját (például idegenforgalmi szolgáltatások nyújtásáról lehet szó) ösztönözni kell, és meg kell azt könnyíteni, mivel kedvező lehetőséget jelent az akvakultúra-ágazati (akár szárazföldi, akár tengeri) termelők, különösen a kkv-k számára. |
1.10 |
Az EGSZB fontosnak tartja, hogy ismerjék el az akvakultúra-ügyi tanácsadó testület európai jellegét, szemben a többi konzultatív tanács regionális hatókörével. Ezért úgy véli, hogy a benne részt vevő szerveknek (amelyek közvetlen kapcsolatban kell hogy legyenek az akvakultúrával) európaiaknak, vagy legalábbis szupranacionálisaknak kell lenniük. Ennek a testület struktúrájában és finanszírozásában is tükröződnie kell. |
1.11 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy az akvakultúra több területet átfogó jellegére való tekintettel az Európai Bizottságnak biztosítania kell, hogy az akvakultúra-ügyi tanácsadó testületek közvetlen és kiemelt kapcsolatban álljanak különféle főigazgatóságaival. |
1.12 |
Tekintettel arra, hogy az Európai Bizottság stratégiai iránymutatásaiban az akvakultúra-ügyi tanácsadó testületekre bízott feladatokat 2014 első hónapjaiban kell elvégezni, az EGSZB sürgeti az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy ne késlekedjenek a testületek létrehozásával és működésének elindításával. |
2. Háttér
2.1 |
A közös halászati politika folyamatban lévő reformja különleges, kiemelt szerepet ad az akvakultúrának, és e tevékenység támogatását a prioritások közé emeli. |
2.2 |
A közös halászati politikára vonatkozó javaslatában az Európai Bizottság a tagállamokkal közös nyitott koordinációs módszert javasol bevezetni az akvakultúra területén. Ez a rendszer egy önkéntességen alapuló együttműködési folyamatot jelent, amely olyan stratégiai iránymutatásokon és többéves nemzeti stratégiai terveken alapul, amelyek tiszteletben tartják a szubszidiaritás elvét. |
3. Az Európai Bizottság javaslatának összefoglalása
3.1 |
Az Európai Bizottság 2013. április 29-én tette közzé az uniós akvakultúra fenntartható fejlesztéséhez készített stratégiai iránymutatásokat (COM(2013) 229 final). Nem kötelező érvényűek, de ezek képezik majd a többéves nemzeti stratégiai tervek alapját. Céljuk az, hogy segítséget nyújtsanak a tagállamoknak saját nemzeti céljaik meghatározásában, figyelembe véve saját kiindulási helyzetüket, nemzeti sajátosságaikat és intézményi rendszerüket. |
3.2 |
A stratégiai iránymutatások négy prioritási területet járnak körül:
|
3.3 |
Az akvakultúrában érdekelt összes tagállam által kidolgozandó többéves nemzeti stratégiai terveknek meg kell határozniuk a közös célokat és az elért eredmények mérésére szolgáló mutatókat. A stratégiai terveket a tagállamoknak 2013 vége előtt be kell nyújtaniuk az Európai Bizottsághoz. |
3.4 |
A többéves nemzeti stratégiai terveknek az akvakultúra-ágazat versenyképességének előmozdítását, az ágazat fejlődésének és innovációjának támogatását, a gazdasági tevékenységek ösztönzését, a diverzifikáció előmozdítását, a part menti és vidéki területeken az életminőség javítását, valamint annak biztosítását kell szolgálniuk, hogy az akvakultúra-ágazat szereplői a vizekhez és halászterületekhez való hozzáférés tekintetében egyenlő feltételeket élvezzenek. |
3.5 |
A közös halászati politika (KHP) reformjára vonatkozó javaslat részét képezi egy akvakultúra-ügyi tanácsadó testület létrehozása, melynek feladata az lesz, hogy az uniós intézményeket ajánlásokkal és javaslatokkal lássa el az akvakultúra-gazdálkodással kapcsolatos kérdésekben, és tájékoztassa őket az ágazat problémáiról. |
4. Általános megjegyzések
4.1 |
Az uniós piac évente mintegy 13,2 millió tonna akvakultúra-terméket fogyaszt, ennek 65 %-a behozatal, 25 %-a az uniós halászatból származik, és mindössze 10 %-a ered az uniós akvakultúrából. Az EGSZB egyetért azzal, hogy ez az aránytalanság sem gazdasági – a kereskedelmi deficit miatt –, sem pedig szociális szempontból – az álláslehetőségek kiaknázatlansága miatt – nem fenntartható. |
4.2 |
Az EGSZB pozitívan értékeli az Európai Bizottság azon kijelentését, hogy az uniós akvakultúra-ágazat által megtermelt élelmiszerek fogyasztásában bekövetkező minden egyes százalékpontnyi növekedés 3000-4000 teljes munkaidős állást teremtene. |
4.3 |
Ezért az EGSZB egyetért a Tanáccsal, a Parlamenttel és az Európai Bizottsággal abban, hogy az akvakultúrát az Unió „kék növekedés” stratégiája egyik pillérének kell tekinteni, és annak fejlesztése hozzájárulhat az Európa 2020 stratégia céljainak eléréséhez. Az akvakultúra fejlődési és munkahely-teremtési lehetőségeket kínál az Európai Unió azon tenger- és folyópart menti övezeteiben, ahol a gazdasági alternatívák korlátozottak. |
4.4 |
Az európai fogyasztók körében egyre nagyobb az igény az akvakultúra-termékek iránt. Az európai akvakultúra minőségi termékeket kínál, amelyek emellett a legszigorúbb környezeti fenntarthatóságra vonatkozó, állatjóléti és a fogyasztók egészségének védelmét célzó előírásokat is tiszteletben tartják. Az EGSZB úgy véli, hogy az elkövetkező évtizedek egyik legfőbb kihívását az EU lakosságának biztonságos, egészséges és fenntartható élelmiszerekkel való ellátása jelenti majd. |
4.5 |
A fent említett nyilvánvaló előnyök ellenére az uniós akvakultúra-termelés 2000 óta stagnál. Mindeközben ez a tevékenység jelentős növekedést mutat a világ más térségeiben, melyek termelésük egy részét az Unióba exportálják. |
4.6 |
Az EGSZB leszögezi, hogy a közegészségüggyel, a fogyasztóvédelemmel és a környezetvédelemmel kapcsolatos európai jogszabályok az Európai Unió alapértékeinek fontos részét képzik. Ugyanakkor ezek a jogszabályok nagyban kihatnak az európai gazdálkodók termelési költségeire, és ezeket a többletköltségeket csak ritkán lehet az árban érvényesíteni. Az akvakultúra-termékeknek ugyanis olyan piacon kell versenyben maradniuk, ahol az importtermékek gyártóinak nem kell ugyanezeknek a feltételeknek megfelelniük. |
4.7 |
Az EGSZB szerint nem megfelelő az Európai Bizottságnak az a javaslata, amellyel helyre kívánja állítani a tisztességes versenyfeltételeket a harmadik országok, illetve az EU gazdasági szereplői között. Egyértelmű, hogy nem elegendő, ha ezt az egyensúlyhiányt mindössze úgy akarjuk megszüntetni, hogy intézkedéseket hozunk az uniós akvakultúra-termékek biztonságosságának és fenntarthatóságának igazolására, és azt kommunikáljuk a társadalom felé. Ez a hatóságokat nem mentesíti az alól, hogy az importtermékekre vonatkozóan is ugyanolyan élelmiszerbiztonságot követeljenek meg, mint az európai termékek esetében, a termék teljes nyomonkövethetőségével. |
4.8 |
Az EGSZB szerint az, hogy az uniós piacon nem ugyanazok a termelési feltételek érvényesek az európai, illetve a harmadik országokban termelt, majd az EU-ba behozott akvakultúra-termékekre, sokkal összetettebb probléma annál, mint amit a fogyasztók tájékoztatásának és a fogyasztói döntésnek a kérdése jelent. Olyan más szempontokat is figyelembe kell venni, mint a felesleges adminisztratív költségek csökkentése, a parti területekhez való hozzáférés vagy a nyomonkövethetőségi rendszerek hiányosságai. |
4.9 |
A gyakorlatban a kötelező tájékoztatás, amelyet a vásárláskor a fogyasztónak mindig meg kellene kapnia, gyakran nem teljes vagy nem egyértelmű. Így például az is megtörténhet, hogy európai fagyasztott termék helyett a fogyasztó felengedett importterméket kap anélkül, hogy erről tudna. Ez korlátozza a fogyasztó lehetőségét arra, hogy felelősségteljes vásárlói döntést hozzon, az uniós termelők pedig tisztességtelen versenyhelyzetben találják magukat. |
5. Részletes megjegyzések
5.1 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy mindkét gazdasági ágazatban fokozódhat a munkahelyteremtés, illetve javulhat a versenyképesség azzal, ha az akvakultúra és az akvakultúra-termékek feldolgozóipara szorosabban együttműködik. |
5.2 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy szélesebb körű tájékoztatásra van szükség az új tagállami akvakultúra-gazdaságok engedélyeztetési határidőivel és költségeivel kapcsolatos adminisztratív eljárásokról. |
5.3 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy a területrendezési tervek végrehajtása az akvakultúra terén hozzájárulhat a bizonytalanságok csökkentéséhez, a beruházások elősegítéséhez, a vállalkozások növekedéséhez és a munkahelyteremtéshez. |
5.4 |
Az EGSZB véleménye szerint az európai bizottsági közlemény nem szentel elegendő figyelmet a szárazföldi akvakultúra-tevékenységeknek, különösen a területrendezés kapcsán. |
5.4.1 |
Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy a 2014 nyarán a bevált módszerekről tartandó szeminárium témája terjedjen ki (a tengeri mellett) a koordinált folyami területrendezésre is, ezzel is segítséget nyújtva a tagállamoknak ezen a téren. |
5.5 |
Az EGSZB szerint megfelelően meg kell tervezni és ellenőrizni is kell az akvakultúrához kapcsolódó termelő tevékenységet, hogy el lehessen kerülni mindenféle környezetkárosítást. Úgy véli, hogy az akvakultúra ágazati kezelésében ökoszisztéma-alapú megközelítést kellene érvényesíteni. |
5.6 |
Az EGSZB szerint az akvakultúrával kapcsolatos fejlesztések során komolyan szem előtt kell tartani a kutatással kapcsolatos, illetve a tudományos szempontokat. |
5.7 |
Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy a külterjes akvakultúra bizonyos tavakban olyan környezetbarát szolgáltatásokat is nyújthat, melyek alapján gazdasági tevékenységként még élőhelyek és fajok megőrzéséhez is hozzájárul. |
5.8 |
Az EGSZB szerint helyes az Európai Bizottságnak az a kezdeményezése, hogy olyan javaslatokkal szolgál majd, amelyekkel segíti a helyi és regionális szerveket az európai (például környezetvédelmi) jogszabályok hatékonyabb és egységes végrehajtásában. |
5.9 |
Az EGSZB egyetért az akvakultúrával foglalkozó tanácsadó testületnek szánt szereppel, amely testület véleménye szerint segíthet a nemzeti stratégiai tervekben szereplő célok elérésében, illetve azok megvalósításának ellenőrzésében. Ugyanakkor hangsúlyozza, hogy ez a testület különbözik a többi tanácsadó testülettől: elsősorban azért, mert tevékenységi köre magánerőforrásokra irányul, amelyek az akvakultúrával foglalkozó vállalkozásokéi, szemben a halászattal, ahol az állomány a közös természeti erőforrások része; másodsorban pedig azért, mert tevékenységi területe nemcsak regionális, hanem az egész Európai Unióra kiterjed. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/153 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Környezetbarát infrastruktúra – Európa természeti tőkéjének növelése
(COM(2013) 249 final)
2014/C 67/31
Előadó: Adalbert KIENLE
2013. július 3-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Környezetbarát infrastruktúra — Európa természeti tőkéjének növelése
COM(2013) 249 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 134 szavazattal, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli a környezetbarát infrastruktúráról szóló európai bizottsági közleményt, illetve azt, hogy az Európai Bizottság egy intézkedéscsomaggal akarja támogatni az ilyen infrastrukturális projekteket. |
1.2 |
Az EGSZB azt ajánlja, hogy az intézkedéscsomag végrehajtása során nyert tapasztalatokat használják fel arra, hogy sikerüljön továbbfejleszteni magát az intézkedéscsomagot azzá a környezetbarát infrastruktúrával foglalkozó stratégiává, melyet a 2020-as biodiverzitás-stratégiában hirdettek meg. |
1.3 |
Az EGSZB támogatja azt a célt, hogy környezetbarát infrastruktúrákhoz kapcsolódó projektek révén a környezetvédelmi előnyöket gazdasági és szociális előnyökkel kombinálják. Olyan természetes, természetközeli, hasznosított vagy városi tájstruktúrákkal operáló infrastruktúra a cél, amely amellett, hogy hozzájárul a biológiai sokféleség és egyéb környezeti tényezők megóvásához, költséghatékony és fenntartható szolgáltatásokat eredményez a társadalom számára. A Natura 2000-rel szemben a zöld infrastruktúra támogatása kapcsán nem jogi eszközről van szó; a környezetbarát infrastruktúra kezdeményezésnek nem célja, hogy a Natura 2000 mellett egy további természetvédelmi hálózat jöjjön létre. |
1.4 |
Az EGSZB leszögezi, hogy a zöld infrastrukturális projekteket illetően a fő felelősség a tagállamokat, azon belül is elsősorban a helyi és regionális tervezés illetékeseit terheli. Az ilyen infrastruktúra ösztönzésében az EU-ra elsősorban támogató szerep hárul. A környezetbarát infrastruktúra koncepcióját elsősorban az alábbi politikaterületeken, illetve a megfelelő uniós finanszírozási eszközök terén kell hatékonyan integrálni: mezőgazdaság és erdészet, regionális és kohéziós politika, várostervezés, éghajlat-politika, közlekedés és energiapolitika, katasztrófavédelem és földhasználat. |
1.5 |
Az európai szintű jelentőséggel bíró zöld infrastrukturális projektek esetében az EU-nak közvetlen felelősséget kell vállalnia. Az EGSZB támogatja azt a javaslatot, hogy a transzeurópai közlekedési, energia- és távközlési hálózatok mintájára létre kellene hozni egy TEN-G-t (G= green, vagyis zöld), amely a zöld infrastruktúra finanszírozására szolgálna, és tartalmazna egy listát olyan kartográfiailag ábrázolt zöld infrastrukturális projektekről, amelyek európai szintű jelentőséggel bírnak. |
1.6 |
A helyi és regionális szintű környezetbarát infrastrukturális projektek esetében a helyi és regionális tervezésben részt vevők, a városok és települések, a közúti, vasúti, vízi és árvízvédelmi infrastrukturális projektek szereplői, a mezőgazdaságban és az erdészetben dolgozók, a vállalkozók és az építtetők, a civil környezetvédelmi szervezetek és a szakszervezetek játsszák a főszerepet. Ezeknek a szereplőknek a helyzetét pedig meg kell erősíteni. E projektek eredményei ugyanis nagyban függnek attól, hogy ezek a szereplők kezdeményezik, fogadják el és valósítják meg őket. |
1.7 |
Az EGSZB szerint a civil társadalomnak minél korábbi szakaszban részt kell vennie a környezetbarát infrastruktúrával kapcsolatos projektekben, és ennek mindenképpen jóval nagyobb figyelmet kell szentelni, mint ahogyan az az európai bizottsági közleményben szerepel. Döntő jelentőségük van az olyan részvételen alapú tervezési folyamatoknak, amelyekbe már korai szakaszban bekapcsolódnak a polgárok és a civil szervezetek. |
1.8 |
Nem szabad megfeledkezni arról sem, hogy az ilyen projektek során legitim érdekellentétek is felléphetnek az egyes érintettek között. Ezért már előre gondoskodni kell megfelelő konfliktuskezelési, érdekegyeztető és projektoptimalizálási mechanizmusokról. A környezetbarát infrastruktúra megfelelően kezelve hozzájárulhat a természetvédelem terén a védelem és a használat közötti hagyományos ellentétből eredő konfliktushelyzetek enyhítéséhez vagy elsimításához. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy elegendő ösztönzőt kellene kidolgozni ahhoz, hogy mobilizálni lehessen a szükséges magánberuházásokat. |
2. Bevezetés
2.1 |
Az általa jelentett érték és az általa mint természeti tőke által nyújtott szolgáltatások miatt a biológiai sokféleség megőrzése és helyreállítása rendkívül fontos az emberek jó közérzetéhez, a gazdasági jóléthez és az emberi életkörülményekhez. 2020-ra szóló biodiverzitás-stratégiájában (1) az Európai Bizottság ezért azt a célt tűzte ki, hogy az EU-ban 2020-ig meg kell állítani a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztémák romlását, illetve hogy ezeket minél jobban helyre is kell állítani. Célirányos európai stratégiával segíteni kell a zöld infrastruktúrákat is. |
2.2 |
A 2013. május 6-án elfogadott „Környezetbarát infrastruktúra — Európa természeti tőkéjének növelése” című európai bizottsági közlemény az alábbi fő pontokat tartalmazza:
|
2.3 |
A biodiverzitás-stratégiáról szóló 2011. október 26-i véleményében (2) az EGSZB alapjában véve üdvözölte a biodiverzitás stratégiáját, de kifogásolta, hogy nem elemezték annak okait, hogy miért nem sikerült elérni a biodiverzitással kapcsolatos célokat. Különösen az akadályozza a célok hatékony megvalósítását, hogy a tagállamokban nincs meg hozzájuk a politikai akarat. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
„Green Infrastructure. A Landscape Approach” című művében David Rose szemléletesen határozza meg a zöld infrastruktúra fogalmát. E szerint „a zöld infrastruktúra olyan elemeket jelent, amelyek összekötik egymással a természetes és az épített környezetet, és élhetőbbé teszik a városokat. Ilyenek például a parkok, a gyalogösvények, a zöld tetők, a zöld utcák és a városi faállomány. Regionális szinten a zöld infrastruktúra magában foglalja a természetes területek, zöldterületek, zöld utak, (erdészeti és mezőgazdasági) haszonterületek és további elemek hálózatát, amely így összességében sokrétű felhasználási lehetőségeket teremt az emberek egészségéhez és jó közérzetéhez, illetve az ökoszisztémákhoz (…).” |
3.2 |
Példák zöld infrastruktúrára:
|
3.3 |
Az EU-ban a területek 82 %-a kívül esik a Natura 2000 hálózaton. Emiatt egyértelmű, hogy mind a védelmi területek hatékonyságához, mind pedig az ökoszisztéma-szolgáltatásokhoz nélkülözhetetlen az, hogy megtartsuk és helyreállítsuk a biológiai sokféleséget, mégpedig úgy, hogy a Natura 2000-es területeken kívül is támogatjuk a zöld infrastruktúrát. A Natura 2000-rel szemben a zöld infrastruktúra támogatása kapcsán nem jogi eszközről van szó, nem helyettesíti tehát a Natura 2000 végrehajtását, hanem kiegészíti azt egy további alkotóelemmel. Másrészről a zöld infrastruktúrával kapcsolatos kezdeményezésnek nem célja, hogy a Natura 2000-en kívül egy további természetvédelmi hálózatot hozzanak létre. Az EGSZB szerint a zöld infrastruktúrával kapcsolatos kezdeményezést arra is fel kellene használni, hogy ösztönözzük az egymással együttműködő természet- és környezetvédelmet, és azt minden tagállamban továbbfejlesszük. |
3.4 |
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a civil társadalomnak minél előbb és minél koraibb szakaszban aktívan részt kell vennie a zöld infrastrukturális projektekben, ahogy az a környezeti ügyekben a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételével kapcsolatos Aarhusi Egyezményben is szerepel. Számos példa mutatja, hogy a projektek sikere nagymértékben függ attól, hogy a civil társadalom elfogadja-e vagy elutasítja-e őket. Ezért az európai bizottsági stratégiában sokkal hangsúlyosabban meg kellene jelennie az alulról felfelé irányuló megközelítésnek, illetve partnerségek kiépítésének a településekkel, az infrastrukturális projektek projektgazdáival, a gazdaság és a szakszervezetek, a mezőgazdaság és az erdészet, a vízgazdálkodás és a partvédelem, illetve környezetvédelmi ngo-k képviselőivel. |
3.5 |
Az EGSZB sajnálattal állapítja meg, hogy a környezetbarát infrastruktúráról szóló európai bizottsági közlemény esetében még nem arról az európai zöldinfrastruktúra-stratégiáról van szó, amelyet a 2020-as biodiverzitás-stratégiában hirdettek meg. Az EGSZB mindenesetre üdvözli a közleményben bejelentett intézkedéseket, amelyek szerinte jó irányba tett lépések. Az intézkedéscsomag végrehajtása során nyert tapasztalatokat fel kellene használni arra, hogy sikerüljön továbbfejleszteni magát az intézkedéscsomagot egy környezetbarát infrastruktúrával foglalkozó stratégiává. |
3.6 |
Az EGSZB szerint súlypontokat kell meghatározni a zöld infrastruktúra megvalósításával kapcsolatban, méghozzá sokkal konkrétabban annál, mint ahogy az a közleményben történik. A biodiverzitásról szóló stratégiához hasonlóan a közlemény sem elemzi, hogy miért nem valósult meg megfelelő mértékben a környezetbarát infrastruktúra. A tervezett technikai jellegű iránymutatásokkal, illetve az információs és tudásalap javításával önmagában nem orvosolható az, hogy az egyes tagállamokban nincs meg a politikai akarat az ilyen koncepciók megvalósításához. Az EGSZB szerint egy hatékony zöldinfrastruktúra-stratégiához szigorú nyomon követés, az intézkedések alapos tagállami elemzése, illetve szükség esetén a komoly költségvetési hiánnyal küzdő tagállamok vagy régiók támogatására szolgáló, célzott nyomon követő intézkedésekre van szükség. |
4. Részletes megjegyzések
4.1 Az EU szerepe a környezetbarát infrastruktúra támogatásában
4.1.1 |
A zöld infrastrukturális projekteket illetően a fő felelősség a tagállamokat, azon belül is elsősorban a helyi és regionális tervezés illetékeseit terheli. Ezen a téren az EU-ra elsősorban támogató szerep hárul, amely egyrészt a zöld infrastruktúra koncepciójának népszerűsítésében ölt testet, másrészt pedig – ahogy az az európai bizottsági közleményben is szerepel – megfelelő és könnyen elérhető tájékoztató és ismeretterjesztő anyagok biztosításában. Az uniós finanszírozási eszközök nagyon komolyan befolyásolják a helyi és regionális tervezést, ezért kiemelten kell kezelni azt, hogy a zöld infrastruktúra koncepcióját beépítsék ezekbe a finanszírozási eszközökbe. |
4.1.2 |
Bizonyos európai szintű jelentőséggel bíró zöld infrastrukturális projektek esetében az EU-nak közvetlen felelősséget kell vállalnia. Az ilyen projektek jellemzően határokon átnyúló tájegységekre épülnek. Ilyenek például a hegyvonulatok, folyók vagy erdőségek. A közlemény sikeres példaként említi az Európai Zöld Öv kezdeményezést. Kiemelt figyelmet kellene szentelni olyan több országba átnyúló folyóvölgyeknek, amelyek jó alapul szolgálhatnak egy európai zöld infrastruktúrához. Éppen az olyan folyók esetében, mint a Duna vagy az Elba – amelyeknél idén ismét komoly árvízi károk keletkeztek – lehet zöld infrastrukturális koncepciók segítségével összekötni egymással a hatékonyabb árvízvédelmet és a biodiverzitás szempontjából európai szinten is fontos, érzékeny vízi területek megóvását, valamint a gazdasági és idegenforgalmi fejlesztést. |
4.1.3 |
Az EGSZB támogatja, hogy egy kartográfiailag ábrázolt projekteket tartalmazó listával együtt létrehozzanak egy stratégiailag megtervezett európai hálózatot európai jelentőségű zöldinfrastruktúra-projektekből. Egy TEN-G kezdeményezés keretében ezt a tervet ugyanolyan kiemelten kell kezelni, mint a közlekedéssel, energiával és távközléssel kapcsolatos európai infrastrukturális kezdeményezéseket. |
4.2 A zöld infrastruktúra koncepciójának népszerűsítése
Az EGSZB szerint a zöld infrastruktúra nem megfelelő elterjedtségének és támogatásának egyik fontos oka, hogy hiányosak az ismeretek – egyrészt magával a koncepcióval, másrészt annak gyakorlati előnyeivel és a lehetséges költségelőnyökkel kapcsolatban. Az Európai Bizottság ezért helyesen tűzi ki célul azt, hogy jobban felkeltse fontos érdekeltek figyelmét a zöld infrastruktúra iránt, ösztönözze a bevált módszerekkel kapcsolatos információcserét, illetve hogy bővítse a környezetbarát infrastruktúrával kapcsolatos ismereteket. Ehhez különösen jó eszközt jelent a közösségi média. Az EGSZB szerint ennek a PR-munkának az egyik fontos feltétele, hogy szemléletesen és az emberek számára könnyen érthető módon határozzák meg a zöld infrastruktúra mibenlétét. Az Európai Bizottság által használt definíció nem alkalmas erre (3).
4.3 A speciális helyzet figyelembevétele az egyes tagállamokban
4.3.1 |
Nagyon eltérő a helyzet azzal kapcsolatban, hogy az egyes tagállamokban és régiókban mennyi természetes állapotában meghagyott, félig természetes vagy városi terület áll rendelkezésre. Míg egyes sűrűn lakott régiókban és városokban a területhasználatban rendkívül magas a „szürke infrastruktúra” aránya, más régiókban sok a természetes állapotában meghagyott terület. A zöld infrastruktúra támogatására szolgáló európai intézkedéseknél eltérően kell kezelni azokat a régiókat, ahol új zöld infrastruktúrák kiépítéséről van szó, illetve azokat a területeket, ahol inkább a táj megőrzésén és rendben tartásán van a hangsúly. |
4.4 A környezetbarát infrastruktúra koncepciójának beépítése a kulcsfontosságú politikákba és azok finanszírozási eszközeibe
4.4.1 |
A közlemény nagyon helyesen kiemelt prioritásként kezeli azt, hogy a zöld infrastruktúrával kapcsolatos szempontokat hatékonyan beépítsék a politikaterületek széles körébe. |
4.4.2 |
Az EGSZB üdvözli, hogy alapelveket és keretfeltételeket is tartalmazó technikai útmutatót dolgoznak ki arra, hogy miként kell a zöld infrastruktúrával kapcsolatos szempontokat beépíteni a regionális és kohéziós politikába, az éghajlatváltozással és a környezetvédelemmel kapcsolatos szakpolitikákba, az egészségügyi és fogyasztóvédelmi politikákba, valamint a közös agrárpolitikába, beleértve a kapcsolódó finanszírozási mechanizmusokat is. Ezt gyorsan meg kellene jelentetni, hogy azok a tagállamok, amelyek már most dolgoznak az operatív terveken, használhassák a 2014–2020-as programtervezési időszakra vonatkozó útmutatót. |
4.4.3 |
A környezetbarát infrastruktúra nemcsak állami, hanem magánberuházásokra is rászorul. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az ilyen magánberuházásokhoz megfelelő ösztönzőkre van szükség. Az EGSZB üdvözli azt a tervet, hogy az EBB-vel közösen létrehoznak egy speciális uniós finanszírozási eszközt. |
4.5 A civil társadalom hatékony részvétele a helyi és regionális tervezésben
4.5.1 |
A közlemény elismeri ugyan, hogy a zöld infrastruktúrával kapcsolatos szempontokat be kell építeni a regionális területfejlesztésbe és a helyi tervezésbe, az EGSZB hiányolja azonban, hogy nincsenek ezzel kapcsolatos konkrét intézkedések a cselekvési tervben. Különösen a helyi terület- és tájrendezésnek van nagyon komoly hatása a zöld infrastruktúra megvalósítására, a szubszidiaritás elvének értelmében azonban az európai szint csak korlátozottan tudja befolyásolni ezt a területet. |
4.5.2 |
Az EGSZB azt kéri, hogy a helyi és regionális civil szereplők már a folyamat elején vegyenek részt a munkában, enélkül ugyanis nem valósíthatók majd meg a zöld infrastruktúrával kapcsolatos projektek, illetve hiányos elfogadottságuk miatt kudarcot fognak vallani. Olyan részvételen alapuló tervezési folyamatokra van szükség, amelyek aktív és alakító szerepet szánnak ezeknek a szereplőknek. Nem szabad figyelmen kívül hagyni, hogy a zöld infrastruktúrával kapcsolatos döntésnél is nemcsak nyertes-nyertes felállás létezik, hanem egyes érintetteknek adott esetben hátrányokat is el kell szenvedniük (például ha egy folyó- vagy tóparti zöld infrastruktúra megtartása építési tilalommal jár). Világosan beszélni kell az egymással versengő felhasználási igényekből (például élelmiszer-termelés, településszerkezet és infrastruktúra, élőhelyek összekapcsolása, biodiverzitás) eredő egymással ellentétes célokról, és megoldási lehetőségeket kell felmutatni. |
4.6 Zöld infrastruktúra a városi területeken
4.6.1 |
Az EGSZB szerint a városi területeken hozandó zöld infrastrukturális intézkedések óriási lehetőségeket rejtenek magukban. A városi zöld infrastruktúra egészségügyi előnyökkel jár, javítja a helyi éghajlatot, munkahelyeket biztosít és növeli a városok vonzerejét. Éppen a városokban fontos, hogy – már az iskolákban elkezdve – jobban megértessék az emberekkel a zöld infrastruktúrával kapcsolatos megoldásokat, és fokozzák a civil társadalom aktív közreműködését. Az EGSZB szerint a városi kerttelepítések és a városi mezőgazdaság iránti nagy érdeklődés jól mutatja, hogy sokan készek maguk is hozzájárulni ép ökoszisztémákhoz és új közösségi formákat, illetve az együvé tartozás új formáit kipróbálni. |
4.7 A zöld infrastruktúra koncepciójának beépítése a mezőgazdaságba és a vidékfejlesztésbe
4.7.1 |
Az, hogy a zöld infrastruktúrát hogyan és milyen mértékben lehet beépíteni a mezőgazdaságba és a vidékfejlesztésbe, nagyban függ a közös agrárpolitika (KAP) és a 2014–2020-as időszakra szóló többéves pénzügyi keret eredményeitől. Mindkét területre vonatkozóan születtek már politikai megegyezések. Az EGSZB többször kiállt már a multifunkcionális mezőgazdaságért és a rendeltetésorientált közvetlen kifizetésekért. A küszöbön álló agrárreform keretében az európai mezőgazdaság környezetbarátabbá tételének jegyében többek között magasabb szintű környezetvédelmi normák teljesítéséhez és ökológiai területek kijelöléséhez kötötték a közvetlen kifizetéseket. Az EGSZB alaposan megvizsgálja majd a KAP-reformmal kapcsolatos határozatokat, és egyezteti majd azokat saját álláspontjával. |
4.7.2 |
Az EGSZB azt várja, hogy az Európai Vidékfejlesztési Alap keretében és főként a mezőgazdasági környezetvédelmi intézkedéseknél az ökológiai folytonosság jegyében további lépésekre kerüljön sor. Az EGSZB több alkalommal utalt arra, hogy a mezőgazdasági termelők és az erdészek nagy része pozitívan áll a természet- és élőhelyvédelemhez. Számos mintaprojekt jól bizonyítja, hogy partnerségi viszonyban folytatott együttműködés keretében sikereket lehet elérni. Az EGSZB azt javasolja, hogy mind külterjesen, mind pedig belterjesen művelt mezőgazdasági területeket, amelyeken erőforrás-kímélően gazdálkodnak, vonjanak be zöld infrastrukturális projektekbe. Elsősorban önkéntes, a termeléshez kapcsolódó intézkedéseket kellene hozni. Ki kell aknázni azokat a lehetőségeket is, amelyek szociális és demográfiai szempontból a környezetbarát infrastruktúrában rejlenek a vidékfejlesztés számára. |
4.8 A zöld infrastruktúra kapcsolódása más politikaterületekhez
4.8.1 |
A vizek és parti övezetek integrált kezelését úgy kell kialakítani, hogy minél hatékonyabban ki lehessen használni a zöld infrastruktúrában rejlő lehetőségeket (4). |
4.8.2 |
Az ökoszisztémák elsősorban a fokozódó területhasználat, a földterületek elaprózódása és az intenzívebb gazdálkodás miatt romlanak az EU-ban. A környezetbarát infrastruktúra megállíthatja ezt a folyamatot. Ehhez a területhasználat visszaszorítását célzó, hatékonyabb európai talajvédelmi intézkedések, köztük jogi lépések is kellenek (5). |
4.8.3 |
A zöld infrastruktúra – elsősorban a természetes talajok védelme révén – szén-dioxid-elnyelőként szolgál. Ha figyelembe vesszük azt az általános éghajlat-politikai célt, hogy az európai gazdaságot alacsony szén-dioxid-kibocsátású, bioalapú gazdasággá akarjuk fejleszteni, akkor a jól működő ökoszisztémák még fontosabbá válnak. Az éghajlat-változáshoz való alkalmazkodást szolgáló tagállami stratégiákban külön figyelembe kellene venni, hogy a környezetbarát infrastruktúra milyen sokféleképpen hasznosítható. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-i.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2011) 0244 final.
(2) EGSZB-vélemény: A biológiai sokféleséggel kapcsolatos, 2020-ig teljesítendő uniós stratégia. HL C 24., 2012.1.28., 111–116. o.
(3) COM(2013)249 final, 3. o.
(4) EGSZB-vélemény: „A tengeri területrendezés és az integrált partiövezet-gazdálkodás kerete,” NAT/601, tervezett elfogadás: 2013. szeptember 18–19. (A Hivatalos Lapban nem tették még közzé.)
(5) EGSZB-vélemény: 7. környezetvédelmi cselekvési terv (4.2.2. pont), HL C 161., 2013.6.6., 77–81. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/157 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a kékúszójú tonhalra vonatkozóan az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren alkalmazandó többéves helyreállítási tervről szóló 302/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról
(COM(2013) 250 final – 2013/133 (COD))
2014/C 67/32
Előadó: Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE
2013. május 12-én az Európai Parlament, 2013. május 28-án pedig az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 43. cikkének (2) bekezdése, illetve 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a kékúszójú tonhalra vonatkozóan az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren alkalmazandó többéves helyreállítási tervről szóló 302/2009/EK rendelet módosításáról
COM(2013) 250 final – 2013/133 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 137 szavazattal 2 ellenében, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli a 302/2009/EK rendelet módosítását, mivel az azt mutatja, hogy valódi eredményeket sikerül elérni az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójútonhal-állományok helyreállításában. |
1.2 |
Az EGSZB ismét arra kéri az Európai Bizottságot, hogy az összes tagállamon és az ICCAT részes felein a lehető legszigorúbban kérje számon a rendelet végrehajtását. |
1.3 |
Az EGSZB ismételten elismeréssel szól az Európai Bizottság, a tagállamok és a halászok elmúlt években annak érdekében végzett munkájáról, hogy teljesítsék a szigorú többéves helyreállítási tervet – ennek minden társadalmi és gazdasági következményével együtt, amelyeket számításba kellene venni. |
1.4 |
Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy bővítsék tájékoztató tevékenységeiket, felhívva a figyelmet a kékúszójútonhal-állományok tényleges állapotára és a helyreállítási terv eredményes végrehajtására. |
1.5 |
Az EGSZB a kékúszójútonhal-állomány helyreállításának biztosítása szempontjából nagyon fontosnak ítéli, hogy a 7. cikk (6) bekezdése után konkrétan sorolják fel, hogy az Európai Unióban mely halászeszközökkel engedélyezett halászat egész évben. |
2. Bevezetés
2.1 |
Ez a vélemény a kékúszójú tonhalra vonatkozóan az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren alkalmazandó többéves helyreállítási tervről szóló 302/2009/EK tanácsi rendeletet újfent módosító COM(2013) 250 jelű javaslat folyománya. |
2.2 |
A kékúszójú tonhal az atlanti tonhalfélék védelmére létrehozott nemzetközi bizottság (ICCAT) által szabályozott fajok egyik legfontosabbika. Az EU az ICCAT-egyezmény részes fele. |
2.3 |
Az ICCAT 2006-ban kezdeményezte a kékúszójú tonhalra vonatkozó helyreállítási terv elkészítését, ezért dolgozták ki az 1559/2007/EK rendeletet, amely először határozott meg az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren alkalmazandó többéves helyreállítási tervet a kékúszójú tonhalra vonatkozóan. |
2.4 |
Az ICCAT 2008-ban megtartott 16. rendkívüli ülésén elfogadott, a kékúszójú tonhalra vonatkozóan új helyreállítási tervet bevezető 08-05. sz. ajánlás következményeképpen azonban a 302/2009/EK rendelet hatályon kívül helyezte az 1559/2007/EK rendeletet. |
2.5 |
2010-ben tartott 17. rendkívüli ülésén az ICCAT elfogadta a 10-04. sz. ajánlást, amely módosította az előző helyreállítási tervet, és rendelkezett a teljes kifogható mennyiség további csökkentéséről, továbbá a halászati kapacitás csökkentésére és a halászatok fokozott ellenőrzésére irányuló intézkedések szigorításáról. Ennek következtében módosították a 302/2009/EK rendeletet az 500/2012/EU rendelet elfogadása révén, melynek célja a felülvizsgált nemzetközi védelmi intézkedések uniós szintű végrehajtása volt. |
2.6 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság mindkét rendelet és ez utóbbi módosítás kapcsán is kedvező véleményt bocsátott ki az Európai Bizottság javaslatairól, és elismerte azokat az erőfeszítéseket, amelyeket a tagállamok és a halászok tesznek annak érdekében, hogy teljesítsék az ICCAT által a kékúszójú tonhal állományának helyreállítására kidolgozott szigorú tervet, és kérve a tudományos kutatás folytatását. |
3. Tudományos háttér
3.1 |
Az ICCAT 2008-ban tartott 16. rendkívüli ülése óta javulás tapasztalható az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójútonhal-állományban. |
3.2 |
Az ICCAT tudományos tanácsadó bizottsága, a kutatási és statisztikai állandó bizottság (SCRS) egyebek mellett az alábbiakat állítja a 2012. évi összefoglaló jelentésében: (1)
|
3.3 |
Az EGSZB elégedett az ICCAT tudományos tanácsadó bizottságának jelentésével, mely egyértelmű kedvező tendenciát mutat a kékúszójútonhal-állomány helyreállása kapcsán, hiszen mindig is határozottan támogatta az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalra vonatkozó többéves helyreállítási terv tárgyában az Európai Bizottság által elé terjesztett jogalkotási javaslatokat. |
4. Az ICCAT-ajánlás módosításai
4.1 |
2012-ben az ICCAT-bizottság új ajánlást fogadott el (12-03. sz.) a 15 évre szóló (2007–2022) többéves helyreállítási tervre vonatkozóan. |
4.2 |
Ez az ajánlás 2013-tól kezdődően évi 13 500 tonnában állapítja meg a TAC-ot, egészen addig, amíg az SCRS értékelését követően a TAC-ot nem módosítják. Ebből a 13 500 tonnából az Európai Unió 7 548,06 tonnával részesül. Ez azt jelenti, hogy azok után, hogy éveken keresztül csökkentették a TAC-ot, és számos erőfeszítést tettek a kékúszójútonhal-állományok helyreállítására, az idén megfordult a tendencia, és a tudományos ajánlásokat követve a TAC 600 tonnával növekedett. |
4.3 |
Emellett annak érdekében, hogy a halászati idények jobban összhangba kerüljenek a flotta tevékenységével, az ajánlás rendelkezik a halászati idények módosításáról, amelyek most már „nyílt” idényként vannak meghatározva, ellentétben a korábbi ICCAT-ajánlásokban megjelölt halászati tilalmi időszakokkal. |
4.4 |
Ezen túlmenően módosultak azok az időpontok, amikor az erszényes kerítőhálós hajók, valamint a csalit és a pergetett horogsort használó hajók számára engedélyezett a halászat. |
4.5 |
Végezetül, hogy a halászati idényre vonatkozó külön szabályok hatálya alá nem tartozó halászeszközök vonatkozásában elkerülhető legyen a bizonytalanság, szükséges volt beilleszteni egy olyan rendelkezést, amely minden más halászeszköz tekintetében lehetővé teszi az egész évben történő halászatot. |
4.6 |
A TAC-ról és a kvótákról szóló rendeletben (2) a Tanács már rendelkezett az ICCAT vizeire az Európai Uniónak 2013-ra kiosztott kvóták tagállamok közötti elosztásáról. A rendelet azt is kimondta, hogy a kerítőhálós hajók halászati idénye 2013. május 26-tóljúnius 24-ig tart, hogy a tagállamoknak legyen elég idejük az idény megtervezésére. |
4.7 |
Az EGSZB az ICCAT 12-03. sz. ajánlásában szereplő módosításokat mind logikusnak tartja, gratulál az Európai Bizottságnak, a tagállamoknak és a halászoknak a kékúszójú tonhalra vonatkozó többéves helyreállítási terv megvalósítása érdekében végzett munkájukhoz, és sürgeti az Európai Bizottságot, hogy folytassa erre irányuló erőfeszítéseit. |
5. A 302/2009/EK rendelet módosítása
5.1 A fentiek figyelembevételével a rendeletjavaslat módosítja a 302/2009/EK rendelet 7. cikkét, meghatározva a különféle eszközökkel kékúszójú tonhal halászatára engedéllyel rendelkező halászhajók halászati időszakait.
5.2 A 7. cikk új megfogalmazása a következő:
1) |
A január 1. és május 31. közötti időszakban engedélyezett a kékúszójú tonhal 24 méternél hosszabb, horogsoros nyílt tengeri halászhajókkal folytatott halászata az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren, kivéve a ny. h. 10 °-tól nyugatra és az é. sz. 42 °-tól északra fekvő területet, ahol a halászat az augusztus 1. és január 31. közötti időszakban engedélyezett. |
2) |
A május 26. és június 24. közötti időszakban engedélyezett a kékúszójú tonhal erszényes kerítőhálóval történő halászata az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren. |
3) |
A július 1. és október 31. közötti időszakban engedélyezett a kékúszójú tonhal csalit vagy pergetett horogsort használó hajókkal történő halászata az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren. |
4) |
A június 16. és október 14. közötti időszakban engedélyezett a kékúszójú tonhal nyílt tengeri vonóhálós hajókkal történő halászata az Atlanti-óceán keleti részén. |
5) |
A június 16. és október 14. közötti időszakban engedélyezett a kékúszójú tonhal szabadidős és sporthorgászata. |
6) |
A kékúszójú tonhal más, az (1)–(5) bekezdésben említett eszközökön kívüli halászeszközökkel történő halászata egész évben engedélyezett.” |
5.3 Az EGSZB logikusnak tartja és támogatja a 302/2009/EK rendelet módosítását, mivel a módosított 7. cikk a „halászati tilalmi időszakokról” szóló korábbi megfogalmazással szemben egyértelműbben „nyílt idényeket” határoz meg, mindeközben módosítja/kiigazítja azokat az időpontokat, amikor az erszényes kerítőhálós hajók, valamint a csalit és a pergetett horogsort használó hajók számára engedélyezett a halászat, és meghatározza azokat a halászeszközöket, amelyek – mivel nem tartoznak halászati idényre vonatkozó külön szabályok hatálya alá – egész évben alkalmazhatók. Ennek kapcsán az EGSZB helyénvalónak tartaná, ha a 7. cikk (6) bekezdését kiegészítenék az alábbi szöveggel: „a 12-03. sz. ajánlásban foglalt állományvédelmi és -gazdálkodási intézkedéseknek megfelelően”.
5.4 Ez utóbbi engedély kapcsán az EGSZB a kékúszójútonhal-állomány helyreállításának biztosítása szempontjából nagyon fontosnak ítéli, hogy a 7. cikk (6) bekezdése után konkrétan sorolják fel, hogy az Európai Unióban mely halászeszközökkel engedélyezett halászat egész évben.
6. Általános megjegyzések
6.1 |
Az EGSZB üdvözli a 302/2009/EK rendelet módosítását, mivel az bizonyítja, hogy a minden évben bevezetett újabb alkalmazások és módosítások azt mutatják, a tizenöt évre szóló többéves terv első hat éve során valódi eredmények tapasztalhatók az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójútonhal-állományok helyreállítása terén. |
6.2 |
Az EGSZB ismét arra kéri az Európai Bizottságot, hogy az összes tagállamon és az ICCAT részes felein a lehető legszigorúbban kérje számon a rendelet végrehajtását. |
6.3 |
Az EGSZB ismételten elismeréssel szól az Európai Bizottság, a tagállamok és a halászok elmúlt években annak érdekében végzett munkájáról, hogy teljesítsék a szigorú többéves helyreállítási tervet – ennek minden társadalmi és gazdasági következményével együtt, amelyeket számításba kellene venni. |
6.4 |
Az EGSZB külön elismeréssel kíván adózni a tagállamok, a részes felek, az Európai Bizottság és maga az ICCAT összes tudományos intézetének a kékúszójú tonhalra vonatkozó többéves helyreállítási terv szigorú végrehajtása érdekében végzett munkája előtt. Ez az elismerés az Európai Halászati Ellenőrző Hivatalnak is szól. |
6.5 |
Végezetül az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy bővítsék tájékoztató tevékenységeiket, felhívva a figyelmet a kékúszójútonhal-állományok tényleges állapotára és a helyreállítási terv eredményes végrehajtására. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) http://www.iccat.es/Documents/SCRS/ExecSum/BFT_EN.pdf.
(2) A Tanács 40/2013/EU rendelete (HL L 23., 2013.1.25.)
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/160 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia
(COM(2013) 216 final)
2014/C 67/33
Előadó: Isabel CAÑO AGUILAR
2013. április 16-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia
COM(2013) 216 final.
Az EGSZB munkájának előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 134 szavazattal 1 ellenében, 8 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság által javasolt, az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégiát, ugyanakkor hangsúlyozza, hogy az éghajlatváltozás Európában már érezhető kedvezőtlen hatásai láttán elsődleges és alapvető szerepe van az ezek enyhítését célzó politikáknak. |
1.2 |
Az új alkalmazkodási terv végrehajtása során figyelembe kell venni, hogy a hőmérséklet Európában tapasztalt emelkedése és a szélsőséges jelenségek esetleges gyakoribb előfordulása következtében az embereket, a gazdaságot és a környezetet érintő károk az eredetileg előrejelzettnél nagyobbak lehetnek. |
1.3 |
Az alkalmazkodási stratégiának tartalmaznia kell a kifejezetten a városi térségeket célzó intézkedéseket – az európai lakosság háromnegyede városi környezetben él –, valamint az éghajlat változásaira különösen érzékeny vidéki térségekre szabott intézkedéseket. |
1.4 |
Mivel a tagállamok intézkedései döntő fontosságúak, rá kell mutatni, hogy a fehér könyv 2009. évi közzététele óta bizonyos területeken nem történt érdemi előrelépés. Az Európai Bizottságnak meg kell fontolnia, hogy az EUMSZ által ráruházott hatásköröknek megfelelően aktívabb szerepet játsszon e téren. |
1.5 |
Az EGSZB nagy jelentőséget tulajdonít annak, hogy a következő többéves pénzügyi keret (TPK) 20 %-át az éghajlattal összefüggő intézkedésekre irányozták elő. Az e célt szolgáló 192 milliárd euró összeg számottevő növekedést jelent. |
1.6 |
Mind az új alkalmazkodási stratégia, mind a TPK jelentős előrelépés a különböző uniós politikák és pénzügyi eszközök integrálása tekintetében. |
1.7 |
Az Európai Bizottság javaslatának szélesebb pénzügyi palettát kellene kínálnia, amelyben helyet kap a tagállamok, a vállalkozói szektor és a családok nélkülözhetetlen hozzájárulása is. |
1.8 |
Az EGSZB sürgeti a tagállamokat, hogy amennyiben még nem tették meg, mielőbb dolgozzanak ki nemzeti alkalmazkodási stratégiákat, és azokat szigorúan hajtsák végre. |
1.9 |
Az EGSZB – az e véleményben kifejtett észrevételei mellett – nagy vonalakban egyetért az Európai Bizottság által javasolt intézkedésekkel. |
1.10 |
Az EGSZB javasolja azoknak a strukturális változtatásoknak a kifejezett tanulmányozását, amelyeket az alkalmazkodási stratégia egyes meghatározott szakpolitikákban és az áruk és szolgáltatások előállítása terén szükségessé tesz, figyelembe véve többek között a foglalkoztatásra, az iparra, az építőiparra és a K+F+i tevékenységre gyakorolt hatásokat. |
2. A közlemény tartalma
2.1 |
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról szóló 2009. évi fehér könyv (1) egy két szakaszra osztott cselekvési keretre tett javaslatot, amely szakaszok közül az első (2009–2012) egy 33 intézkedésből álló alkalmazkodási stratégiát foglal magában. |
2.2 |
A vizsgálat tárgyát képező közlemény a második szakaszra vonatkozik, amely három célkitűzésre összpontosít:
A közlemény e célkitűzésekkel összhangban nyolc cselekvési irányvonalat vázol fel. |
2.3 |
Az Európai Bizottság szerint „az egységes, rugalmas és részvételközpontú megközelítések fontossági sorrendbe állításával előre megtervezett, időben meghozott intézkedések olcsóbb megoldást jelentenek annál, mint amit a tudatos alkalmazkodás mellőzése esetén kellene fizetnünk”. Különböző becslések szerint az éghajlatváltozás a jelenlegi tendencia folytatódása mellett – különösen a legkedvezőtlenebb forgatókönyvekkel számolva – komoly gazdasági költségekkel jár majd az Unió számára, ha nem kerül sor megfelelő intézkedésekre (2). |
2.4 |
Az alkalmazkodási intézkedéseket mind helyi, mind regionális és nemzeti szinten meg kell hozni. |
3. Általános megjegyzések
3.1 |
Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság által javasolt, az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégiát, és egyetért a Bizottsággal abban, hogy a bizonytalanság nem indok a tétlenségre. Az EGSZB ugyanakkor hangsúlyozza, hogy elsődleges és alapvető szerepe van a hatásmérséklést célzó politikáknak, mivel a rendelkezésre álló adatok kellően alátámasztják az éghajlatváltozás Európában már bekövetkezett – és a jövőben várhatóan fokozódó – kedvezőtlen hatásait. |
3.2 |
Az 1990-es évek közepén az Unió kampányt indított annak érdekében, hogy a globális felmelegedés mértéke az iparosodás korszaka előtti szinthez képest ne haladja meg a 2 °C-ot, amit végül a 2010. évi cancúni konferencián rögzítettek. Ahhoz, hogy sikerüljön e határérték alatt maradni, az üvegházhatású gázok kibocsátásának jelentős csökkentésére van szükség, ám a tendencia ezzel ellentétes. Az új alkalmazkodási terv végrehajtása során figyelembe kell venni, hogy a hőmérséklet a világ többi részének átlagához képest gyorsabban emelkedik Európában, és esetleg sűrűbben fordulhatnak elő szélsőséges jelenségek, az eredetileg előrejelzettnél nagyobb károkat okozva az emberek számára, a gazdaságban és a környezetben. |
3.3 |
Az EGSZB rámutat, hogy az európai lakosság háromnegyedének otthont adó városi térségekben, ahol a természetes növényzet helyét épületek és különféle építmények foglalták el, egyes természeti jelenségek nagyobb károkat okozhatnak. A hőség és az áradások többek között hatással vannak a családokra – különösen a kiszolgáltatott személyekre (gyermekekre, időskorúakra) – a gazdasági életre, az idegenforgalomra és az infrastruktúrára, és negatívan befolyásolják a foglalkoztatást és a lakosság életszínvonalát. A vidéki térségek különösen érzékenyek az éghajlat változásaira, amelyek hatással vannak a mezőgazdaságra, az állattenyésztésre és az erdőgazdálkodásra, és az elnéptelenedés veszélyével, valamint a szegénység növekedésével fenyegetnek. |
3.4 |
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás vizsgálatakor fontos tényezőként kell figyelembe venni, hogy az éghajlati mutatók az időben és a mikrorégiók szintjén is változásokat mutatnak. Itt elsősorban a hőmérsékletről, a havazásról és az esőzésről, a szélről és a páratartalomról van szó. A városépítési és építési szabályokat a jövőbeli maximum- és minimumértékekhez kell igazítani. Az erdőknek például kellő ellenállóképességgel kell rendelkezniük ahhoz, hogy elviseljék az élettartamuk – nagyjából száz év – alatt előforduló legerősebb hurrikánt. |
3.5 |
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás elkerülhetetlenül költségekkel jár, amelyek az államadósság-számítás módszerét meghatározó alapelvek definícióinak megfelelően implicit adósságnak minősülnek. Amennyiben az államháztartásban további ilyen jellegű hiány keletkezne, az implicit adósság explicitté válik. Megfelelő, például az áradásokra való felkészülést célzó intézkedésekkel azonban tetemes károkat lehet megelőzni. Az alkalmazkodásra fordított beruházások eredményei igen eltérőek lehetnek attól függően, hogy a finanszírozási forrásokat az Unió, a tagállamok, a vállalkozói szektor vagy a családok biztosítják-e. Az Európai Bizottság javaslata csupán az uniós forrásokat számszerűsíti bizonyos részletességgel. Mindazonáltal valamennyi említett forrást igénybe kell venni, hatékony struktúrák alkalmazásával és megfelelő mennyiségben. |
3.6 |
A mai napig tizenöt uniós tagállam fogadott el nemzeti alkalmazkodási stratégiát, de csak tizenháromnak van konkrét cselekvési terve. Négy évvel a fehér könyv közzététele után és a kérdés sürgőssége ellenére az alkalmazkodás, ahogyan azt az Európai Bizottság jelzi, „a legtöbb helyen továbbra is gyerekcipőben jár, és mindössze néhány kézzel fogható eredményt lehet találni”. Az EGSZB sürgeti ezért a tagállamokat, hogy amennyiben még nem tették meg, mielőbb dolgozzanak ki nemzeti alkalmazkodási stratégiákat, és azokat szigorúan hajtsák végre. |
3.7 |
Az uniós alkalmazkodási stratégia során az Európai Bizottság mindeddig nélkülözhetetlen támogató, ösztönző és koordináló feladatot töltött be, ezzel segítve döntéseikben a tagállamokat, amelyek a fő felelősséget viselik azért, hogy az éghajlatváltozás kockázatainak megelőzése érdekében hatékony és összehangolt intézkedéseket fogadjanak el. A tagállamok intézkedései döntő fontosságúak, azonban ezzel összefüggésben hangsúlyoznunk kell, hogy bizonyos területeken nem történt érdemi előrelépés a fehér könyv közzététele óta. Az Európai Bizottságnak ezért meg kell fontolnia, hogy az EUMSZ által ráruházott hatásköröknek megfelelően sokkal aktívabb szerepet játsszon az éghajlatváltozással kapcsolatos kérdések terén. |
3.8 |
A 2014–2020 közötti többéves pénzügyi keretre (TPK) vonatkozó javaslatban (3) az Európai Bizottság azt szorgalmazta, hogy a teljes költségvetés legalább 20 %-át fordítsák az éghajlattal kapcsolatos intézkedésekre. Az EGSZB nagyon fontosnak tartja, hogy a Tanács és az Európai Parlament elfogadta e kritériumot. Az éghajlattal összefüggő intézkedésekre szánt összeg az új TPK-n belül összesen (mérséklésre és alkalmazkodásra) mintegy 192 milliárd eurót tesz ki. Ez jelentős növekedés, ha figyelembe vesszük, hogy a 2007–2013 közötti TPK-n belül mindössze 6 milliárd euró szolgálta az alkalmazkodási intézkedéseket. |
3.9 |
Az EGSZB alapvetően fontosnak tartja az éghajlattal kapcsolatos intézkedések különböző uniós politikákba és pénzügyi eszközökbe való integrálását (Kohéziós Alap, strukturális alapok, K+F, KAP, transzeurópai hálózatok stb.), hogy ezen intézkedések horizontális jellegűek legyenek. Mind az új stratégia, mind a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó TPK előrelépést jelent ebbe az irányba. |
3.10 |
Mivel az éghajlatváltozás hatásainak súlyosbodása, valamint a hatásmérséklést és az alkalmazkodást célzó uniós politikák egyaránt az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EÜK) feladatainak bővülését vonják maguk után, az EGSZB javasolja az emberi és pénzügyi erőforrások bővítésének megfontolását. |
3.11 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet, hogy az alkalmazkodási stratégiának számolnia kell az éghajlatváltozás emberi egészségre gyakorolt hatásaival, mely tényező vonatkozásában már készültek tanulmányok (ld. „Impacts of climate change in human health in Europe: PESETA–Human health study”, 2009), valamint azzal, hogy szélsőséges jelenségek bekövetkezésekor sürgősségi segélyszolgálatoknak kell rendelkezésre állniuk. |
4. Részletes megjegyzések
4.1 1. intézkedés: A tagállamok ösztönzése átfogó alkalmazkodási stratégiák elfogadására
4.1.1 |
Az Európai Bizottság előirányozza az ún. alkalmazkodási felkészültség eredménytáblájának 2014-es létrehozását. 2017-ben, a nyomon követési rendszerre vonatkozó (kidolgozás alatt álló) rendeletnek megfelelően kapott jelentések és az említett eredménytábla alapján az Európai Bizottság értékeli, hogy elegendőek-e a meghozott intézkedések, és szükség esetén egy jogilag kötelező erejű eszközre tehet javaslatot. |
4.1.2 |
Az EGSZB támogatja azt a lehetőséget, hogy környezetvédelmi ügyekben alkalmazzák az EUMSZ jogalkotási eljárásra vonatkozó 192. cikkét. Egy esetleges európai jogszabálynak rendelkeznie kellene az egyedi intézkedésekről, a végrehajtási határidőkről, az ellenőrzési mechanizmusokról és a teljesítés elmulasztása esetén alkalmazandó szankciókról. A kérdés sürgőssége szükségessé teszi az e döntésre vonatkozó határidők újbóli megfontolását. |
4.2 2. intézkedés: A kapacitásépítés elősegítése és az alkalmazkodási intézkedések felgyorsítása Európában a LIFE finanszírozási program révén (2013–2020)
4.2.1 |
Az EGSZB korábban kedvező véleményt fogalmazott meg a LIFE létrehozásáról szóló rendeletről, és jó jelnek ítélte, hogy a program költségvetése 3,2 milliárd euróra nő a 2014–2020 közötti időszakban (4). Az éghajlat-politikai alprogram (904,5 millió euró az eredeti európai bizottsági javaslat szerint) három prioritási területből áll, amelyek elvben a következőképpen oszlanak meg: az éghajlatváltozás hatásainak mérséklése (45 %), alkalmazkodás az éghajlatváltozáshoz (45 %) és irányítás és tájékoztatás (10 %). |
4.2.2 |
Az Európai Bizottság öt sebezhető területet határozott meg, amelyek között arányosan kell elosztani a forrásokat:
|
4.3 3. intézkedés: Az alkalmazkodás Polgármesterek Szövetsége keretében történő bevezetése (2013/2014)
4.3.1 |
Az Európai Bizottság kezdeményezésére létrehozott Polgármesterek Szövetsége célja a kibocsátások 2020-ig történő 20 %-os csökkentésére vonatkozó uniós célkitűzés túlteljesítése, ami kétségkívül maximális támogatást érdemel. |
4.3.2 |
Az Európai Bizottság pusztán jelzi, hogy „támogatja” az alkalmazkodást a városokban, de ezt nem fejti ki részletesen. Tekintettel a Szerződés önkéntes jellegére, célszerű lenne, ha az aláírók az Európai Bizottság támogatásával számszerűsíthető célkitűzéseket jelölnének ki és az alkalmazkodást szolgáló intézkedések nyomon követésére szolgáló mechanizmusokat hoznának létre. Az EGSZB véleménye szerint az Európai Bizottságnak konkrétan meg kellene határoznia ezen elemeket, hogy a városi térségek alkalmazkodása vonatkozásában – amivel kapcsolatban bizonyos tagállamokban már vannak tapasztalatok (például a „Performance Indicator for Climate Change Adaptation - NI188” az Egyesült Királyságban) – létrejöjjön egy valódi uniós politika. |
4.4 4. intézkedés: Az ismeretbeli hiányosságok felszámolása
4.4.1 |
Az Európai Bizottság négy fő hiányosságra mutat rá, és jelzi, hogy a tagállamokkal és az érdekelt felekkel együtt tovább dolgozik ezek orvoslásán:
|
4.4.2 |
A Horizont 2020 program keretében (a 2014–2020 közötti időszakban) 1962 millió euró jut a Közös Kutatóközpontnak, ami kiegészül az Euratom programból származó 656 millió euróval. Ez jelentős (kb. 17 000 millió euró) növekedés a 7. keretprogramhoz képest. |
4.4.3 |
Az EGSZB hangsúlyozni kívánja, hogy az, hogy egyes tényezőkre nézve nincsenek konkrét adatok, nem szolgálhat mentségül a döntések halogatására, mivel számos bizonyíték van az éghajlatváltozás káros hatásaira. |
4.5 5. intézkedés: A Climate-ADAPT platformnak az alkalmazkodással összefüggő európai információszerzés egyablakos ügyintézési pontjává történő továbbfejlesztése és a Copernicus éghajlati szolgáltatás működésbe léptetése (2014 folyamán)
4.5.1 |
Az EGSZB támogatja azt a döntést, hogy az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó információgyűjtés és -terjesztés a Climat-ADAPT platformnál összpontosuljon. A Climate-ADAPT és a nemzeti platformok közötti összeköttetés további erőfeszítést igényel a tagállamok részéről, tekintve, hogy jelenleg mindössze hat tagállam működtet átfogó portált e tárgykörben. A regionális hatóságok és a magánszektor által jelenleg biztosított információ nem elégséges. |
4.5.2 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a Copernicus éghajlati szolgáltatások (információgyűjtés az európai műholdrendszer és a földi telepítésű rendszerek segítségével) döntő fontosságúak az intézkedések elfogadása szempontjából. Az egyéb szolgálatok – különösképpen a NASA – megfigyeléseit kiegészítve, Európa nagyban hozzájárul az éghajlatváltozás elleni globális küzdelemhez. |
4.6 6. intézkedés: A közös agrárpolitika (KAP), a kohéziós politika és a közös halászati politika (KHP) ellenállóbbá tétele az éghajlatváltozás hatásaival szemben
4.6.1.1 |
KAP: Közvetlenül vagy közvetve a mezőgazdaság a felelős a világ üvegházhatásúgáz-kibocsátásának 30 %-áért, ezért hatékonyabb termesztési módszerekkel jelentős csökkenést tud elérni e téren. A közvetlen kibocsátások más ágazatoktól eltérően a termelési módhoz kötődnek, ezért el kell ismerni a mezőgazdaság sajátosságait. |
4.6.1.2 |
„Éghajlatváltozás és az uniós mezőgazdaság” című véleményében (5) az EGSZB azokra a súlyos problémákra helyezte a hangsúlyt, amelyeket a szárazság a dél-európai régiókban okoz, és többek között felhívta a figyelmet arra, hogy „a mezőgazdaság nem csupán az éghajlatváltozás áldozata: maga is hozzájárul az üvegházhatású gázok kibocsátásához”. Az EGSZB ezért „felkéri az Európai Bizottságot, hogy pontosabban elemezze, hogy a különböző mezőgazdasági hasznosítási formák – éghajlati jelentőségük szempontjából – hogyan térnek el egymástól, annak érdekében, hogy az elemzés alapján, például a támogatási politika keretén belül, politikai fellépési alternatívákat határozzanak meg”. |
4.6.1.3 |
Az EGSZB tudomásul veszi, hogy a KAP-ról szóló, 2013. június 26-i politikai megállapodásnak megfelelően 2014 és 2020 között több mint 100 milliárd eurót fordítanak a mezőgazdaság támogatására annak érdekében, hogy az ágazat megküzdhessen a talaj- és vízminőséggel, a biológiai sokféleséggel és az éghajlatváltozással összefüggő kihívásokkal. E célból a közvetlen kifizetések 30 %-a a környezetkímélő mezőgazdasági gyakorlatok folytatásához kapcsolódik, a vidékfejlesztési programok költségvetésének pedig legalább 30 %-át a „zöld mezőgazdaság” céljaira kell fordítani. |
4.6.1.4 |
Kohézió: A fellépés hiánya vagy a késlekedés próbára teheti az EU kohéziós politikáját is. Az éghajlatváltozással járó hatások várhatóan felerősítik majd a társadalmi különbségeket is az Unióban. Különös figyelmet kell szentelnünk azon társadalmi csoportoknak és régióknak, amelyek a leginkább ki vannak téve a felmelegedés eredményezte természeti jelenségeknek és amelyek (pl. egészségügyi problémák, alacsony jövedelem, nem megfelelő lakáskörülmények vagy csökkent mozgásképesség következtében) már jelenleg is hátrányos helyzetben vannak. |
4.6.1.5 |
Az Európai Bizottságnak a 2014–2020 közötti tervezési időszakra azt a határozott üzenetet kell közvetítenie, hogy valamennyi európai politika kialakításakor figyelemmel kell lenni az éghajlatváltozás hatásainak mérséklésére és az azokhoz való alkalmazkodásra. Az alkalmazkodási politikának kifejezetten meg kell jelennie az egyes nemzeti stratégiai referenciakeretekben és az operatív programokban. Az EGSZB ennek értelmében javasolja, hogy a környezetvédelmi célkitűzések teljesítése képezze a projektek jóváhagyásának feltételét. Az éghajlatra kedvezőtlen hatást gyakorló projekteket a minimális szintre kell szorítani vagy teljesen ki kell zárni. Az Európai Bizottság kohéziós politikára vonatkozó, 2014-ben hatályba lépő jogalkotási javaslatai foglalkoznak az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással, azonban az EGSZB megítélése szerint a követelményszintet indokolt megemelni. |
4.6.1.6 |
KHP: Az Európai Bizottság nem említ konkrét intézkedéseket e területen. A FAO szerint az alkalmazkodási politikák egyik alapvető célkitűzéseként biztosítani kell a halászat számára létfontosságú vízi ökoszisztémák fenntarthatóságát. |
4.6.1.7 |
Az éghajlatváltozás súlyosan fogja érinteni többek között az erdőgazdálkodást is, mely ágazat az erdőkről, e kulcsfontosságú természetes szén-dioxid-raktárakról gondoskodik. Hurrikánszerű, rendkívül erős szelek pusztítják majd az erdős területeket, ezért azok idő előtti újratelepítésére lesz szükség. A száraz és forró időszakokban szaporodni fognak a pusztító erdőtüzek. E tényezők jelentősen befolyásolják az ágazat gazdálkodását és különböző szerepeit. |
4.7 7. intézkedés: Ellenállóbb infrastruktúra biztosítása
4.7.1 |
Valószínűleg ez a legnagyobb kihívás, amellyel az állami döntéshozóknak az éghajlatváltozásra vonatkozó stratégia révén meg kell küzdeniük. Az infrastruktúrát fenyegető fő veszélyek közé tartoznak az éghajlatváltozás által felerősített szélsőséges időjárási jelenségek által okozott károk, beleértve akár az infrastruktúra megsemmisülését; a folyó menti és tengerparti területek elöntése az áradások és a tengerszint emelkedése miatt; a villamosenergia- és ivóvízellátásban jelentkező problémák; valamint a hőmérséklet-emelkedés által okozott működési többletköltségek a vállalatoknál. Bizonyos infrastruktúrák közvetlenül esetleg nem érintettek, azonban nem működhetnek, ha a szolgáltatások fizikailag nem hozzáférhetők (például az IKT esetében). |
4.7.2 |
Az állami és magánberuházóknak az infrastrukturális projektek pénzügyi tervezése során figyelembe kell venniük a globális felmelegedés előrelátható hatásait. Bizonyos projektek beruházási erőfeszítéseket tesznek szükségessé a tagállamok részéről, amelyek a gazdasági válság miatt sok esetben költségvetési megszorításokat kénytelenek alkalmazni. |
4.7.3 |
Az éghajlatváltozás Eurocode szabványokra gyakorolt hatásának értékelésére vonatkozó megbízatása keretében az Európai Bizottság az európai szabványügyi szervezetekkel (CEN, CENELEC és ETSI), a pénzintézetekkel és a tudományos szervezetekkel együttműködve kívánja meghatározni, hogy milyen változtatásokra van szükség az épületek és az állami építési beruházások szabványosítási programjaiban. Az EGSZB ezzel összefüggésben felhívja a figyelmet, hogy a szabványosítási modellekben az infrastruktúrák tartósságát és megbízhatóságát kell előtérbe helyezni a beruházók pusztán gazdasági, megtérülési szempontjaival szemben. Mivel Európában több példa van arra, hogy a folyómedrek szűkítése vagy az árterületek megszüntetése súlyosbította az áradások következményeit, ésszerű várostervezési modelleket kell kidolgozni. Ezenkívül ajánlatos lenne például zöld tetőket vagy homlokzatokat kialakítani, ahol erre lehetőség van. |
4.7.4 |
Az alkalmazkodási stratégiának figyelembe kell vennie a népesség elöregedését, mivel az időskorúak, különösen a legidősebbek, rendkívül érzékenyek a szélsőséges hőmérsékletre és páratartalomra. Meg kell fontolni például, hogy megfelelő teljesítményű, alacsony kibocsátású és megbízható légkondicionáló berendezéseket telepítsenek az egészségügyi szolgáltató intézményekbe és a bentlakásos gondozó intézményekbe. |
4.7.5 |
Korábbi véleményeiben (CESE 1607/2011 és CESE 492/2012) az EGSZB támogatta a transzeurópai közlekedési hálózat (TEN-T) kétszintű megközelítésének bevezetését és kijelölt közlekedési folyosók létrehozását, amit az indokol, hogy koherens közlekedési hálózat jöjjön létre a legfontosabb áru- és utasforgalom-áramlatok számára. Az EGSZB ezt hasznos célnak tartja, ami annak szükségességén is alapul, hogy fontossági sorrendet állítsanak fel a szűkös anyagi források felhasználására. Azonban ha az infrastrukturális beruházások e folyosók létrehozására összpontosulnak, az növelheti az uniós közlekedési rendszer sebezhetőségét, amennyiben üzemszünetek következnek be. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a folyosók létrehozására irányuló beruházások tervezése és finanszírozása során ezt figyelembe kell venni. Az európai közlekedési folyosók részeként – a megfelelően rugalmas épített szerkezetek mellett – előre megtervezett elterelő és összekötő útvonalakról is gondoskodni kell. |
4.8 8. intézkedés: Biztosítások és más pénzügyi termékek használatának ösztönzése
4.8.1 |
A természeti katasztrófákra szóló, az Unióban alkalmazott biztosításokra vonatkozó jelentés (Az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja, 2012, „Natural Catastrophes: Risk Relevance and Insurance Coverage in the EU”) kiemeli, hogy jobb statisztikai tájékoztatásra van szükség. A rendelkezésre álló adatok alapján azonban megállapítható, hogy a penetrációs ráta (a magánbiztosítók által nyújtott biztosítások és a kormányok katasztrófák előtti és utáni, a GDP arányában kifejezett hozzájárulása) általában alacsony. Például az árvizek tekintetében a tagállamok többségében nem túl magas a penetrációs ráta, kivéve azokat az eseteket, amelyekben az egyéb biztosítások árvízbiztosítást is magukban foglalnak. E ráta a vihar- és aszálykárok esetén is alacsony, jóllehet ez utóbbi mérsékelt hatással van a tagállamokra. |
4.8.2 |
Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság döntését, hogy zöld könyvet terjesztett elő a természeti és ember okozta katasztrófák biztosításáról (6) abból a célból, hogy erősítse a biztosítási piacot és csökkentse az állami költségvetésre háruló túlzott kockázati terheket, és ezzel összefüggésben a következő pontosításokat teszi:
|
5. Az EGSZB javasolja azoknak a strukturális változtatásoknak a célzott tanulmányozását, amelyeket az alkalmazkodás az egyes meghatározott szakpolitikákban és az áruk és szolgáltatások előállítása terén szükségessé tesz. Noha az éghajlatváltozás hatásai elsősorban a mezőgazdaságot, az erdőgazdálkodást, az építőipart és az infrastruktúrát érintik, számos egyéb gazdasági ágazatban lehet szükség alkalmazkodási intézkedésekre. Néhány figyelembe veendő tényező:
— |
Foglalkoztatás. Ez idáig nem készült részletes elemzés arról, hogy az alkalmazkodási intézkedések hogyan érintik a dolgozók szakképzését és milyen hatással vannak a foglalkoztatásra. |
— |
Ipar. A különböző iparágak sokféleségéből kifolyólag az éghajlatváltozás hatása nem egyöntetű. Az alkalmazkodás adott esetben beruházásokat tehet szükségessé, és bizonyos iparágakban, így a vaskohászatban, a kibocsátáscsökkentés már most jelentős technológiai és pénzügyi erőfeszítést igényel. A szükséges beruházásoknak meg kell jelenniük a pénzügyi előrejelzésekben és a beruházóknak szóló megfelelő tájékoztatókban. |
— |
Építőipar. Az alkalmazkodási intézkedések nagymértékben érintik a lakásépítést és az infrastrukturális beruházásokat, és ez előreláthatóan a költségek növekedését vonja maga után. Az Eurocode szabványok e területre vonatkozóan jelenleg nem tartalmaznak előírásokat, amit egyértelműen orvosolni kell (7). |
— |
K+F+i. Az éghajlatváltozás az utóbbi évtizedekben már hatással volt a források elosztására (az egyik bizonyíték erre az Unió új pénzügyi terve) és az egyetemek és kutatóközpontok kutatási programjaira. Új pályák és szakmai profilok jöttek létre. E tendencia várhatóan fel fog erősödni a jövőben. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2009) 147 final.
(2) Bizottsági szolgálati munkadokumentum, SWD(2013) 132 final.
(3) COM(2011) 500 final.
(4) HL C 191., 2012.6.29., 111–116. o.
(5) HL C 27., 2009.2.3., 59. o.
(6) COM(2013) 213 final.
(7) HL C 198., 2013.07.10., 45-50. o.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/166 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az élelmiszer- és takarmányjog, valamint az állat-egészségügyi és állatjóléti, a növény-egészségügyi, a növényi szaporítóanyagokra és a növényvédő szerekre vonatkozó szabályok alkalmazásának biztosítása céljából végzett hatósági ellenőrzésekről és más hatósági tevékenységekről, továbbá a 999/2001/EK, az 1829/2003/EK, az 1831/2003/EK, az 1/2005/EK, a 396/2005/EK, a 834/2007/EK, az 1069/2009/EK, az 1099/2009/EK, az 1107/2009/EK, az 1151/2012/EU, és a(z) […/2013/EU rendelet, valamint a 98/58/EK, az 1999/74/EK, a 2007/43/EK, a 2008/119/EK, a 2008/120/EK és a 2009/128/EK irányelv módosításáról (a hatósági ellenőrzésekről szóló rendelet)
(COM(2013) 265 final – 2013/0140 (COD)),
valamint Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az élelmiszerlánccal, az állategészségüggyel és állatjóléttel, valamint a növényegészségüggyel és a növényi szaporítóanyagokkal kapcsolatos kiadások kezelésére vonatkozó rendelkezések megállapításáról, a 98/56/EK, a 2000/29/EK és a 2008/90/EK tanácsi irányelv, a 178/2002/EK, a 882/2004/EK és a 396/2005/EK rendelet, a 2009/128/EK irányelv és az 1107/2009/EK rendelet módosításáról, valamint a 66/399/EGK, a 76/894/EGK és a 2009/470/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről
(COM(2013) 327 final – 2013/0169 (COD))
2014/C 67/34
Előadó: José María ESPUNY MOYANO
2013. május 23-án és június 7-én, illetve június 13-án és 21-én az Európai Parlament és az Európai Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 43. cikkének (2) bekezdése, 114. cikke, 168. cikke (4) bekezdésének b) pontja és 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az élelmiszer- és takarmányjog, valamint az állat-egészségügyi és állatjóléti, a növény-egészségügyi, a növényi szaporítóanyagokra és a növényvédő szerekre vonatkozó szabályok alkalmazásának biztosítása céljából végzett hatósági ellenőrzésekről és más hatósági tevékenységekről, továbbá a 999/2001/EK, az 1829/2003/EK, az 1831/2003/EK, az 1/2005/EK, a 396/2005/EK, a 834/2007/EK, az 1099/2009/EK, az 1069/2009/EK, az 1107/2009/EK, az 1151/2012/EU, és a(z) […/2013/EU rendelet, valamint a 98/58/EK, az 1999/74/EK, a 2007/43/EK, a 2008/119/EK, a 2008/120/EK és a 2009/128/EK irányelv módosításáról (a hatósági ellenőrzésekről szóló rendelet)
COM(2013) 265 final – 2013/0140 (COD),
valamint Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az élelmiszerlánccal, az állategészségüggyel és állatjóléttel, valamint a növényegészségüggyel és a növényi szaporítóanyagokkal kapcsolatos kiadások kezelésére vonatkozó rendelkezések megállapításáról, a 98/56/EK, a 2000/29/EK és a 2008/90/EK tanácsi irányelv, a 178/2002/EK, a 882/2004/EK és a 396/2005/EK rendelet, a 2009/128/EK irányelv és az 1107/2009/EK rendelet módosításáról, valamint a 66/399/EGK, a 76/894/EGK és a 2009/470/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről
COM(2013) 327 final – 2013/0169 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 133 szavazattal 2 ellenében, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések
Ellenőrzések
1.1 |
Az EGSZB általában véve támogatja az emberek, állatok és növények egészségének biztosítása, valamint a belső piac működésének szavatolása érdekében végzett hivatalos ellenőrzésekre vonatkozó javaslatot. |
1.2 |
Az EGSZB a közös analitikai rendszer kialakítását és a tagállami referencialaboratóriumok létesítését egyaránt támogatja. |
1.3 |
Az EGSZB támogatja a kötelező ellenőrzési díjak harmonizációját, azok kezelési kritériumait és módszertanát, de nem azok összegét illetően, amelynek az egyes országok körülményeihez kell igazodnia, és problematikusnak találja az egyes tagállamok által saját belátásuk szerint megállapított kötelező ellenőrzési díjak bevezetését, mivel úgy véli, hogy ezek végrehajtása eltérő módon valósulhat meg. |
1.4 |
Az EGSZB ellenzi, hogy a hatósági ellenőrzéseket az egyes tagállamok teljes egészében ezekből a díjakból fedezzék, mivel fennáll annak a kockázata, hogy az illetékes hatóságok nem fordítanak kellő figyelmet az ellenőrzések hatékonyságának javítására. |
1.5 |
A mikrovállalkozások kötelező ellenőrzési díjak alóli mentesítésével kapcsolatban az EGSZB felhívja a figyelmet az egyes tagállamokban alkalmazott mentesítés esetleges eltérései nyomán kialakuló piaci torzulás kockázatára. Csökkentené a piaci torzulás kockázatát, ha a jogalkotási javaslatban – vagy annak továbbfejlesztése során – a díjfizetés alóli mentességekre vonatkozó pontosabb, az ágazat sokszínűségét és különösen a kkv-k és a mikrovállalkozások szempontjait szem előtt tartó egységes uniós kritériumokat állapítanának meg. |
1.6 |
A fentiek kiegészítésére ugyanakkor be kell vezetni a vállalkozásoknál foglalkoztatott szakképzett munkaerő által végzett hatékony önellenőrzések meglétének elismerését. Ez az „állami ellenőrzési díjak” csökkenését eredményezhetné az adott vállalkozásoknál. Az állami tisztviselők által e vállalkozásoknál végzendő munka számottevően csökkenhetne, és ezáltal ők azoknál a vállalatoknál végezhetnék ellenőrzési feladataikat, amelyek nem rendelkeznek az önellenőrzések elvégzéséhez szükséges emberi erőforrással. |
1.7 |
Az EGSZB fontosnak tartja, hogy a szabályozás alkalmazásának későbbi fejlesztése során vegyék figyelembe, hogy az egyes tagállamok nem egységesen alkalmazzák az ellenőrzéseket, különös tekintettel arra, hogy az ellenőrzési feladatok ellátásához mozgósított emberi és pénzügyi erőforrások terén az egyes országok közötti különbségek mindenki számára kedvezőtlen következményekkel járó torzulásokat okozhatnak a kérdéses mezőgazdasági és állattenyésztési piacok ellenőrzésekor. |
Kiadások
1.8 |
Az EGSZB általában véve támogatja az élelmiszerek és az élelmiszereket előállító rendszerek magas szintű biztonságával, az állatok egészségügyi helyzetének és jólétének javításával, a károsítók felderítésével és felszámolásával, valamint a hatósági ellenőrzések eredményességének biztosításával kapcsolatos kiadások kezelésére vonatkozóan javasolt tervezetet. |
1.9 |
Az EGSZB üdvözli a több jogalapban szereplő jelenlegi pénzügyi rendelkezések összevonását egyetlen, egyértelmű és korszerű pénzügyi keretbe, amely az élelmiszerek és takarmányok terén optimalizálja a végrehajtást és a pénzügyi irányítás működését. |
1.10 |
Az EGSZB támogatja az uniós és a nemzeti ellenőrzési rendszerekben egyaránt használt harmonizált megközelítést előmozdítani hivatott, „Jobb képzés a biztonságosabb élelmiszerekért” elnevezésű programnak a javaslatban felvetett ösztönzését. |
1.11 |
A kiadások maximálásával összefüggésben, mivel az összeg – egy előzetesen meghatározott többéves pénzügyi terv részeként – nem növelhető, az EGSZB úgy véli, hogy a rendeletre irányuló javaslat számos ponton homályos a kiadások kezelését illetően, ezért nem állapítható meg, hogy az említett összeg elegendő-e. |
1.12 |
Az EGSZB véleménye szerint a mezőgazdasági válsághelyzetekre bizonyos körülmények esetére képzett tartalékot illetően tisztázásra vár, hogy vészhelyzet esetén a tagállamok hogyan férhetnek hozzá e tartalékhoz. Továbbá mivel e tartalék felhasználására állat- és növény-egészségügyi vészhelyzetek esetén kerül sor, az EGSZB úgy véli, hogy a „mezőgazdasági válsághelyzet” meghatározást a „mezőgazdasági és élelmiszer-ipari válsághelyzet” kifejezésre kellene módosítani. |
1.13 |
Végül pedig a károsítók jelenlétének feltárására irányuló felmérési programok és a tagállamok legkülső területeit érintő növény-egészségügyi intézkedések tekintetében az EGSZB felkéri az Európai Bizottságot, hogy a növény-egészségügyi és termelési szabványoknak a harmadik országokkal való harmonizációjára szánt kiadási tételek bevezetésével ne tévessze szem elől az európai uniós élelmiszerláncban felhasznált nyersanyagok és késztermékek jelentős hányadát beszállító harmadik országokból érkező lehetséges veszélyforrásokat. |
2. Az ellenőrzésekre vonatkozó javaslat összefoglalása
2.1 |
Az Európai Bizottság javaslatának célja a hivatalos ellenőrzésekről szóló jogszabály felülvizsgálata az annak szövegezésében és alkalmazásában meghatározott hiányosságok orvoslása érdekében. Célja egy megbízható, átlátható és fenntartható, „a célnak jobban megfelelő” szabályozási keret létrehozása. A javaslat létjogosultságát az Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatal által az egyes tagállamok ellenőrzési rendszereiben feltárt hiányosságok támasztják alá. |
2.2 |
Az állat-egészségügyi, növény-egészségügyi és a növényi szaporítóanyagokról szóló joganyag aktualizálását célzó, három jelentős felülvizsgált szöveget is magában foglaló dokumentum célja egyúttal a hivatalos ellenőrzések rendszerének oly módon történő korszerűsítése és integrálása, amely megfelelően követi az ezen ágazatokra vonatkozó uniós politikák aktualizálását. |
2.3 |
A harmadik országokból származó termékek hatósági ellenőrzését illetően, a jelenlegi rendelkezések az állatok és az állati eredetű termékek, illetve a növények és a növényi termékek behozatalát, valamint az élelmiszerek és takarmányok ellenőrzését szabályozó ágazati rendelkezésekkel együtt alkalmazandók. |
2.4 |
Az Európai Bizottság megállapítja, hogy a hatályos átfogó jogszabályrendszer lehetővé teszi az Unió számára a felmerülő kockázatok és veszélyhelyzetek kezelését anélkül, hogy ez a kereskedelem torzulásához vezetne, egyúttal kimondja, hogy az uniós behozatali ellenőrzési rendszereket következetesebbé lehetne tenni a hivatalos ellenőrzésekre vonatkozó meglévő ágazati jogszabályok felülvizsgálata és egységesítése révén. |
2.5 |
A hatósági ellenőrzések finanszírozása tekintetében a rendelet megerősíti azt az általános elvet, amely szerint a tagállamoknak megfelelő pénzügyi forrásokat kell fordítaniuk a hatósági ellenőrzésekre, valamint bizonyos területeken kötelesek úgynevezett „ellenőrzési díjat” szedni. |
2.6 |
A javaslatnak megfelelően a tagállamok továbbra is kötelesek az Európai Bizottság által kijelölt minden európai uniós referencialaboratóriumhoz nemzeti referencialaboratóriumokat kijelölni. |
2.7 |
Végezetül a rendelet a jogsértés esetén kirótt szankciókról szóló új rendelkezést tartalmaz, amelynek értelmében a tagállamok kötelesek biztosítani, hogy a szándékos jogsértésekre alkalmazandó pénzügyi szankciók azonos mértékűek legyenek a jogsértést elkövető által várt gazdasági haszon mértékével. |
3. A kiadásokra vonatkozó javaslat összefoglalása
3.1 |
Az Európai Bizottság által javasolt rendelet célja, hogy hozzájáruljon az emberek, az állatok és a növények egészségének magas szintű védelméhez az élelmiszerláncban, a fogyasztók magas szintű védelméhez és tájékoztatásához, valamint a környezet magas szintű védelméhez, elősegítve a versenyképességet és a munkahelyteremtést. |
3.2 |
E célkitűzés megvalósításához megfelelő pénzügyi források szükségesek, a kiadások hatékony felhasználása érdekében pedig konkrét célokat és e célok elérésének értékelésére szolgáló mutatókat kell meghatározni. |
3.3 |
Az említett kiadások uniós finanszírozása támogatások, közbeszerzések, valamint a területen működő nemzetközi szervezeteknek folyósított kifizetések útján történik. E rendelet megállapítja azon intézkedések jegyzékét, amelyek uniós hozzájárulásban részesülhetnek, valamint a támogatható költségeket és az alkalmazandó arányokat. |
3.4 |
A 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslat értelmében az Európai Bizottság a 2014–2020-as időszak egészére 1 891 936 000 euróban javasolja maximálni az élelmiszerekre és takarmányokra elkülönített kiadásokat. A javaslat emellett egy válsághelyzetek megoldására szolgáló sürgősségi mechanizmus létrehozását is ajánlja. |
3.5 |
A támogatható költségek visszatérítésének maximális mértékét illetően, és tekintettel a rendelet célkitűzéseinek fontosságára, helyénvaló bizonyos intézkedések támogatható költségeit 100 %-ban finanszírozni, feltéve, hogy ezen intézkedések végrehajtása során nem támogatható költségek is felmerülnek. |
3.6 |
Az említett betegségek és zoonózisok felszámolására, ellenőrzésére és figyelemmel kísérésére vonatkozó nemzeti programokhoz – az emberi és állati egészségre kockázatot jelentő állatbetegségek és zoonózisok előfordulásának visszaszorítása érdekében – indokolt uniós finanszírozást nyújtani. |
3.7 |
A növényeket vagy növényi termékeket károsító szervezetek (károsítók) felszámolására irányuló biztonsági intézkedéseket illetően a rendeletre irányuló javaslat megállapítja, hogy az Uniónak pénzügyi hozzájárulást kell nyújtania az ilyen károsítók felszámolásához, továbbá a potenciális károsítók megfékezésére irányuló biztonsági intézkedésekhez is. A javaslat megállapítja továbbá, hogy bizonyos károsítók előfordulásának időben való kimutatása érdekében az Uniónak pénzügyi támogatást kell nyújtania a megfelelő felmérésekhez. |
3.8 |
A hatósági ellenőrzések finanszírozása tekintetében a rendelet megerősíti, hogy az ilyen ellenőrzésekre uniós pénzügyi támogatást kell nyújtani. Különösen fontos az uniós referencialaboratóriumoknak nyújtott pénzügyi hozzájárulás az Európai Bizottság által jóváhagyott munkaprogramok végrehajtásából eredő költségek fedezése céljából. Pénzügyi hozzájárulást kell nyújtani továbbá az e célt szolgáló számítógépes adatbázisok és információs rendszerek létrehozásához és működtetéséhez is. |
3.9 |
Végezetül az uniós pénzügyi források felelősségteljes és hatékony felhasználásának biztosítása érdekében e rendelet felhatalmazza az Európai Bizottságot annak ellenőrzésére, hogy az uniós forrásokat hatékonyan használják-e fel a támogatható intézkedések végrehajtására. |
4. Általános megjegyzések
Ellenőrzések
4.1 |
Az EGSZB üdvözli a benyújtott dokumentumot és az Európai Bizottságnak a belső piac védelmére és egyúttal a magas szintű, egységes uniós egészségvédelem biztosítására irányuló szándékát, amely egyúttal a jogi kiskapuk felszámolásához is hozzájárul. |
4.2 |
Az EGSZB támogatja a végrehajtási eszközök és hatósági ellenőrzések alkalmazásának megkönnyítése és hatékonyabbá tétele érdekében való korszerűsítésére és megerősítésére irányuló célkitűzést. |
4.3 |
Az EGSZB aggodalmának ad hangot a tagállamok által előzetesen nem rögzített összegű hatósági ellenőrzési díjak bevezetése miatt, ami az egyes országok között a vállalkozóknak a többiekkel szembeni versenyképessége csökkenését eredményező eltérésekhez vezethet. |
4.4 |
Az EGSZB üdvözli a mintavételre, valamint a laboratóriumi elemzésekre vonatkozó rendelkezéseket, amelyek kimondják, hogy az elemzéseket a hatósági laboratóriumokban kell elvégezni, létrehozva a másodszori elemzések elvégzésének közös rendszerét. |
4.5 |
Az EGSZB úgy véli, hogy rendkívül előnyös az országok és a laboratóriumok közötti koordináció, ezért támogatja, hogy minden tagállamban legyen referencialaboratórium. |
Kiadások
4.6 |
Az EGSZB üdvözli a rendeletre irányuló javaslatot és az Európai Bizottságnak az élelmiszerek és az élelmiszereket előállító rendszerek magas szintű biztonságával, az állatok egészségügyi helyzetének és jólétének javításával, a károsítók felderítésével és felszámolásával, valamint a hatósági ellenőrzések eredményességének biztosításával kapcsolatos szándékát. |
4.7 |
Az EGSZB pártolja a támogatható intézkedések és költségek megállapítására irányuló célkitűzést. |
4.8 |
Az EGSZB üdvözli, hogy a rendelet ésszerűsíti a támogatás esetében alkalmazott finanszírozási arányokat, a támogatható költségek 50 %-ában határozva meg az alaprátát, amely arány bizonyos feltételek mellett 75 %-ra, illetve 100 %-ra növelhető. |
4.9 |
Az EGSZB üdvözli, hogy az adminisztratív terhek elkerülése érdekében a rendelet a támogatás minimális összegét 50 000 euróban állapítja meg. |
4.10 |
Az EGSZB támogatja, hogy a rendelet bizonyos körülmények esetén hozzáférést biztosítson a mezőgazdasági és élelmiszer-ipari válsághelyzetekre képzett tartalékhoz, így a kutatáshoz és a károsítók felderítéséhez nyújtott támogatásokhoz. |
4.11 |
Végezetül a hatósági ellenőrzésekkel kapcsolatban az EGSZB kedvezőnek tartja, hogy a rendelet lehetőséget teremt az uniós referencialaboratóriumoknak és az e laboratóriumok fejlesztésére nyújtandó pénzügyi támogatásokra. |
5. Részletes megjegyzések
Ellenőrzések
5.1 |
Az Európai Bizottság javaslata azáltal, hogy választási lehetőséget ad a változó összegű vagy nemzeti, illetve európai kritériumok szerinti modulokból felépülő rendszer és a rögzített összegű díj közötti választásra, túlságosan nyitva hagyja az ellenőrzési díjak összegének megállapításával kapcsolatos kérdést. A végrehajtás szintjén a szolgáltatási díjak megállapításával kapcsolatos egységes közigazgatási kultúra hiánya az egyes uniós tagállamokban a díjak esetleges bevezetésétől és annak eltérő ütemezésétől függően egyes országokat hátrányos helyzetbe hozhat. |
5.2 |
Elképzelhető, hogy a kötelező ellenőrzési díjak alóli mentesítéseknek az Európai Bizottság javaslatában szereplő indokai nem fedik le az uniós ágazat piaci szereplőinek teljes palettáját, így az egyes vállalkozások mérete miatt kialakuló, az egységes piac torzulását eredményező indokolatlan versenyhátrányok kiküszöbölése érdekében nagyobb pontosság, sőt, akár a különböző díjcsökkentési kategóriák bevezetése is indokolt lehet. |
5.3 |
A javaslatban pontosabban kellene megfogalmazni vagy ki kellene fejteni, hogy az állatorvosoknak és az ellenőrzést végző szakembereknek milyen feladatokat kell ellátniuk a gazdaságokban. |
Kiadások
5.4 |
A bizottsági határozatok számának csökkentésére irányuló javaslat – például a finanszírozás visszatérítése esetében – nem kellően világos, mivel a dokumentum nem tér ki arra, hogy mely szervezet fogja ellátni ezt a feladatot. |
5.5 |
Az Európai Bizottság javaslata előírja, hogy az Uniónak pénzügyi támogatást kell nyújtania az egyes állatbetegségek és zoonózisok előfordulása és terjedése esetén végrehajtandó biztonsági intézkedésekhez, ugyanakkor nem rögzíti, hogy a célzott támogatásból mely intézkedések részesülhetnek. |
5.6 |
A növény-egészségügyi biztonsági intézkedéseket illetően fontos volna, hogy az Európai Bizottság javaslata fontolóra vegye a veszélyforrások jelenlétének feltárására irányuló felmérési programok és a harmadik országokat érintő növény-egészségügyi intézkedések támogatására nyújtható, valamennyi érdekelt felhasználó számára az EU-n belül mindenütt rendelkezésre álló uniós pénzügyi hozzájárulás lehetőségét. |
5.7 |
Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottságnak szándéka, hogy az uniós tagállamok illetékes hatóságainál dolgozó munkatársak számára jobb képzéseket nyújtson, azonban úgy véli, hogy a gyakorlatban jobban működő ellenőrzési rendszerek érdekében ezt megelőzően a rendelet hatálya alá tartozó szabályozásokat feltétlenül össze kell hangolni. |
5.8 |
Végül pedig az európai uniós élelmiszerláncban felhasznált nyersanyagok és késztermékek jelentős hányadát beszállító harmadik országok vonatkozásában az EGSZB hiányolja a javaslatból a növény- és állat-egészségügyi előírásoknak az említett országokkal való összehangolását. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság of the elnöke
Henri MALOSSE
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/170 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a tengeri szállításból eredő szén-dioxid-kibocsátások monitorozásáról, jelentéséről és ellenőrzéséről, valamint az 525/2013/EU rendelet módosításáról
(COM(2013) 480 final – 2013/0224 (COD))
2014/C 67/35
Előadó: Stefan BACK
2013. július 16-én a Tanács, illetve 2013. július 4-én az Európai Parlament úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 192. cikkének (1) bekezdése és 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a tengeri szállításból eredő szén-dioxid-kibocsátások monitorozásáról, jelentéséről és ellenőrzéséről, valamint az 525/2013/EU rendelet módosításáról
COM(2013) 480 final – 2013/0224 (COD).
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2013. október 1-jén elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 20xx. … xx-án/-én tartott, xx. plenáris ülésén (a(z) … xx-i ülésnapon) … szavazattal … ellenében, … tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB üdvözli a tengeri szállításból eredő szén-dioxid-kibocsátások monitorozásáról, jelentéséről és ellenőrzéséről (MRV-rendszer) szóló rendeletjavaslatot, hiszen ez az első lépés a hajók szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére irányuló, a 2011. évi, közlekedéspolitikával foglalkozó fehér könyvben foglalt intézkedések végrehajtása felé. (1) |
1.2 |
Az EGSZB üdvözli az MRV-rendszert, mint egy olyan, több szakaszból álló megközelítés első lépését, amely a hajók szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére irányuló kötelező intézkedésekről szóló, a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) keretében elérendő megállapodás felé vezet, és kedvezően értékeli a végrehajtástól várt energiahatékonyság-javulást és kibocsátáscsökkenést. (2) |
1.3 |
Az EGSZB nagyra értékeli, hogy jóllehet a javaslat önmagában nem elegendő ezeknek a célkitűzéseknek az eléréséhez, elmegy a nemzeti és regionális szinten meghozható, a harmadik országokat is figyelembe vevő intézkedések elfogadható határáig. Az EGSZB úgy véli, hogy a javaslat megtalálta a megfelelő egyensúlyt e tekintetben. |
1.4 |
Az EGSZB üdvözli, hogy a javaslat költség-haszon aránya kedvező az érintett hajóüzemeltetők számára. Az EGSZB elvárja az Európai Bizottságtól, hogy kövesse nyomon a javaslat végrehajtásának eredményét ebből a szempontból, és indítson megfelelő kezdeményezéseket, ha például a prognosztizált költség-haszon arány végül mégis negatív hatást fejtene ki a versenyképességre. |
1.5 |
Az EGSZB megkérdőjelezi a javaslatban a tüzelőanyag-fogyasztás és a kibocsátások területén túlmutató, további operatív információk monitorozásának és jelentésének a szükségességét és hozzáadott értékét, amint azt a 9. cikk d)–g) pontja, a 10. cikk g)–j) pontja, valamint a II. melléklet előírja, különösen azért, mert ezeket az információkat a hajózási ágazat, legalábbis részben, kereskedelmi szempontból bizalmasnak tartja, és megoszlanak a vélemények összesített formában történő megadásuk értékéről. |
1.6 |
Az EGSZB felhívja a figyelmet az Európai Bizottság „Kék övezet” kezdeményezésére, melynek célja a rövid távú tengeri szállítás adminisztratív terheinek enyhítése, és úgy véli, hogy ezt a megközelítést ebben a javaslatban is alkalmazni kellene. (3) |
1.7 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy további intézkedésekre van szükség a fehér könyvben előirányzott célok eléréséhez, és úgy gondolja, különösen fontos, hogy az ilyen intézkedéseket az IMO keretein belül hozzák meg a nem uniós tagállamokkal való konfliktus veszélyének, illetve az uniós hajózás versenyképességére gyakorolt negatív hatásoknak az elhárítása érdekében. |
2. Bevezetés
2.1 |
Jelenleg a nemzetközi tengeri szállításból eredő kibocsátások a globális üvegházhatásúgáz-kibocsátás 3 %-át, illetve az uniós üvegházhatásúgáz-kibocsátás 4 %-át teszik ki. A számítások 2050-re 5 %-os globális részesedést, és az EU szintjén jelentős emelkedést jeleznek, ahol – a kiválasztott bázisévtől függően – 51 és 86 % (2005, illetve 1990) között mozognak a számok. (4) |
2.2 |
Az EU 2008-as éghajlat-változási és energiacsomagja, az EU 2020 stratégia, (5) valamint a 2011-es közlekedéspolitikai fehér könyv egyaránt ambiciózus célokat tűzött ki az üvegházhatású gázok kibocsátásának mérséklése érdekében. Az átfogó uniós cél a 20 %-os csökkenés az 1990-es adatokhoz képest, ami egy globális megállapodás esetében 30 %-ra nő majd. (6) A nemzetközi hajózás esetében a közlekedéspolitikai fehér könyv a 2005-ös szinthez képest 40 %-os csökkenést irányoz elő 2050-re. |
2.3 |
A hajózási ágazatnak ugyanakkor nincs jogi kötelezettsége az üvegházhatású gázok kibocsátásának mérséklésére – a kéntartalomra vonatkozó IMO-rendelettől eltekintve, amely a 2012/33/EU irányelv révén bekerült az uniós jogba. A nemzetközi tengeri szállítás az egyetlen olyan közlekedési ágazat, amely nem szerepel az EU-nak az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésére vonatkozó kötelezettségvállalásában. |
2.4 |
Mind az Európai Tanács, mind az Európai Parlament tett azonban olyan kijelentést, hogy az összes ágazatnak hozzá kellene járulnia a kibocsátások csökkentéséhez. |
2.5 |
A közlekedési ágazatban a célokat az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerébe (ETS) beemelt polgári légi közlekedés figyelembevételével határozták meg. E célok az EU repülőtereire és repülőtereiről érkező járatokra is vonatkoznak. Ennek az intézkedésnek a végrehajtását azonban a nem uniós járatok tekintetében átmenetileg felfüggesztették, hogy egyengessék az utat egy ICAO-n belüli globális megállapodás felé. (7) |
2.6 |
A hajózással kapcsolatban mindeddig nem határoztak meg kötelező érvényű célokat uniós szinten, mivel helyesnek vélték megvárni az IMO keretén belül globálisan összehangolt intézkedéseket. |
2.7 |
Ugyanakkor a Tanács és a Parlament egy 2009-es nyilatkozata szerint, amennyiben legkésőbb 2011. december 31-ig nem sikerül az IMO keretein belül az EU vagy tagállamai által is jóváhagyott nemzetközi megállapodást elérni, akkor az Európai Bizottságnak 2013-as hatálybalépési célkitűzéssel javaslatot kell tennie arra, hogy a nemzetközi tengeri kibocsátások bekerüljenek a Közösség csökkentési kötelezettségvállalásai közé; mindezt oly módon, hogy a javaslat a minimálisra csökkentse a Közösség versenyképességét érintő negatív hatásokat. (8) Ezeket a kijelentéseket az Európai Bizottság 2012. októberi nyilatkozata követte. |
2.8 |
Jóllehet az IMO keretein belül nem született a 2009-es nyilatkozatnak megfelelő megállapodás, határozatok születtek az új hajók energiahatékonyságának fokozására, és további javaslatokat terjesztettek elő az energiahatékonyság javítására. E téren a kibocsátások monitorozása, jelentése és ellenőrzése lehet az első lépés. Ebben az összefüggésben az Európai Bizottság úgy véli, hogy az IMO keretein belül folyó munka piaci alapú kibocsátás-csökkentési intézkedésekről szóló határozatokhoz vezethet. A regionális uniós szinten vállalt fellépést ezért úgy kell végrehajtani, hogy az támogassa az IMO keretein belül folytatott munkát. Az Európai Bizottság kifejezte, hogy határozottan előnyben részesíti az IMO által irányított globális megközelítést, és ennek megfelelően fog továbbra is fellépni annak ellenére, hogy az IMO keretein belül csak lassú előrelépés tapasztalható e témában. Az Európai Bizottság folyamatosan nyomon követi majd az előrelépéseket, és a jövőbeli intézkedéseket az Egyesült Nemzetek Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCCC) és az IMO kontextusában kívánja meghozni. |
2.9 |
Egy, a kibocsátások monitorozására, jelentésére és ellenőrzésére szolgáló rendszer (MRV-rendszer) felállítása lenne az első lépés ebbe az irányba. Ez lehetővé tenné a változások ellenőrzését, elősegítené az energiahatékonyság javítását a hajótársaságok szintjén, és így az MRV-rendszer fenntartási költségeinél nagyobb arányú költségcsökkentést eredményezhetne. Hasznosítani lehetne a meglévő társasági szintű rendszerek tapasztalatait. A regionális uniós MRV-rendszert az IMO-val együttműködésben kellene bevezetni, és a lehetséges jövőbeli IMO-intézkedésekhez lehetne igazítani. Ez egyben egy lépésenkénti megközelítés első lépése is lehetne afelé, hogy a tengeri szállításból származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás is helyet kapjon az uniós vagy nemzetközi szintű kibocsátás-csökkentési vállalásokban az energiahatékonysági követelményeken és/vagy a piaci alapú intézkedéseken keresztül. |
3. Az Európai Bizottság javaslata
3.1 |
Az Európai Bizottság olyan rendeletjavaslatot terjesztett elő, mely keretként alkalmazható az 5 000 bruttó tonnatartalom feletti hajók szén-dioxid-kibocsátására vonatkozó MRV-rendszerhez. A rendszer vonatkozik az EU kikötőin belüli és az azok közötti, illetve egy uniós kikötő és az első nem uniós célkikötő vagy az utolsó nem uniós indulási kikötő közötti összes forgalomra. Valamennyi hajóra kiterjed – függetlenül attól, hogy milyen lobogó alatt közlekednek –, a hadihajók, az állami tulajdonban lévő hajók és a kedvtelési célú kishajók kivételével. A javaslat becslése szerint a tonnatartalmi küszöbérték a flotta mintegy 40 %-át, ugyanakkor a szén-dioxid-kibocsátásnak csupán a 10 %-át zárja ki. |
3.2 |
A 2. fejezetben említett okok miatt a rendszert az IMO-val és más nemzetközi szervezetekkel szoros együttműködésben kívánják bevezetni, és mód lesz majd a lehetséges jövőbeli IMO-elképzeléseknek megfelelő kiigazítására. |
3.3 |
Az Európai Bizottság által javasolt MRV-rendszer olyan keret, amely lehetővé teszi a tulajdonosokon/üzemeltetőkön keresztül a releváns adatok összegyűjtését a rendelet hatálya alá eső valamennyi hajóról és útvonalról, ideértve a kikötőkön belüli mozgást is. Éves jelentések is készülnek majd. A jelentéseket akkreditált hitelesítők fogják jóváhagyni, a jóváhagyott éves jelentéseket pedig benyújtják az Európai Bizottságnak és a lobogó szerinti államnak. Az éves jelentéseket közzéteszik, a hitelesítők által kiadott megfelelőségi dokumentumokat pedig a rendszer alá tartozó hajók fedélzetén kell tartani. A megfelelőséget a lobogó szerinti állam ellenőrzi a kikötő szerinti állam általi ellenőrzési rendszeren keresztül. A megfelelési hiányosságokat szankcionálni fogják, bizonyos esetekben a hajó kiutasításával, vagyis az uniós kikötőkbe történő belépés megtagadásával, a megfelelési probléma megoldásáig. |
4. Általános megjegyzések
4.1 |
Az EGSZB tudomásul veszi a javaslat hátterében álló stratégiai célokat, melyek ambiciózusak és messze túlmutatnak a javaslat tartalmán, amikor tényszerű alapot kívánnak biztosítani a további tárgyalások számára és azon intézkedések irányába, amelyek jelentősen csökkenteni fogják a hajókból eredő szén-dioxid-kibocsátást. Az EGSZB üdvözli ezeket a stratégiai célokat, és kedvező véleménnyel van az Európai Bizottság megközelítéséről, melynek célja a szén-dioxid-kibocsátással kapcsolatos helyzet ellenőrzése, és annak átlátható és hiteles módon történő alakítása a rendeletjavaslat által létrehozandó jelentéstételi és ellenőrzési rendszer révén. Osztozik abban az elképzelésben is, hogy ez az ismeretanyag elő fogja segíteni azt a munkát, melyet az IMO keretein belül végeznek a tengeri szállításból eredő szén-dioxid-kibocsátások csökkentésére irányuló kötelező intézkedésekkel kapcsolatos megállapodás érdekében. Ezzel összefüggésben az EGSZB utal a következő tárgyban készült véleményére: (9) Javaslat rendeletre az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére és bejelentésére, valamint az éghajlatváltozással kapcsolatos egyéb információk nemzeti és uniós szintű bejelentésére szolgáló rendszerről, valamint a 280/2004/EK határozat hatályon kívül helyezéséről. A javaslatot azóta 525/2013/EU rendeletként elfogadták. |
4.2 |
Az EGSZB szintén kedvezően fogadja a javaslat részben alulról építkező megközelítését, melynek során az információk társasági szinten történő összegyűjtésétől azt várják, hogy ösztönzőleg hat az energiahatékonyság társasági szintű javítására, ami évente 2 %-kal fogja csökkenteni az egy szállítási egységre jutó tüzelőanyag-felhasználást és a kibocsátásokat. Ezenkívül – a javaslathoz kapcsolódó hatásvizsgálat szerint – 2030-ig évente 1,2 milliárd euróval csökkennek majd a nettó költségek, figyelembe véve az MRV-rendszer bevezetésének a költségeit is, melyeket jórészt a hajózási ágazat visel majd. |
4.3 |
Az EGSZB ugyanakkor igen fontosnak tartja, hogy a javaslatban a hajózási ágazat és a társadalom számára készített költség-haszon elemzés helytállóságát folyamatosan ellenőrizzék. Az Európai Bizottságtól elvárja továbbá, hogy haladéktalanul tegyen javaslatot kiigazító intézkedésekre abban az esetben, ha kiderülne, hogy a jövőbeli MRV-rendszer által a hajózási ágazat számára előírt követelmények megterhelik az ágazatot, és ennek negatív hatásai vannak a versenyképességre. |
4.4 |
Az EGSZB kétségeinek ad hangot azzal kapcsolatban, hogy az ellenőrzést és a jelentéstételi kötelezettségeket kiterjesztenék a kereskedelmi és a működési aspektusokra is. Az EGSZB hozzáteszi, hogy az ezekkel a további információkkal kapcsolatos kötelezettség arányossága megkérdőjelezhető, mivel az túlmegy a javaslat elsődleges célján, ami a szén-dioxid-kibocsátásokra vonatkozó adatgyűjtés lenne. Ezenkívül a hajózási ágazat megkérdőjelezi ennek hasznát is, és a kérdéses információ kereskedelmi szempontból bizalmas lehet. A fentiek alapján ezek a további adminisztratív kötelezettségek alighanem az egyszerűsítés elve ellen hatnak, pedig ez a tengeri szállítás megkönnyítését célzó, „Kék övezet” elnevezésű európai bizottsági kezdeményezés egyik központi eleme. Ezzel összefüggésben az EGSZB azt is megjegyzi, hogy az ilyen típusú információk megadására irányuló kötelezettség különösen a rövid távú tengeri szállítás számára lenne terhes, amely rövid útvonalakkal és sok úti céllal dolgozik. |
4.5 |
Az EGSZB azzal is egyetért, hogy a javaslat révén várhatóan elérhető kibocsátáscsökkentési szint még mindig messze lesz a tengerészeti ágazat számára a 2011-es közlekedéspolitikai fehér könyv által kitűzött célok eléréséhez szükséges szinttől. A lehető leghamarabb további, hatékonyabb intézkedésekre van szükség. |
4.6 |
Ezzel összefüggésben az EGSZB visszautal a tengeri szállítási politikával és a környezetvédelmi követelményekkel kapcsolatos korábbi véleményeire, (10) melyekben következetesen üdvözölte a környezet javítását célzó kezdeményezéseket, bár azt is kifejtette, hogy a tengeri szállítás globális természete miatt ezeket az intézkedéseket globális szinten, az IMO keretein belül kellene meghozni. |
4.7 |
Ezzel összefüggésben az EGSZB emlékeztet arra, hogy a javaslat a nem uniós országok lobogója alatt hajózó hajókra is érvényes lesz. Jóllehet ez nem okoz problémát az EU-n belüli szállítási műveletek során, egy uniós és egy nem uniós kikötő közötti szállítás esetén merülhetnek fel gondok. Az EGSZB úgy véli, hogy ez inkább lehet gyakorlati és politikai, mintsem jogi probléma, tekintettel a több hasonló és párhuzamosan működő rendszer meglétéből fakadó retorziók vagy komplikációk lehetséges kockázatára. Az EGSZB reméli, hogy a tervezett rendszer elegendően vonzó lesz a hatásköre alá tartozók számára, és – ellentétben a légi közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszerrel – nem merülnek majd fel nehézségek a harmadik országok üzemeltetőivel kapcsolatban. |
4.8 |
Az EGSZB egyetért azzal, hogy a javaslat tartalmán túlmutató kötelező érvényű, a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére irányuló intézkedéseket a sikeres végrehajtás esélyeinek javítása érdekében az IMO keretein belül kellene elfogadni. Úgy gondolja továbbá, hogy a regionális uniós szabályozás nagyobb valószínűséggel ütközhet különböző nehézségekbe a végrehajtás során, különösen a harmadik országok vonatkozásában. |
4.9 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy a javaslathoz kapcsolódó hatásvizsgálat arra a következtetésre jut, hogy a piaci alapú intézkedésekkel lehet a leghatékonyabban elérni egy olyan szén-dioxid-kibocsátási szintet, amely lehetővé teszi a tengeri szállítás 2011-es közlekedéspolitikai fehér könyvben kitűzött kibocsátási céljainak elérését. |
4.10 |
Az EGSZB arra a veszélyre is felhívja a figyelmet, hogy a regionális, kötelező érvényű kibocsátáscsökkentési intézkedéseknek, különösen a piaci alapú intézkedéseknek negatív hatásuk is lehet az európai hajózás versenyképességére. |
4.11 |
Az EGSZB ezért üdvözli azt a javaslatban meghatározott kötelezettséget is, hogy az Európai Bizottságnak szoros kapcsolatban kell maradnia az IMO-val és más illetékes nemzetközi szervezetekkel az EU tengeri szén-dioxid-kibocsátásra vonatkozó MRV-rendszerének a végrehajtását illetően, továbbá azt, hogy az Európai Bizottság készen áll az uniós rendszernek az IMO keretein belül a jövőben elfogadandó MRV-rendszerhez történő igazítására. |
4.12 |
Az EGSZB arra ösztönzi az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy az IMO keretein belül továbbra is gyakoroljanak nyomást annak érdekében, hogy hozzanak azonnali, megfelelő, lehetőleg piaci alapú intézkedéseket a tengeri szállításból eredő szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére. |
4.13 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy bár az Európai Bizottság igen fontosnak tartja az IMO bevonását a megoldásba, ez nem zárja ki az uniós szinten hozott regionális intézkedéseket, amennyiben az IMO-n belül a jelenlegi fejlemények nem vezetnének eredményre. Az EGSZB üdvözli, hogy nem állítottak fel időbeli korlátokat ezekre a regionális intézkedésekre, és óva int az olyan intézkedésektől, amelyeknek kevés hatásuk lehet a kibocsátáscsökkentésre, ugyanakkor nagyobb költségekkel járhatnak, és így csökkenthetik a versenyképességet, vagy amelyek a harmadik országokkal kapcsolatban problémákat okozhatnak, és kihatással lehetnek a lobogójuk alatt hajózó hajókra, legalábbis a nem uniós vizeken. |
4.14 |
Az EGSZB egyetért az 525/2013. sz. rendelet (11) által a szektoriális MRV és az üvegházhatásúgáz-kibocsátások általános monitorozására szolgáló rendszer között létesített kapcsolattal is. |
5. Részletes megjegyzések
5.1 |
Az EGSZB megjegyzi, hogy az MRV-rendszer számára választott koncepció a rendszer bevezetésével kapcsolatos terhek nagy részét a hajók tulajdonosaira vagy üzemeltetőire, illetve az akkreditált hitelesítőkre hárítja, míg a tagállamok, az Európai Bizottság és az EMSA jórészt ellenőrzési feladatokat lát el és fogadja a jelentéseket. E mögött az a szándék áll, hogy kihasználhassák a társasági szinten meglévő tapasztalatot, és csökkentsék az uniós intézmények adminisztratív terheit. |
5.2 |
Az EGSZB úgy gondolja, hogy a kibocsátásokról szóló jelentések minőségének javítása érdekében releváns specifikus információkat – mint például a hajó jégosztálya vagy az adott hajózási körülmények, például téli hajózás – is tartalmaznia kellene a jelentéseknek. |
5.3 |
Az EGSZB azon a véleményen van, hogy a javasolt MRV-rendszer néhány aspektusa szükségtelenül bonyolult és forrásigényes. Nehezen magyarázható például, hogy miért kell az éves jelentésekhez formális hitelesítő jelentést megfogalmazni akkor, amikor a jóváhagyott éves jelentésekhez megfelelőségi bizonyítványokat adnak ki, és a bizonyítvány főbb elemeit közzé is teszik. Az EGSZB azon a véleményen van, hogy a megfelelőségi bizonyítványnak elegendőnek kellene lennie, esetleg – azokban az esetekben, amikor a megfelelőségi bizonyítványt elutasították – egy indoklással ellátott hitelesítő jelentés kíséretében. |
5.4 |
Jóllehet minden bizonnyal hasznos a javaslat szerinti jelentés eljuttatása az Európai Bizottság azon szerveihez, amelyek az üvegházhatásúgáz-kibocsátások monitorozásáról és jelentéséről szóló 525/2013 rendelet végrehajtásáért felelősek, nehezen érthető, hogy miért kellene a tagállamoktól elvárni egy külön, e rendelet céljainak megfelelő jelentés megküldését az Európai Bizottságnak, hiszen minden releváns információ egyetlen jelentésben is összefoglalható, majd az továbbítható lenne az összes érintett félnek. |
5.5 |
Az EGSZB megkérdőjelezi a 20. cikk (3) bekezdésében előírt kiutasítási határozat hatályának ésszerűségét is, mivel az megakadályozná az adott hajó belépését bármely uniós kikötőbe, még a saját lobogó szerinti állam kikötőibe is. Ésszerű lenne valamiféle „menedékkikötőről” gondoskodni, ami lehetőséget kínálna a megfelelőségi problémák megoldására. |
5.6 |
Az EGSZB felteszi a kérdést, hogy vajon a végrehajtásra kiszabott időkorlátok nem szükségtelenül hosszúak-e, és nem lehetne-e lerövidíteni az időkeretet egy évvel. Például bár a tervek szerint a javaslat 2015. július 1-jén lép hatályba, a monitorozási terveket elég 2017. augusztus 30-ig továbbítani az Európai Bizottságnak, míg maga a monitorozási folyamat csupán 2018. január 1-jén veszi kezdetét. Ez mintegy két és fél éves átmeneti időszakot jelent, ami az EGSZB véleménye szerint igen hosszú, ha figyelembe vesszük, hogy számos felhatalmazáson alapuló és végrehajtási jogi aktust is el kell fogadni. |
5.7 |
Az EGSZB úgy véli továbbá, hogy a tervezett európai fenntartható hajózási fórum megfelelő központi hely lehet a végrehajtási kérdésekkel kapcsolatos problémák felvetésére. |
5.8 |
Az EGSZB a javaslat több technikai pontjára is felhívja a figyelmet. A 14. cikk (1) bekezdése említi a hajó „társaságát” és „üzemeltetőjét” is, jóllehet a 3. cikk fogalommeghatározásai szerint a „társaság” szó jelenti a hajó tulajdonosát és üzemeltetőjét is. Mind a 15. cikk (5) és a 16. cikk (3) bekezdése felhatalmazást ad az Európai Bizottságnak felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására többek között „a hitelesítők akkreditálása módszereinek megállapítása érdekében”. Az EGSZB azt javasolja, hogy a 15. cikk (5) bekezdéséből vegyék ki az akkreditálási módszereket, hiszen ez a cikk az ellenőrzési eljárásokkal foglalkozik, és hagyják benne a 16. cikkben, amely a hitelesítők akkreditálásáról szól. |
5.9 |
A 23. cikk igen széles körű felhatalmazást ad arra, hogy az I. és II. melléklet rendelkezéseit számos elem – többek között tudományos eredmények, a hajók fedélzetén elérhető érintett adatok és a vonatkozó nemzetközi szabályok és nemzetközileg elfogadott szabványok – figyelembevétele céljából, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal kiegészíthessék és módosíthassák „a kibocsátások monitorozására szolgáló legpontosabb és leghatékonyabb módszerek azonosítása céljából, továbbá a kért információk pontosságának fejlesztése érdekében”. Az EGSZB véleménye szerint ez a felhatalmazás jóval meghaladja a technikai fejlődéshez történő alkalmazkodást, és alighanem a javaslat alapvető elemeit, például a monitorozás módszereinek meghatározását érintő változtatásokat tesz lehetővé. Az EGSZB ezért úgy véli, hogy egy ilyen hatályú felhatalmazás ellentétes lehet az EUMSZ 290. cikkével. Ugyanez a kérdés merül fel a 15. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzési eljárásokkal kapcsolatban. |
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) COM(2011) 144 final, az EGSZB véleménye – Útiterv az egységes európai közlekedési térség megvalósításához, HL, C 24., 2012.1.28., 146–153. o., és különösen annak 1.2., 3.7., 3.8. és 3.11. pontja.
(2) COM(2013) 480 final.
(3) COM(2013) 510 final – Kék övezet, az egységes tengeri szállítási térség.
(4) COM(2013) 479.
(5) COM(2010) 2020.
(6) COM(2013) 479.
(7) A 2008/101/EK irányelv és a 377/2013/EU határozat.
(8) A 2009/406/EK határozat (2) preambulumbekezdése és a 2009/29/EK irányelv (3) preambulumbekezdése.
(9) Az EGSZB véleménye a tengeri közlekedésben használatos tüzelő- és üzemanyagok kéntartalmáról, HL C 68., 2012.3.6., 70–74. o.
(10) A tengeri közlekedésben használatos tüzelő- és üzemanyagok kéntartalmáról, HL C 68., 2012.3.6., 70–74. o.; Kék növekedés: a fenntartható tengergazdálkodási és tengergazdasági növekedés lehetőségei, HL C 161., 2013.6.6., 87–92. o.; Az EU tengeri szállítási politikája 2018-ig, HL C 255., 2010.9.22., 103–109. o.; Kibocsátáskereskedelem – légi közlekedés, HL C 133., 2013.5.9., 30–32. o.; Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követése és bejelentése, HL C 181., 2012.6.21., 169–173. o.; Az EU integrált tengerpolitikája, HL C 211., 2008.8.19., 31–36. o.; Környezetbarátabb tengeri és belvízi közlekedés, HL C 277., 2009.11.17., 20–24. o..
(11) 525/2013/EU rendelet az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére és bejelentésére, valamint az éghajlatváltozással kapcsolatos egyéb információk nemzeti és uniós szintű bejelentésére szolgáló rendszerről, valamint a 280/2004/EK határozat hatályon kívül helyezéséről.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/175 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A mikro- és nanoelektronikai alkatrészekre és rendszerekre irányadó európai stratégia
(COM(2013) 298 final)
2014/C 67/36
Előadó: Laure BATUT
Az Európai Bizottság 2013. július 3-án úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A mikro- és nanoelektronikai alkatrészekre és rendszerekre irányadó európai stratégia
COM(2013) 298 final.
A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció 2013. szeptember 30-án elfogadta véleményét.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 112 szavazattal 1 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.
1. Következtetések és ajánlások
1.1 |
Az EGSZB támogatja, hogy az Európai Bizottság vezető szerep vállalására törekszik a mikro- és nanoelektronikai alkatrészek és rendszerek területén, és nemzetközi szinten is mielőbb e terv köré kívánja összefogni a tagállamokat, a kutatást, a beruházásokat és az energetikai ágazatokat, hogy kiválóságát termelés és munkahelyek formájában juttassa kifejezésre. |
1.2 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a mikro- és nanoelektronikai alkatrészek és rendszerek újabb ipari forradalmat válthatnak ki, és hogy ennélfogva ez a terület nem európai ipari „stratégiát”, hanem inkább a közérdeket szolgáló, valódi, az Európai Bizottság által összehangolandó „közös iparpolitikát” tesz szükségessé ahhoz, hogy az európai vállalkozások vezető szerepet tudjanak vállalni a termelésben és a piacokon. Ez az aspektus hiányzik az Európai Bizottság javaslatából. |
1.3 |
Az EGSZB véleménye szerint az európai erőfeszítések ösztönzéséhez elengedhetetlen néhány meglévő kiválósági klaszter további bővítése és fejlesztése. Ha az Unió kevésbé fejlett gazdasági egységei igénybe vehetnék a közleményben javasolt nagyszabású köz- és magánfinanszírozási programot, az növelné potenciáljukat. Ezzel összefüggésben módosítani kell az állami támogatási és finanszírozási rendszert, ugyanis az európai csúcstechnológiai iparágak számára felmerülő problémát nem az európai vállalkozások közötti verseny, hanem számos csúcstechnológiai ágazatban a világviszonylatban is versenyképes, vezető pozícióban levő vállalkozások hiánya jelenti. Ezt a szakpolitikát nemcsak a javasolt közös technológiai kezdeményezés tekintetében kellene rugalmasabbá tenni, hanem a vállalkozások globalizálódásának elősegítése érdekében is, ahogyan az Ázsiában és az Egyesült Államokban is megfigyelhető. |
1.4 |
Az EGSZB azt szeretné, ha a vizsgált közlemény tárgyát képező stratégia célul tűzné ki Európa lemaradásának felszámolását, és ha a fellelt európai készségek az értéklánc egészét (termék- és piacvezetők, alvállalkozók, platformok, alaptechnológia-gyártók és tervezővállalatok) lefednék. Támogatja továbbá, hogy a jelenleg (Japánnal és az USA-val) tárgyalás alatt álló szabadkereskedelmi szerződések keretében az Unió védje meg az európai vállalkozások érdekeit. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság eurocentrikus megközelítését, és aggasztja, hogy a globális értéklánc keretében ez nehezen érvényesíthető. Európa valódi gyengeségét a termék- és piaci jelenlét hiánya, valamint a vezető termékgyártó vállalatok csekély száma jelenti. Az EGSZB azonban azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy ne feledkezzen meg arról, hogy erős tagállamokra van szükség, mert ezek a határokon átnyúló szinergiák alapelemei. |
1.5 |
Az EGSZB szerint a mikro- és nanoelektronikai alkatrészekre és rendszerekre irányadó új stratégia mindenképpen üdvözlendő, azonban tiszteletben kell tartania az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdését, valamint az EUMSZ 9. és 11. cikkét. Az EGSZB azt ajánlja, hogy az ütemterv kidolgozásáig (2013 végéig) az Európai Bizottság még vegye figyelembe az élőlényekre, továbbá – különösen a mikro- és nanoelektronikai alkatrészek és az azokban felhasznált anyagok mindennapi életben való elterjedése miatt – a fenntartható fejlődésre, a kutatásra, a foglalkoztatásra, a képzésre, a képesítések és a készségek alapvető fejlesztésére, a polgárok és az ágazatban dolgozó munkavállalók egészségére kiható társadalmi-gazdasági következményeket. |
1.6 |
Az EGSZB azt javasolja, hogy a hét év alatt 5 milliárd euróra emelkedő szükséges közberuházások fontosságára, valamint az ágazat stratégiai jelentőségére való tekintettel az elektronikai iparág vezetőinek csoportja (Electronic Leaders Group) mellett új polgári kormányzási formákat is alakítsanak ki. |
1.7 |
Az EGSZB a stratégia félidős értékelését javasolja. |
2. Bevezetés
2.1 |
A gazdasági fellendüléshez és a növekedési pályához való visszatéréshez hozzájáruló erősebb európai ipar szolgálatába állított beruházás-élénkítési politikája (COM(2012) 582 final) keretében az Európai Bizottság közleményt tett közzé a mikro- és nanoelektronikai alkatrészekről és rendszerekről, amelyeket egy korábbi közleményben (COM(2012) 341 final) már az egyik kulcsfontosságú „alaptechnológiaként” határozott meg, és amelyek igazodnak az Európa 2020 stratégia „Horizont 2020” keretprogramban kifejtett 6. kiemelt kezdeményezéséhez. |
2.2 |
Az alaptechnológiának minősülő mikro- és nanoelektronikai alkatrészek és rendszerek képezik azon termékkategóriák alapját, amelyeket immár egyetlen tevékenység sem nélkülözhet, mivel hozzájárulnak az innovációhoz és a versenyképességhez. A kilenc legfőbb termékkategória a következő: (1) számítógépek, (2) számítógép-perifériák és irodai berendezések, (3) szórakoztatóelektronika, (4) szerverek és tárolóeszközök, (5) hálózati eszközök, (6) autóvillamosság, (7) orvosi elektronika, (8) ipari elektronika, (9) katonai és űrkutatási elektronika. |
2.3 |
Az EGSZB örömmel látja, hogy az Európai Bizottság ezzel az új közleménnyel eleget tesz az EGSZB néhány olyan javaslatának, amelyeket korábbi véleményeiben (1) juttatott kifejezésre, és hogy valódi fellépési szándékot tanúsít a piacok visszahódítására. A siker feltétele a kutatási eredmények hatékonyabb felhasználása, valamint a vezető termékekre és vállalatokra való összpontosítás lesz. |
2.4 |
Az Európai Bizottság szerint 2012-ben ez az ágazat önmagában 230 milliárd EUR globális üzleti forgalmat bonyolított le, és a világon mintegy 1 600 milliárd EUR értékben vannak mikro- és nanoelektronikai alkatrészeket és rendszereket tartalmazó termékek. Azzal a megállapítással, hogy az Unió egyrészt 10 éve stagnál a K+F+I-támogatások terén (a közlemény 5.2. pontja) és hogy másrészt e termékek tömeggyártásának jelentős része a szabadalmakkal és szakképzett munkaerővel rendelkező Ázsiába tevődött át (a közlemény 3.3. pontja), az Európai Bizottság egy új európai elektronikai ipari stratégia kialakítását javasolja azzal, hogy a „fejlett technológiákra” irányuló új köz- és magánberuházásra szánt 10 milliárd EUR mobilizálásához összehangolt közberuházásokat és köz-magán társulásokat szorgalmaz. |
3. A közlemény összefoglalása
3.1 |
Az Európai Bizottság az említett lemaradás felszámolására, valamint az USA-beli és ázsiai mikro- és nanoelektronikai alkatrészek és rendszerek gyártásával való összehasonlítás alátámasztására a következőket javasolja:
Az Európai Bizottság ennélfogva arra törekszik, hogy:
|
4. Általános észrevételek
4.1 |
A nanotechnológiák minden esetben elektronikai és optoelektronikai termékek. E technológiák úgynevezett top-down technológiák, amelyek esetében a legkifinomultabb felépítésű (mikro-) anyagokból hozzák létre az alkatrészek – például tranzisztorok, kondenzátorok, elektromos összeköttetések – elemeit. A legújabb kutatások bottom-up irányúak (lentről felfelé építkeznek), (1–100 nm nagyságú) nanoegységekből – például a már önmagukban is elektromos funkciókkal rendelkező molekulákból és nanocsövekből – álló integrált struktúrák összeszerelése felé mutatnak, amelyek javítani fogják a teljesítményt, és tovább bővítik a szilícium kapacitását. Amint azt a 2.2. pontban vázoltuk, a mikro- és nanoelektronikai alkatrészek és rendszerek igen változatos területeket érintenek, és az ipari és kereskedelmi tevékenységek szinte minden vetületére és mindennapi életünk szinte minden területére is kihatnak. Kimerítő felsorolást már nem is lehet adni. |
4.2 |
Az EGSZB örvendetesnek tartja, hogy a közlemény olyan valódi elektronikai ipari stratégiára helyezi a hangsúlyt, amely meghatározza valamennyi tevékenységi ágazat innovációs kapacitását, a kontinens versenyképességét és jövőjét, és hogy az Európai Bizottság ezt egy Európa vezető szerepvállalásának kialakításához tartozó közös hajtóerővé szándékozik tenni a tagállamok számára. A kulcsfontosságú alaptechnológiák globális piacán ádáz verseny folyik, a tőke pedig Európán kívülre kerül. Ahhoz, hogy az Unió visszaszerezhesse globális pozícióját, az érintett iparágakhoz igazodó feltételeket kell biztosítania a tagállamok számára. |
4.3 |
A közlemény egy olyan erőteljesen Európa-központú stratégiára tesz javaslatot, amely az európai elektronikai ipar értéklánca hiányosságainak pótlásán alapul. Az elektronikai ipar értékláncai azonban globálisak, nem pedig regionálisak. A három fő szereplő a következő: a vezető cégek, az alvállalkozók és a platformvezetők. Több tucat további szereplő is fontos szerepet játszik a tágabb értelemben vett iparban, például a szoftverek értékesítői, a termelési felszerelések gyártói, a terjesztők, valamint a generikusabb alkatrészek és alrendszerek gyártói. A legnagyobb cégek – a világmárkákat adó vezető cégek és platformvezető szereppel rendelkező alkatrész-beszállítók – által a globális értékláncokban előállított értékek igen magasak lehetnek. A közlemény pontatlan a tekintetben, hogy az Európai Bizottság a globális értékláncon belül hová kívánja erőfeszítéseit irányítani, illetve hogy ambíciói túlmutatnak-e a generikus alkatrészeken és alrendszereken. |
4.4 |
Az Európai Bizottság az említett ágazat számára szükséges jelentős források vonzása érdekében együttműködést és keresztintézkedéseket kíván előnyben részesíteni, a kutatóktól és az elektronikai ipar vezetőitől (az AENEAS és a CATRENE igazgatótanácsi tagjaitól, valamint a Nanoelectronics beyond 2020 [2020 utáni nanoelektronika] programtól) pedig azt várja, hogy nyújtsanak segítséget a stratégiára irányadó ütemterv 2013. évi meghatározásához. |
4.5 |
Az EGSZB örvendetesnek tartja ezt a határozott előrelépési szándékot, és úgy véli, hogy a stratégiát széles körben jóvá kell hagyni. Ez a terület európai stratégia helyett inkább olyan, valódi „közös iparpolitikát” érdemelne, amely rövid és hosszú távon átfogó szakpolitikai rálátást biztosít a kutatóknak. Európa túlélése szempontjából létfontosságú területről van szó. Az a cél, hogy tömeghatás érvényesüljön a kutatás termékekké alakításához, később pedig forgalomba hozható termékekké alakításához. Így egyrészt legalább 5 évre kell ipari előrejelzéseket készíteni, ahogyan azt a harmadik országok versengő gazdasági társaságai is teszik, másrészt pedig kapcsolódási pontokat kell kiépíteni a civil társadalommal. A szakembereknél látható kiválóság réspiacokra vonatkozik, továbbá a tervezés és a végtermék értékesítése között az élvonalbeli kkv-k nem rendelkeznek eszközökkel és szakértelemmel, és nem eléggé ismertek. Az Uniónak termékstratégiára és a vezető szereplőkre vonatkozó stratégiákra van szüksége. Ezt a szempontot a közlemény nem veszi kellően figyelembe. |
4.6 |
A 2.2. pontban részletezett négy termékkategória tekintetében mindössze egy európai piacvezető van. A többi ágazatban határozottabb az európai jelenlét, de Európának egyetlen ágazatban sincs domináns pozíciója. Az EGSZB sajnálja, hogy az európai bizottsági stratégia nem foglalkozik részletesebben ezekkel a globális értékláncba való belépést akadályozó tényezőkkel. Első, alapvetően fontos lépésként a szerződéses gyártás visszatelepítésére lenne szükség. |
4.7 |
Az EGSZB örvendetesnek tartja, hogy az Európai Bizottság halaszthatatlannak ítéli a közigazgatási szervek ezen a területen Európa-szerte tett erőfeszítéseinek fokozását és – főként – összehangolását ahhoz, hogy a technológiák még abban az esetben is az Unió tulajdonában maradjanak, ha az egész világon értékesítik azokat. |
4.8 |
Az EGSZB alapvető fontosságúnak tartja a határokon átnyúló szinergiák elősegítését. Hasonlóképpen fontos, hogy e szinergiák alapjaként a tagállamok energiáit is ösztönözzék. Európa nem lehet több, mint alkotórészeinek összege. A tagállamok maguk is rendelkeznek azzal az intellektuális tőkével, amelynek révén globális hatást gyakorolhatnak. Amiről itt szó van, az nem csupán a határokon átnyúló szinergia, hanem a határokon belüli energia, vízió és ambíció is. |
4.9 |
Az összehangolást nagyon strukturált módon kell végezni ahhoz, hogy a tagállamok között tapasztalható széttagoltságot a regionális, sőt az egyetemi szint (kiválósági klaszterek) se fokozza. Biztosítani kell, hogy a stratégia alkalmazkodjon a mikro- és nanoelektronikai ágazat belső mozgatórugóihoz. |
4.10 |
Az EGSZB úgy véli, hogy egyensúlynak kell lennie a piaci keresleten alapuló stratégia és a szükséges közös iparpolitika között. A piac nem lehet a kizárólagos hivatkozási alap (a közlemény 5.3 pontjának második albekezdése, illetve mellékletének 4. pontja). Az EU azonban nem fordíthat hátat a piaci alapú felfedezésnek. |
4.11 |
Mindenképpen üdvözlendő az erősebb európai ipar, valamint az elektronikai alkatrészekre és rendszerekre irányadó új stratégia, azonban ezeknek figyelembe kell venniük az EUSZ 3. cikkét és az EUMSZ 9. és 11. cikkét. Mindezen tényezők összetettsége ellenére a közleményben meg kell említeni a nanotechnológiák fejlődésének és a nanotechnológiák általi fejlődésnek társadalmi-gazdasági következményeit. |
4.11.1 |
Az EGSZB úgy véli, hogy az ágazatbeli munkahelyek számára, a képzésekre, a képesítésekre és a szükséges készségekre vonatkozó adatokat elemezni és számszerűsíteni kellene. A munkahelyek száma jelenleg növekszik, hiányoznak azonban a megfelelő készségek. Ezt a hiányt is orvosolni kell. Ehhez hosszú távú beruházásokra van szükség, amelyekkel számolni kell. A végső cél az, hogy mindenki hozzájáruljon az Unió pozíciójának megerősítéséhez az elektronikai alkatrészek és rendszerek területén. Az EGSZB sajnálatosnak tartja, hogy az Európai Bizottság ezeket a szempontokat kihagyta a közleményéből, holott a 2012-ben kiadott korábbi közleményében (COM(2012) 582 final) messzemenően figyelembe vette őket. Sajnálatosnak tartja továbbá azt is, hogy a közlemény erre fordítandó összegeket sem említ. |
4.11.2 |
Az elektronikus berendezések a fogyasztók rendelkezésére bocsátott és bocsátandó, nanorészecskéket tartalmazó termékek között szerepelnek. A nanorészecskék a hibrid molekuláris elektronikai alkatrészekben, a félvezetőkben, a nanocsövekben és a nanoszálakban, sőt a fejlett molekuláris elektronikai alkatrészekben valóban megtalálhatók. Az alacsony, illetve az ultraalacsony feszültségű nanoelektronika fontos téma az egy bitre jutó energiafogyasztás elméleti határértékéhez közel működő új áramkörök megjelenésére törekvő kutatásban és fejlesztésben. A jelenleg feltalálás alatt álló, illetve a feltalálandó elektronikus berendezésekben található nanoanayagok elhasználódását, elromlását vagy életciklusának végét az Uniónak figyelembe kell vennie a fenntartható fejlődés szempontjából, a környezet és az élőlények védelme érdekében, még akkor is, ha a nanoanyagoknak az Európai Bizottság által jelenleg lefektetett fogalommeghatározása alapján a mikro- és a nanoelektronika kapcsán az egészség nem is merül fel kihívásként. Az elővigyázatosság elvét alkalmazni kell. |
5. Részletes megjegyzések
5.1 Valódi ipari stratégia
5.1.1 |
Az EGSZB megfelelőnek tartja az Európai Bizottság arra irányuló stratégiáját, hogy felszámolja a gyártási értéklánc hiányosságait és megfordítsa a tendenciát annak érdekében, hogy visszatérjenek Európába a mikro- és nanoelektronikai technológia értékláncából hiányzó szereplők. Az EGSZB azonban felteszi a kérdést, hogy a világszínvonalúnak tartott európai K+F+I költségvetése tekintetében mik a (közlemény 5.2. pontjában kifejezetten elismert) 10 éves stagnálás okai, amelyek megakadályozták, hogy az Unió betöltse az őt megillető helyet a világpiacon Kína felemelkedésének kulcsfontosságú időszakában. Ezeknek az okoknak, valamint az e vélemény 4. részében tárgyalt globális értéklánc dinamikájának az elemzésével kiküszöbölhetők lennének a jövőbeni hibák; ehhez esetleg a világ más térségei által alkalmazott stratégiákból kellene meríteni, és meg kellene találni azokat a hasznos ösztönzőket, amelyekkel bizonyos termékek gyártása visszakerülhetne Európába. |
5.1.2 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a munkaerőköltség árán elért versenyképesség egész ágazatokat tizedelt meg (a textilipart, a cipőipart, a gumiágazatot, a kohászatot stb.). A szerződéses gyártás ugyanilyen hatást fejtett ki az elektronikában. Az elektronikai stratégiának fel kellene használnia ezeket az adatokat, és el kellene fogadnia, hogy a versenyképesség új formáit a készségekkel, a kiválósággal és egyre több klaszter létrehozásával, egyre több vállalkozásnak szánt ismeretterjesztéssel, a belső rugalmassággal stb. alakítsa ki. |
5.1.3 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a pénzügyi támogatáson túl az Unió által nyújtott, összehangolt védelem révén támogatni lehetne a kkv-kat és a védjegyeiket. A szabadalmak, az üzleti titok védelme, a számítógépes bűnözés és a szabadalomlopás elleni küzdelem bekerülhetne a vizsgált stratégiába. A többoldalú szabad kereskedelem minden határt megnyit a WTO által biztosítható összehangolt szabályozáson kívül. Az EGSZB célszerűnek tartja, hogy a vizsgált közlemény tárgyát képező stratégiát minden, jelenleg (Japánnal, az USA-val) tárgyalás alatt álló szabadkereskedelmi szerződés figyelembe vegye. A szabadkereskedelmi szerződések – az Európai Unió alapító atyáinak akaratával ellentétben – olyan piacokat nyitnak meg, ahol a partnerekre eleve nem egyforma szabályok vonatkoznak. |
5.2 A finanszírozás
5.2.1 |
A piacokért folytatott versengésben való részvétel olyan beruházásokat igényel, amelyeket a válságos helyzetű és az Unió által előírt költségvetési megszorításoknak kitett tagállamok nem tudnak biztosítani. Az Európai Bizottság szerepvállalásra szólítja fel az ágazatot. A válság azonban megnehezítette a kkv-k – különösen az innovatív kkv-k – hitelhez jutását; bankjaik sokszor ellehetetlenítik őket. |
5.2.2 |
Az EGSZB örvendetesnek tartja, hogy az Európai Bizottság a kkv-k finanszírozását is kiemeli, és hozzájárul szorult helyzetük enyhítéséhez. |
5.2.3 |
A közfinanszírozást nyújtó szervezetek fellépése a költségvetési hiányuk, valamint az államadósságuk – ezen belül a szociális rendszereik – miatt korlátozva van. A vállalkozások által az európai tervezési és gyártási tevékenységeik fenntartására és bővítésére tett kötelezettségvállalás (a közlemény 7.1. pontjának vége) ellenőrzéséhez a közfinanszírozást nyújtó szervezetek rendelkezésére bocsátandó ellenőrzési eszközök nem tűnnek kellően kidolgozottnak. Az EGSZB megítélése szerint az állami támogatási és finanszírozási rendszereket rugalmassá lehetne tenni ahhoz, hogy:
|
5.2.3.1 |
Az EGSZB pontosítani szeretné a strukturális alapokkal és az EBB-vel kapcsolatos megfogalmazást, különösen azoknak a súlyos pénzügyi válság miatt szenvedő uniós országoknak a tekintetében, ahol a közkiadások tömeges megvonása, valamint a magánberuházások befagyasztása minden támogatást illúzióvá tett, és ahol a strukturális alapok már nem jelentenek csodaszert. Az EGSZB azt javasolja, hogy az Unió ezen országok érintett kutatói számára szervezze meg, hogy a legjobb európai kutatóközpontokba kerülhessenek. |
5.2.3.2 |
A magánforrások tekintetében az EGSZB úgy véli, hogy hozzájárulást jelenthetnek, de bizonytalan dolog erre a feltevésre hosszú távú stratégiát alapozni. |
5.3 A koordináció
5.3.1 |
Az EGSZB egyetért az Unió erőkiegyenlítőként betölteni kívánt szerepével, valamint azzal, hogy az Európai Bizottság a Szerződés 187. cikkének alkalmazása és egy közös vállalkozás (új közös technológiai kezdeményezés) létrehozása mellett döntött. Önmagában a piac nem tölt be „szerepet”, nincs irányvonalakat ösztönző politikai akarata. |
5.3.2 |
Az uniós szint a megfelelő szint az átfogó kutatás megszervezéséhez, a feleslegesen folyó párhuzamos kutatások elkerüléséhez, az értékláncok mozgósításához, valamint azok eredményeinek legjobb feltételek melletti forgalmazásához. Az EGSZB emlékeztet arra, hogy figyelembe kell venni az egyes tagállamok kutatásának különböző fejlettségi szintjét ahhoz, hogy ne csak a kiválósági klaszterek érvényesüljenek, hanem az új források is bárki számára hozzáférhetőek legyenek. Amikor ugyanaz az üzleti modell nem alkalmazható mindenütt, lehetőséget kell teremteni az induló kisvállalkozások támogatására is. |
5.3.3 |
Az Európai Bizottságnak figyelembe kell vennie, hogy a számítástechnikai rendszerek (a régi ARTEMIS program) és a nanoelektronika (a korábbi ENIAC közös technológiai kezdeményezés) vertikális irányú integrációja – a vállalkozások és az egyetemek horizontális, nemzeteket átfogó szintű együttműködésre való ösztönzésével – kihívást jelent. Az EGSZB szerint érdemes lenne pontosítani a régiók és a kiválósági klaszterek sajátosságait akkor, amikor a találmányok melegágya egyre inkább multidiszciplinaritást követel a nanotulajdonságok megértéséhez, továbbá célszerű lenne pontosítani a nyilvános és a benyújtott szabadalmakra vonatkozó adatok védelmét. |
5.4 A gazdasági-társadalmi következmények
5.4.1 A gazdasági-társadalmi következmények hiányoznak a közleményből. A közlemény hatékonyságra törekszik, de semmi sem történhet – különösen a szóban forgó területen – a humántőke figyelembevétele nélkül (az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdése, az EUMSZ 9. és 11. cikke).
5.4.1.1 A foglalkoztatás
— |
Az Európai Bizottság szerint a mikro- és nanoelektronikai vállalkozások 200 000 főt foglalkoztatnának közvetlenül, 1 milliót pedig közvetett módon. A készségek iránti kereslet folyamatosan növekszik. |
— |
Az értéklánc végén a vállalkozásoknak sikeres (minőségi, pénzügyi, kereskedelmi) teljesítménnyé kell alakítaniuk a beruházásaikat. Az Unió világviszonylatban a kutatás élvonalában van, és ezt munkahelyekben is érzékeltetnie kell. |
— |
Itt az ideje, hogy az Unió tájékoztatás, képzések, képesítések stb. kialakításával általánossá tegye a réspiacokon elért kimagasló színvonalú készségeket. |
— |
Az EGSZB szeretné, ha a projektek finanszírozása nem a társadalmi befogadás és a szegénység elleni küzdelem előmozdításának rovására történne, és emlékeztet arra, hogy egy jól képzett, szakképesítéssel rendelkező és tisztességesen megfizetett munkaerő a végtermék minőségének záloga. |
5.4.1.2 A képzések
— |
Az EGSZB azt szeretné, ha az Európai Bizottság e tekintetben felelevenítené a COM(2012) 582 final jelzésű közleményének tartalmát (III. fejezet D. rész). A humántőke és a szakképzettség, valamint az igények előrejelzése más területekhez képest nélkülözhetetlenebb a mikro- és nanoelektronikai alkatrészek – jellegéből adódóan fejlődő – területén történő bármely fellépés sikerességéhez. Az Európai Bizottság már előirányzott egy olyan táblázatot, amely az Európán belüli mobilitásnak kedvező, egyenértékű képesítéseket tartalmazná. |
— |
A harmonizáció hiánya miatt a tagállamok helyzete az adózás, az oktatás, a tőkéhez jutás és a munkaerőköltség tekintetében teljesen eltérő. Az EGSZB egyetért az Európai Bizottságot abban, hogy a készségekre kell helyezni a hangsúlyt. Arra kéri az Európai Bizottságot, hogy tegyen meg minden olyan intézkedést, amellyel elősegíti az Unióban az európai mikro- és nanoelektronikai ipar értékláncának lefedéséhez szükséges képzések, képesítések, gyakorlati szakértelem, oklevelek közelítését. |
5.4.1.3 Az egészségügy
5.4.1.3.1 |
Az OECD fogalommeghatározása szerint a nanotechnológiák olyan technológiák, amelyek lehetővé teszik nagyon kis struktúrák és rendszerek kezelését, tanulmányozását vagy kiaknázását. Ezek a természetes vagy gyártott anyagok elengedhetetlenek a nanotechnológiákhoz, és az emberek polgári és munkavállalói minőségükben kezelik és használják azokat. |
5.4.1.3.2 |
Az EGSZB szerint az Uniónak ezen a területen a világ élvonalába állítását célzó közleményben hasznos figyelmeztetéseket kell megfogalmazni, fel kell sorolni az egészségügyi kockázatokat, és emlékeztetni kell az elővigyázatosság elvére annak érdekében, hogy mindenki élvezze az előnyöket, a kockázatokat pedig a lehetséges mértékben csökkenteni kell, hogy elkerülhető legyen az „azbeszt esetének” megismétlődése. A nanoelektronikai rendszerek egyes jelenlegi és leendő alkatrészei képesek áthatolni a tüdőn, a vér-agy gáton vagy a méhlepényen. Jelentős kölcsönhatási felülettel rendelkeznek. |
5.4.1.3.3 |
Az egészségügyi ágazat használja a nanoelektronikai rendszereket, és ily módon hozzájárul a kutatás fejlődéséhez: nem szabad megfeledkezni arról, hogy kutatás jelenleg a kutatás felvevőpiacát jelentő szociális rendszereknek köszönhetően végezhető – mindaddig, amíg a válság, a munkanélküliség, a költségvetési hiány azt lehetővé teszi. |
5.4.1.4 A fenntartható fejlődés
5.4.1.4.1 |
Az EGSZB emlékeztet az Európai Bizottság által javasolt intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiájára (Európa 2020 – COM(2010) 2020 végleges), és úgy véli, hogy a mikro- és nanoelektronikai alkatrészekre és rendszerekre irányadó európai stratégia e téma központi részét képezi. |
5.4.1.4.2 |
E stratégiának messzemenően figyelembe kell vennie azt, hogy a tökéletesíteni kívánt ipar már különleges hulladékokat termel és még többet fog termelni; figyelembe kell vennie továbbá azt, hogy már a kutatás szakaszától kezdve kezelni és finanszírozni kell különösen a gyártott mikro- és nanoanyagok és az azokat használó rendszerek életciklusát (lásd a lentről felfelé építkező megközelítést), ez pedig fokozottan érvényes addig, amíg még nem ismerünk minden kockázati tényezőt. Lehet, hogy elő kell irányozni az energiaadó-irányelv ezen anyagok tekintetében történő kiegészítését? (3) |
5.4.1.4.3 |
Az EGSZB úgy véli, hogy a javasolt ipari stratégia egy nagyszabású politika részét képezheti, és hogy eleget kell tennie a fenntartható fejlődésre vonatkozó követelményeknek. |
5.4.1.5 A kormányzás
Egyes tagállamok állampolgári vitákat szerveztek erről az ipari forradalomról. Az értéklánc végén a tét az állampolgár fogyasztók bizalmának elnyerése, hogy európai termékeket vásároljanak.
Ehhez az EGSZB az érdekelt felek bevonását, valamint a kockázatkezelésnek és a felelősségteljes innováció fogalommeghatározásának megvitatását javasolja. A közös érdeknek és a szereplők felelősségi köreinek összefüggésbe helyezése, a kérdések megfogalmazása és az összeférhetetlenségek meghatározása feltétlenül hozzájárul ahhoz, hogy olyan megoldások szülessenek, amelyek társadalmilag elfogadhatók a kívánt beruházásokkal és az ágazat stratégiai jelentőségével tisztában lévő polgárok számára.
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
(1) HL C 44., 2013.2.15., 88. o., HL C 54., 2011.2.19., 58. o.
(2) COM(2011) 808 final – A „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogram.
(3) COM(2011) 169 final.
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/181 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat tanácsi irányelvre a 2006/112/EK és a 2008/118/EK irányelvnek a francia legkülső régiók és különösen Mayotte vonatkozásában történő módosításáról
(COM(2013) 577 final – 2013/0280 (CNS))
2014/C 67/37
2013. szeptember 12-én a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 113. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat tanácsi irányelvre a 2006/112/EK és a 2008/118/EK irányelvnek a francia legkülső régiók és különösen Mayotte vonatkozásában történő módosításáról
COM(2013) 577 final – 2013/0280 (CNS).
Mivel az EGSZB megfelelőnek tartja a javaslat tartalmát, és részéről további megjegyzést nem kíván hozzáfűzni, a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 149 szavazattal 3 ellenében, 6 tartózkodás mellett úgy határozott, hogy a javaslattal kapcsolatban támogató véleményt bocsát ki.
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/182 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az 1083/2006/EK tanácsi rendeletnek az egyes tagállamok számára az Európai Szociális Alapból biztosított pénzügyi allokációk tekintetében történő módosításáról
(COM(2013) 560 final – 2013/0271 (COD))
2014/C 67/38
2013. szeptember 10-én az Európai Parlament, szeptember 6-án pedig a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 177. és 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az 1083/2006/EK tanácsi rendeletnek az egyes tagállamok számára az Európai Szociális Alapból biztosított pénzügyi allokációk tekintetében történő módosításáról
COM(2013) 560 final – 2013/0271 (COD).
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 149 szavazattal 3 ellenében, 6 tartózkodás mellett úgy határozott, hogy a javaslattal kapcsolatban támogató véleményt bocsát ki.
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/183 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslattervezet tanácsi rendeletre a nukleáris balesetet vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettsége legmagasabb megengedett mértékeinek megállapításáról – A tervezetet az Euratom-Szerződés 31. cikke értelmében az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elé terjesztették véleményezésre
(COM(2013) 576 tervezet)
2014/C 67/39
2013. augusztus 6-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Euratom-Szerződés 31. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslattervezet tanácsi rendeletre a nukleáris balesetet vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettsége legmagasabb megengedett mértékeinek megállapításáról
COM(2013) 576 TERVEZET.
Mivel az EGSZB megfelelőnek tartja a javaslat tartalmát, és részéről további megjegyzést nem kíván hozzáfűzni, a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (a 2013. október 16-i ülésnapon) 149 szavazattal 3 ellenében, 6 tartózkodás mellett úgy határozott, hogy a javaslattal kapcsolatban támogató véleményt bocsát ki.
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE
6.3.2014 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 67/184 |
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat tanácsi rendeletre egyes halászati termékek 2014 és 2020 közötti, Kanári-szigetekre irányuló behozatalára vonatkozóan autonóm uniós vámkontingensek megnyitásáról és kezeléséről
(COM(2013) 552 final – 2013/0266 CNS)
2014/C 67/40
2013. szeptember 16-án a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 349. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:
Javaslat tanácsi rendeletre egyes halászati termékek 2014 és 2020 közötti, Kanári-szigetekre irányuló behozatalára vonatkozóan autonóm uniós vámkontingensek megnyitásáról és kezeléséről
COM(2013) 552 final – 2013/0266 CNS.
Mivel az EGSZB megfelelőnek tartja a javaslat tartalmát, és részéről további megjegyzést nem kíván hozzáfűzni, a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 149 szavazattal 3 ellenében, 6 tartózkodás mellett úgy határozott, hogy a javaslattal kapcsolatban támogató véleményt bocsát ki.
Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án.
Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke
Henri MALOSSE