11.2.2019 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 54/11 |
A Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Németország) által 2018. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Umwelthilfe e. V. kontra Freistaat Bayern
(C-752/18. sz. ügy)
(2019/C 54/14)
Az eljárás nyelve: német
A kérdést előterjesztő bíróság
Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
Az alapeljárás felei
Felperes: Deutsche Umwelthilfe e. V.
Alperes: Freistaat Bayern
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Úgy kell-e értelmezni
1. |
az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 4. cikke (3) bekezdésének második albekezdésében előírt azon követelményt, amely szerint a tagállamoknak a Szerződésekből, illetve az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében meg kell tenniük a megfelelő intézkedéseket, |
2. |
az uniós jog tagállamok általi eredményes végrehajtásának a többek között az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 197. cikkének (1) bekezdésében rögzített elvét, |
3. |
az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdése által biztosított hatékony jogorvoslathoz való jogot, |
4. |
a szerződő államoknak a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló egyezmény (Aarhusi Egyezmény) 9. cikke (4) bekezdésének első mondatából eredő, a környezeti ügyekben hatékony jogorvoslás biztosítására vonatkozó kötelezettségét, |
5. |
a tagállamoknak az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében szabályozott, az uniós jog által szabályozott területeken a hatékony jogvédelem biztosítására vonatkozó kötelezettségét, |
hogy valamely német bíróság jogosult – sőt adott esetben köteles – egy német szövetségi tartomány tisztviselőinek kényszerítő elzárását elrendelni annak érdekében, hogy így kényszerítse ki az érintett szövetségi tartománynak a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008 L 152., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 346., 62. o.) 23. cikke értelmében vett levegőminőségi terv meghatározott minimális tartalommal való kiegészítésére vonatkozó kötelezettségének teljesítését, ha az érintett szövetségi tartományt jogerősen az említett minimális tartalommal való kiegészítés elvégzésére kötelezték, és
— |
a szövetségi tartománnyal szemben többször is eredménytelenül helyeztek kilátásba és szabtak ki kényszerítő bírságot, |
— |
a kényszerítő bírság kilátásba helyezése és kiszabása a korábbiaknál nagyobb összegek kilátásba helyezése és kiszabása esetén sem fejt ki említésre méltó kényszerítő hatást, mert a jogerősen elmarasztalt szövetségi tartomány számára a kényszerítő bírságok megfizetése nem jár pénzügyi veszteséggel, hanem e tekintetben csak a mindenkor kiszabott összegnek az állami költségvetésen belüli egyik könyvelési helyről az állami költségvetésen belüli másik könyvelési helyre történő átcsoportosítására kerül sor, |
— |
a jogerősen elmarasztalt szövetségi tartomány mind a bíróságokkal szemben, mind nyilvánosan – és többek között a legmagasabb rangú politikai tisztségviselője útján a parlamenttel szemben – leszögezte, hogy nem fogja teljesíteni a bíróságok által a levegőminőségi tervezéssel kapcsolatban kirótt kötelezettségeket, |
— |
a nemzeti jog főszabály szerint ismeri a bírósági határozatok végrehajtását szolgáló kényszerítő elzárás jogintézményét, a nemzeti alkotmánybírósági ítélkezési gyakorlattal azonban ellentétes a vonatkozó rendelkezésnek a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló helyzetre való alkalmazása, és |
— |
a nemzeti jog nem biztosít a kényszerítő bírság kilátásba helyezésénél és kiszabásánál célravezetőbb, de a kényszerítő elzárásnál kevésbé korlátozó jellegű kényszerítő eszközöket a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló helyzetre, és ilyen jellegű kényszerítő eszközök alkalmazása az ügy jellegénél fogva sem jöhet szóba? |