A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK Az ipari termékek belső piacának jövője /* COM/2014/025 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI
PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK Az ipari termékek belső piacának
jövője
(EGT-vonatkozású szöveg) 1. Bevezetés Az Európai Unió
2012-ben ünnepelte az áruk, szolgáltatások, személyek és tőke Unión belüli
szabad mozgását biztosító egységes piac létrejöttének huszadik évfordulóját. A
közlemény célja, hogy ajánlásokat fogalmazzon meg az ipari termékek belső
piacának jogi szabályozásával kapcsolatban és hosszú távú elképzeléseket vázoljon
fel a következő évtizedre. A közleményt az Európai Tanács 2013. március
14–15-i ülésén elhangzott kérésnek megfelelően a Bizottság továbbítani
fogja a Tanácsnak. Az ipari termékeket
forgalmazó belső piac hatékonyságának növelése kiemelt szerepet kapott az
integrált iparpolitikáról szóló, 2012. októberi frissített közleményben[1], amely javaslatot
tartalmazott az EU-nak egy négypilléres stratégián alapuló újraiparosítására,
és az egyik pillérként a piacokhoz való jobb hozzáférést jelölte meg. Az Európai Bizottság
ezért értékelte az ipari termékekre vonatkozó uniós jogszabályokat, hogy
felmérje, összességében mennyire koherens és „mennyire felel meg a célnak” a
keretszabályozás, illetve hogy az ipar szemszögéből feltérképezze a
halmozódó szabályozási hatásokat, és ezzel párhuzamosan nyilvános konzultációt
szervezett az érdekelt felekkel. Ez a közlemény az értékelés és a nyilvános
konzultáció eredményeire épül, és elemzi az ipari termékek belső piacának
szabályozási környezetét. Az értékelés, a nyilvános konzultáció és az
esettanulmányok részletes eredményeit a kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum ismerteti. A termékek
belső piaca vezető szerepet játszik az Unió gazdasági
integrációjában. Az Unión belüli szabályozási akadályoknak elejét veszi a
98/34/EK irányelv[2],
illetve azok megszűntek a kölcsönös elismerés elve és az uniós
harmonizációs jogszabályok révén. A szabályozás célja kettős: egyrészt
biztosítani kívánja, hogy az európai piacon forgalmazott termékek ne
jelentsenek veszélyt az egészségre, a biztonságra és a környezetre, másrészt
biztosítani kívánja a termékek szabad mozgását, s ennek érdekében a belső
piacon történő forgalomba hozatalra vonatkozó egységes, harmonizált
feltételekkel váltja fel a nemzeti szabályozást. A közlemény az
ipari termékekre, azaz az ipari folyamatok során előállított, nem
élelmiszeripari termékekre[3]
összpontosít, s azok széles skálájára, többek között a gépek,
rádióberendezések, elektromos és elektronikus készülékek, valamint játékok
különböző típusaira vonatkozik. Az ipari termékekkel kapcsolatos uniós vívmányok
fokozatosan bővültek, és jelenleg több mint harminc irányelv és rendelet
szabályozza őket[4];
ezek konkrét ipari termékekre (például nyomástartó berendezésekre,
gázkészülékekre), illetve horizontálisan több különböző termékcsoportra
vonatkoznak, ilyen például a REACH (vegyi anyagok) és a környezetbarát
tervezésről szóló irányelv. A közlemény nem
érinti azokat az uniós, elsősorban orvosi eszközökkel, kozmetikumokkal,
építőipari termékekkel, fogyasztói termékbiztonsággal és piacfelügyelettel
kapcsolatos jogszabályokat, amelyeket a közelmúltban jelentősen
átdolgoztak. A vegyi termékek és a gépjárművek sem tartoznak az elemzés
hatálya alá, mert az ezekre az ágazatokra vonatkozó uniós jogszabályokat
nemrégiben értékelték vagy szabályozással kapcsolatos állapotfelmérésnek
vetették alá. Végül pedig sajátos jellegük miatt a gyógyszerkészítmények sem
tartoznak ide. 2. Milyen előnyökkel jár
az ipari termékek belső piaca? Az egységes piac
1993-ban történt létrejötte óta az Unión belüli árukereskedelem aránya mintegy
5 százalékponttal nőtt a GDP-ben. Az Unión belüli kereskedelem 1999-ben az
Unió GDP-jének körülbelül 17%-át adta, majd ez az érték 2011-ben megközelítette
a 22%-ot, és a legtöbb tagállam GDP-jében is nagyon magas az aránya. 1. ábra – Az Unión belüli árukereskedelem alakulása az uniós GDP-ben
való részesedés szempontjából, 1999–2011 (az export és import átlaga) – Forrás:
Eurostat Az Unión belüli
kereskedelem alakulása a SITC három nagy ipari termékkategóriájában (gép és
szállítóeszköz, feldolgozott termék az anyaga szerinti csoportosításban és
egyéb feldolgozott termék) meghaladta a teljes uniós feldolgozóiparra
vonatkoztatott hozzáadott érték növekedési ütemét 2000–2012 között (lásd a
lenti ábra). 2. ábra – Az Unión belüli kereskedelem alakulása (export, 2000=100) a
feldolgozóipar egyes ágazataiban a feldolgozóipar bruttó hozzáadott értékéhez
viszonyítva – Forrás: Eurostat Az ipari termékekre
vonatkozó uniós harmonizációs jogszabályok által szabályozott ágazatokban jelentős
különbségek mutatkoznak, de a többségük esetében bővült az Unión belüli
kereskedelem, különösen 2003–2008 között. Három ágazatban 1999 óta visszaesett
az Unión belüli kereskedelem (irodagép és gépi adatfeldolgozó berendezés,
fémmegmunkáló gép, illetve fényképészeti készülék), de ez valószínűleg
főként a 2008-ban kirobbant gazdasági és pénzügyi válságnak
tulajdonítható, ugyanakkor szerepet játszottak benne egyéb mozgatóerők is,
például az okostelefonok és táblagépek megjelenése. 3. ábra – Az Unión belüli kereskedelem alakulása a feldolgozóipar egyes
ágazataiban (az import értéke; 1999=100) – Forrás: Eurostat Forrás:
Eurostat A belső
piachoz és a globális piacokhoz való jobb hozzáférés nagyobb
méretgazdaságosságot és tágabb hatókört eredményezett, s ezáltal növelte a
vállalatok versenyképességét és költséghatékonyságát a szabályozás és a
termékek európai, és bizonyos mértékben globális szintű konvergenciája
révén. Az egységes piac megteremtése előtt minden uniós tagállam
kötelezettségeket írt elő a vállalkozások számára a biztonság, az egészség
és a fogyasztók védelme érdekében, ami azt jelentette, hogy az eltérő
szabályok és követelmények miatt jelentős szabályozási korlátozások
sújtották az árukereskedelmet, és így a vállalkozásoknak minden uniós tagállamot
külön piacként kellett kezelniük és eltérő termékeket kellett kínálniuk. Az ilyen
működési környezetben folytatott, határokon átnyúló kereskedelem a
szabályozási előírások betartásával kapcsolatban jelentős költségeket
rótt a vállalkozásokra. Az egymást követő vertikális és horizontális uniós
harmonizációs jogszabályok elfogadása így közvetlenül az európai ipar
szükségleteit szolgálta. Néhány esetben nem
létezett nemzeti szabályozás az uniós jogszabályok elfogadását
megelőzően, amelyek megszüntették a szabályozási hézagokat, ezáltal
lehetővé tették, hogy a vállalkozások nagyobb piacra léphessenek be a
termékeikkel, és garantálták a termékek magas szintű biztonságát és
oltalmát. Például a gépekről szóló irányelv[5]
1989-ben történt elfogadásáig sok nemzeti jogi keretrendszer annak ellenére nem
szabályozta megfelelően az elektromos és mechanikus gépek biztonságát és
használatát, hogy az ilyen gépek üzemeltetői nagyfokú kockázatot
vállalnak. Az uniós szabályozás ezekben az ágazatokban nagyban megelőzte a
nemzeti szabályozás fejlődését, s ezzel megakadályozta az eltérő
nemzeti rendelkezések kidolgozását, amely máskülönben a piac
széttöredezettségéhez, a termékek szabad mozgásának akadályozásához, valamint a
szabályozásnak való megfelelésből adódóan nagyobb adminisztratív terhekhez
vezetett volna. A belső piac
szabályozása során a termékekkel kapcsolatos jogszabályok közelítése fontos
szerepet kapott az ipari versenyképesség előmozdításában, mert az
önkéntesen bevezethető műszaki szabványok által támogatott, uniós
szintű szabályozási konvergencia elősegítette az új piacokhoz való
hozzáférést a belső piacon, tisztább versenyhez vezetett, és egyenlő
feltételeket teremtett a gazdasági szereplők számára. Az uniós
harmonizációs jogszabályok más módon is hozzájárulnak a versenyképesség
növeléséhez, például a globális szabályozási és termékkonvergenciára gyakorolt
hatások révén, az innováció és az RTD eredményeinek fokozott átvételével
(technológiasemleges megközelítéssel) és az ipar konszolidációjának előmozdításával,
amely a belső piacon és azon kívül működni képes vállalkozások még
nagyobb méretgazdaságosságát vonja maga után. 3. Az ipari termékekkel
kapcsolatos uniós jog fejlődése 3.1. Az Európai Unió csak az
alapvető elemeket szabályozza… Az Unió 1985 óta
egyedi mechanizmust használ a termékekkel kapcsolatos harmonizált jogszabályok
terén: az uniós jogalkotó meghatározza a biztonsággal, egészséggel és egyéb
közérdekű ügyekkel kapcsolatos „alapvető követelményeket”, amelyeknek
a vállalkozásoknak eleget kell tenniük, amikor uniós piacon hozzák forgalomba a
termékeiket. Az az alapelv, hogy a vállalkozásoknak bizonyítaniuk kell, hogy
megfelelnek az uniós harmonizációs jogszabályokban meghatározott alapvető
követelményeknek, lehetőleg az európai szabványügyi szervezetek által
kidolgozott harmonizált szabványok segítségével. A termékek ezek után bárhol
értékesíthetők a belső piacon. A
termékszabályozással kapcsolatos úgynevezett „új megközelítés” jelentősen
csökkentette a termékekkel kapcsolatos nemzeti műszaki szabályozások
közötti eltéréseket, és egységes, határok nélküli piacot teremtett a
harmonizált ipari termékek számára. Részben lebontotta a piacra jutás
akadályait, és megkönnyítette a vállalkozások számára a páneurópai piacokon
való működést. Az ipari termékek belső piaca hozzájárult az Unión
belüli kereskedelem növekedéséhez, s ezáltal kedvezően hatott a gazdaságra
és a foglalkoztatásra, így ez az Európai Unió egyik jelentős, széles
körben elismert sikertörténete. 3.2. …a polgárokkal,
vállalkozásokkal és tagállamokkal közösen, a polgárokért, vállalkozásokért és
tagállamokért… Az ipari
termékekkel kapcsolatos európai szabályozás számos fontos csoport értékes
közreműködésén alapul: ·
Az ellátási láncban részt vevő gyártók és
egyéb vállalkozások várhatóan megteszik a szükséges lépéseket, hogy a
termékeik megfeleljenek a jogszabályi követelményeknek. A gyártóknak számos
megfelelőségértékelési eljárást kell követniük, és eközben – főként
az iparszövetségeken keresztül – részt vehetnek a műszaki szabványok
kidolgozásában, illetve felügyelhetik a jogszabályok végrehajtását. Egyéb
fontos érdekeltek – például fogyasztók, környezetvédelmi csoportok és
szakszervezetek – is aktív szerepet játszanak ebben a folyamatban. ·
Az uniós harmonizációs jogszabályok végrehajtását
támogató mechanizmusok és struktúrák kialakítása a tagállamok
felelőssége. A tagállamok feladata a nemzeti végrehajtási szabályok
kidolgozása és az illetékes megfelelőségértékelő szervezetek, azaz az
úgynevezett „bejelentett szervezetek” kijelölése – ide tartozik annak
meghatározása, hogy szükség van-e akkreditációs mechanizmusokra –, valamint a
bejelentett szervezetek működésének felügyelete. Emellett támogatják és
útmutatással látják el a vállalkozásokat a hatékony végrehajtás, piaci
felügyelet és érvényesítés érdekében. ·
A Bizottság uniós szinten fontos, átfogó szerepet
játszik az ipari termékekkel kapcsolatos uniós harmonizációs jogszabályok
végrehajtásának felügyeletében és értékelésében, a lehetséges szabályozási
módosítások alkalmazási körének felmérésében és az uniós jog esetleges
megszegése esetén való eljárás lefolytatásában. Feladatai közé tartozik
továbbá, hogy a jogszabályok támogatása érdekében műszaki szabványok
kidolgozására kérje az uniós szabványügyi szervezeteket az Unió éves
szabványosítási munkaprogramjában[6]
meghatározott prioritásoknak megfelelően. Az egymást követő európai
kutatási keretprogramok hozzájárultak a technológiákkal és termékekkel
kapcsolatos szabványok kidolgozásához, amely a Horizont 2020 program során is
folytatódni fog. 3.3. …de szükség esetén nem riad
vissza a komoly reformoktól Az ipari
termékekkel kapcsolatos uniós szabályozás meghatározza a vállalkozásokra
vonatkozó fő követelményeket. Ilyen például a CE-jelölés, amely jelzi,
hogy az adott termék megfelel az uniós jogszabályoknak, valamint a CE-jelölés
használatát megelőző kötelező lépések, például a
megfelelőségi nyilatkozat kiállítása. Jóllehet a
vállalkozásokra vonatkozó adminisztratív követelmények elviekben
egyértelműek (CE-jelölés, megfelelőségi nyilatkozat, öntanúsítás vagy
harmadik fél általi megfelelőségértékelés az irányelv vagy rendelet
típusától, a biztonsági szinttől, valamint egyéb kockázatoktól
függően), de a gyakorlatban előfordulnak anomáliák és különbségek az
uniós jogszabályok szövegeiben. Ez részben arra vezethető vissza, hogy
összességében megnőtt a jogszabályok száma, illetve az egyes jogszabályok
egymástól függetlenül változtak, így például az egyes irányelvek eltérő
követelményeket fogalmaztak meg a megfelelőségi nyilatkozattal
kapcsolatban, egyrészt a feltüntetendő információk, másrészt annak
vonatkozásában, hogy a termékhez kell-e mellékelni megfelelőségi
nyilatkozatot vagy elegendő, ha az a mellékelt használati utasításban
szerepel. Ezért sürgősen
szükség volt a vállalkozásokra és a nemzeti hatóságokra vonatkozó
követelményekkel kapcsolatos szabványosításra és a nagyobb egységesség
biztosítására. Az ipari termékekkel kapcsolatos uniós szabályozás terén 2009
óta nagy horderejű reformok történtek, amelyek megszüntették az egyes
uniós harmonizációs jogszabályok közötti szükségtelen ellentmondásokat és
segítettek csökkenteni a vállalkozásokra rótt terheket: ·
2009–2013 között több mint tizenöt
különböző javaslatot[7]
terjesztettek be és/vagy fogadtak el az ipari termékeknek a játékoktól a
kötélpálya-berendezésekig terjedő széles skálájával kapcsolatos irányelvek
átdolgozására vonatkozóan. A legtöbb ilyen új irányelv és rendelet
legkésőbb 2015-ig átültetendő vagy alkalmazandó. ·
Az Európai Parlament és a Tanács 2011-ben elfogadta
az építési termékekről szóló rendeletet[8],
amelyet 2013-tól kell alkalmazni. ·
A Európai Parlament és a Tanács 2012-ben elfogadta
az szabványosításról szóló rendeletet[9],,
amelyet 2013-tól kell alkalmazni. ·
A Bizottság emellett előterjesztett két
horizontális jogalkotási javaslatot a piaci felügyelettel és a fogyasztási
cikkek védelmével kapcsolatos szabályozás vonatkozásában, amelyeket az
Európai Parlament és a Tanács várhatóan 2014-ben elfogad. ·
Az előzetes elemzés azt mutatja, hogy az
érdekeltek elégedettek a gépekkel és játékokkal kapcsolatos
jelenlegi uniós szabályozással, a Bizottság azonban ennek ellenére 2015-ben
értékeli a gépekkel kapcsolatos irányelvet, illetve a tagállamok és az érdekelt
felek véleménye alapján 2014-ben megvizsgálja, szükség van-e a játékok
biztonságával kapcsolatos szabályozás hatékonyabbá tételére. ·
A belső piac egyik pillére a kölcsönös
elismerés elve, amelyet az ipari termékek vonatkozásában a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet[10]
szabályoz. A Tanács 2013. decemberi következtetéseivel[11] összhangban a
Bizottság értékelni fogja a kölcsönös elismerés elvének működését és jelentést
tesz róla a Tanácsnak 2015-ben. 4. Az ipari termékekkel
kapcsolatos uniós szabályozás áttekintése Az ipari
termékekkel kapcsolatos uniós szabályozás napi működésének alapos és
független értékelése során megvizsgálták a vállalkozásokra, a nemzeti hatóságokra
és egyéb érintettekre gyakorolt hatást. A vizsálat azzal az átalános
következtetéssel zárult, hogy a belső piaci jogszabályok meghatározóak
azon uniós célok elérése szempontjából, amelyek a fogyasztók egészségét és
biztonságát, valamint a környezetet magas szinten védő műszaki
harmonizációs intézkedések szükségességével kapcsolatosak. A belső piac
jogi keretrendszere képes a változásokhoz való gyors alkalmazkodásra. Az értékelés és a
nyilvános konzultáció azonban számos problémát vagy fejlesztendő területet
azonosított, és ajánlások megfogalmazásához vezetett. Ezek az érdekeltek
nézeteit és a jogszabályok független értékelését egyesítő ajánlások a
következőek: 4.1. Az uniós harmonizációs
jogszabályok szerkezetének javítása (1)
Az uniós harmonizációs jogszabályok végrehajtási
eszközeként a rendelet preferált az irányelvvel szemben, mert
megszüntetné a nemzeti jogszabályok eltérő időben történő
hatálybalépését, illetve csökkentené az eltérő átültetés, értelmezés és
alkalmazás kockázatát. Ennek a megközelítésnek a megvalósíthatóságát azonban
egyedi értékelés során kellene megerősíteni, figyelembe véve a jobb
szabályozásra irányuló célkitűzéseket és a szubszidiaritás elvét. A
Bizottság egy kedvező eredményekkel záruló elemzést követően például
rendeletjavaslatot terjesztett elő a rádióberendezésekről[12]. (2)
Indokolt az ipari termékekkel kapcsolatos uniós
harmonizációs jogszabályok időszakos felülvizsgálata annak érdekében,
hogy biztosítva legyen a keretszabályozás koherenciája, valamint hogy ne
legyenek jelentős hézagok, következetlenségek és szükségtelen szabályozási
terhek, illetve ne forduljanak elő átfedések sem a szabályozásban, sem az
ipari termékekkel kapcsolatos egyes uniós harmonizációs jogszabályokban. A
felülvizsgálatokat rendszeresen indokolt elvégezni: ezzel a szabályozás
naprakésszé válik, elégséges mértékben juttatja érvényre a benne foglalt
célkitűzéseket, valamint tükrözi az ipari fejlődést és a
termékinnovációt. (3)
Célszerű fontolóra venni egy, a 768/2008/EK
határozaton alapuló horizontális rendelet kidolgozását,
amely valamennyi uniós harmonizációs jogszabályra vonatkozóan közös
fogalommeghatározásokat és egyéb közös elemeket vezetne. Egy ilyen rendelet
tovább növelné az uniós harmonizációs jogszabályok koherenciáját. (4)
Szükség van az uniós harmonizációs
jogszabályoknak való megfelelésről szóló, jogilag nem kötelező
erejű útmutatók rendszeres aktualizálására, így például a termékekre
vonatkozó uniós szabályok végrehajtásáról szóló „kék útmutató”[13]
időszerűsítésére. Ahol lehetséges, az útmutató adjon indokolást az
egyes követelmények vagy szabványok szükségességére vonatkozóan. (5)
A szakmai felhasználásra szánt termékek néhány
területén a használat szakaszában (például telepítés, karbantartás)
alkalmazandó, nemzeti szinten hozott jogszabályok további akadályokat
jelentenek, amelyek nem engedik érvényre jutni a harmonizált jogszabályok
előnyeit. Az ilyen szempontok nem tartoznak az ipari termékekkel
kapcsolatos uniós harmonizációs jogszabályok alkalmazási körébe, de a
jogszabályok kidolgozásának és rendelkezéseinek figyelembe kellene vennie
őket, törekedve az akadályok lehetséges mértékű felszámolására. 4.2. A keretszabályozás
hatékonyságának növelése (6)
A Bizottság szenteljen további figyelmet annak,
hogyan erősíthető a kis- és középvállalkozások, valamint a civil
érdekeltek (például fogyasztói szervezetek és a foglalkozásszerű
felhasználók szervezetei) részvétele az uniós jogalkotási kezdeményezések
előkészítésében és a szabványosítási folyamatokban. Az egyik
lehetőség az lenne, ha a kis- és középvállalkozásokra összpontosító
iparszövetségek hatékonyabb képviselettel rendelkeznének az ipari termékekkel
kapcsolatos uniós harmonizációs jogszabályokat kidolgozó munkacsoportokban,
miközben lehetőség szerint pénzügyi támogatást kapnának a részvételhez. (7)
A nemzeti szabványügyi szervezeteket arra kellene
ösztönözni, hogy a honlapjukon tegyék ingyenesen elérhetővé a
harmonizált szabványok kivonatait. A gyártók, különösen a kis- és
középvállalkozások nem feltétlenül tudják pontosan előre, milyen
szabványokra lesz szükségük. A kivonatok ingyenes elérhetősége révén – a
nem megfelelő szabványok megvásárlásának elkerülésével – idő és
költségek takaríthatók meg. (8)
Meg kellene valósítani az „elektronikus
piacfelügyeletre” történő gyorsabb áttérést, ami azt jelenti, hogy a
gazdasági szereplők, amennyire lehetséges, online teszik elérhetővé a
megfelelőséggel kapcsolatos információkat. A piacfelügyeleti hatóságok
által kért bizalmasabb műszaki dokumentáció és adatok biztonságos
adatátvitellel, elektronikus úton lennének továbbíthatók. Ez elősegítené a
hatékonyabb átláthatóságot, illetve a megfelelőséggel kapcsolatos
információk és adatok kétirányú forgalmát a piacfelügyeleti hatóságok és a
vállalkozások között. (9)
A papír nélküli piacfelügyeletre történő
átállás érdekében a piacfelügyeleti hatóságok (és
adott esetben a vámhatóságok) rendelkezzenek szkennelő készülékkel vagy
okostelefonon használható kódolvasó alkalmazással, amellyel elérhető lenne
a gazdasági szereplő honlapjának megfelelőségi oldala vagy egy önálló
megfelelőségi honlap. Ehhez azonosítani kell az erőforrásokat, és az
ipar, valamint a piacfelügyeleti hatóságok közös befektetésére van szükség. (10)
A vállalkozások rugalmasabban kezelhessék a
nyomonkövethetőségi előírásokat az elektronikus címkézés
szélesebb körű használatának elősegítése érdekében. Ez segítene
eloszlatni a vállalkozások fő aggályait a termékeken és a csomagoláson
feltüntetendő teljes körű elérhetőségi adatokra vonatkozó
jelenlegi nyomonkövethetőségi követelményekkel kapcsolatban. Úgy tartják,
hogy ezek szükségtelenek, illetve károsan befolyásolják a termék esztétikai
megjelenését és az ipari mintát. Az elektronikus címkézés életképes alternatív
megoldást kínál ezeknek az előírásoknak a teljesítésére. (11)
Amikor egy jelenleg nem harmonizált termékcsoport
egy harmonizált termékcsoport részévé válik, mérlegeljék, hogy van-e
lehetőség az új termékcsoportnak az ipari termékekkel kapcsolatban már
létező uniós harmonizációs jogszabályokba történő integrálására
új jogalkotási javaslatok helyett. Erre jó példa a peszticidek terjesztésére
szolgáló mezőgazdasági gépek felvétele a gépekről szóló irányelvbe. 4.3. Az uniós harmonizációs
jogszabályok végrehajtási rendszerének erősítése (12)
A piacfelügyeleti hatóságok és a Bizottság közötti együttműködést
és információcserét elősegítő mechanizmusokat, például a RAPEX-et[14] és az ICSMS-et[15] továbbra is
támogassák. Fontos szerepet játszanak a termékbiztonsági és piacfelügyeleti
csomagon[16]
keresztül folytatott, a piacfelügyelettel kapcsolatos uniós koordinációs és
támogatási tevékenységek, amelyeket a piacfelügyeleti hatóságokkal
együttműködve kellene végezni, törekedve az erőforrások maximális
kihasználására. (13)
A 765/2008/EK rendelettel[17] összhangban, a
szabályozott területen történő egységes megközelítés alkalmazásával tovább
kellene erősíteni az akkreditáció használatát. (14)
Az ipari termékekkel kapcsolatos uniós
harmonizációs jogszabályok végrehajtási rendszerében teljes mértékben
használják ki a különböző struktúrák együttműködését. Nagyobb
együttműködésre van szükség a belső piac általános működési
problémáit megoldó SOLVIT, a belső piaci lehetőségek jobb
kihasználása terén a kis- és középvállalkozásoknak segítséget nyújtó Enterprise
Europe Network (a vállalkozások európai hálózata), valamint a termékekkel
kapcsolatos nem harmonizált jogszabályok terén specializáltabb tudással
rendelkező termékinformációs kapcsolattartó pontok között. Például a
SOLVIT, az Enterprise Europe Network és a termékinformációs kapcsolattartó
pontok egymás között egyeztethetnének eseteket. Annak a lehetőségét is meg
kellene vizsgálni, hogy a belső piaci információs rendszer[18] használatával
összekapcsolják a nemzeti termékinformációs kapcsolattartó pontokat. A
különböző struktúrák munkatársainak jobban fel lehetne hívni a figyelmét a
koordinációs mechanizmusokra és az ipari kapcsolattartó pontokra, amelyek az
ipari termékek belső piacával kapcsolatos kérdésekre specializálódnak. (15)
A kölcsönös elismerési rendelet[19] által felállított termékinformációs
kapcsolattartó pontok szerepét terjesszék ki a harmonizált termékekre, hogy
ezzel a vállalatok első számú kapcsolattartó pontjaként működjenek.
Sok cég nem tudja, kihez forduljon, néhány kisebb cég és mikrovállalkozás pedig
kevés ismerettel rendelkezik a belső piaci szabályozásról, és azt sem
tudják, hogy harmonizált vagy nem harmonizált jogszabály vonatkozik-e a
termékükre. Ez megerősítené a termékinformációs kapcsolattartó pontok
ismertségét, illetve egyértelmű információforrásként szolgálhatna a kis-
és középvállalkozások számára. 4.4. A vállalkozások
adminisztratív terhének csökkentése (16)
Mivel minden terméknek meg kell felelnie a
biztonságra, egészségre és egyéb közérdekű ügyekre vonatkozó jogszabályi
követelményeknek, a kis- és középvállalkozások csak korlátozott mértékben
mentesülhetnek az ipari termékekre vonatkozó uniós harmonizációs
jogszabályok rendelkezései alól. A kkv-tesztet[20]
azonban mindig el kellene végezni, hogy garantálják: az adminisztratív
követelmények nem rónak aránytalanul nagy terhet a kis- és
középvállalkozásokra, és biztosítják a jogszabály célkitűzéseinek
megvalósítását. (17)
Hozzanak létre az ipari termékekkel kapcsolatos uniós
harmonizációs jogszabályok változásaival foglalkozó egyetlen referenciaforrást,
valamint készítsék el a szabványok naprakész változatait, és amikor életbe
lépnek, legyenek elérhetőek a cégek számára. Az ilyen információ időt
és erőforrásokat takarítana meg az iparnak, elsősorban a kis- és
középvállalkozásoknak. A szolgáltatásra feliratkozó vállalkozások e-mailben
naprakész tájékoztatást kaphatnának a közelgő változásokról és azok
időpontjáról. A gazdasági szereplőknek az ipari termékekkel kapcsolatos
érvényes uniós harmonizációs jogszabályokról és az önként alkalmazható
szabványokról való tájékoztatása során a jogszabályalapú megközelítésről a
termékalapú megközelítésre való áttérés azonban műszakilag nagy kihívást
jelentő, erőforrás-igényes feladat lenne. Emellett szükség lenne
hozzá az iparszövetségek és az európai szabványügyi szervezetek szoros
együttműködésére és támogatására; néhányuk már jelentős tevékenységet
folytat ezen a területen. (18)
A vállalkozások továbbra is választhassanak,
hogy egyetlen közös, vagy minden érvényes uniós harmonizációs jogszabály
vonatkozásában külön megfelelőségi nyilatkozatot állítanak-e ki. (19)
Fontos, hogy ne terheljék meg az ipart túl
gyakori jogszabályi változásokkal, mert az elmúlt
évtizedben túl sok változás történt, más változások pedig a közeljövőben
lépnek életbe. A szabályozási tevékenység/intézkedések továbbra is képezzék
nyilvános konzultáció tárgyát, és hatásvizsgálat támassza alá őket. 4.5. A termékekkel kapcsolatos
uniós harmonizációs jogszabályok hatáskörének kiterjesztése (20)
A Bizottság ösztönözze az ipari termékekre
vonatkozó jogszabályok és műszaki szabványok nemzetközi konvergenciáját, mert az segíthetne csökkenteni a szabályozásnak való megfelelés
költségeit az ipar számára, s ezáltal nőne az ipari versenyképesség. Az
Európai Unió és az Egyesült Államok közötti tárgyalások tárgyát képező
kereskedelmi és befektetési partnerség (TTIP) fontos lépést jelent a
megfelelő irányba, és fel kellene tárni a kulcsfontosságú európai
exportpiacnak számító más harmadik országok, különösen olyan országok
szabályozóival és szabványügyi testületeivel való további együttműködés
lehetőségét, amelyek gyakran az európai vagy a nemzetközi ISO és IEC
szabványokra alapozzák a szabványaikat. 5. Jövőkép A szabályozási
akadályok megszüntetése egyre fontosabb szerepet kap, ahogy egyre gyorsabb
ütemben történnek a technológiai változások, illetve egyre integráltabbá válik
a világ és a globális ellátási lánc. Ennek ismeretében, szem előtt tartva
az adminisztratív terhek minimalizálásának sürgető szükségességét,
különösen a kis- és középvállalkozások számára, az alábbi területekre kellene
összpontosítani. 5.1. A termékek jól
működő belső piaca erős érvényesítési mechanizmusokat
igényel Az érvényesítési
mechanizmusok megerősítése szempontjából kulcsfontosságú a piacfelügyelet
fokozása és annak biztosítása, hogy a tagállamok befektessenek a szükséges
emberi és anyagi erőforrásokba a piacfelügyelet terén. A kihívás
kettős. Egyrészt a hatóságoknak biztosítaniuk kell a jogszabályok
betartását a fontos közérdekű ügyek, például az egészség és a biztonság
védelme, a környezetvédelem, valamint a fogyasztóvédelem érdekében, másrészt az
érvényesítési mechanizmusok segítenek megszüntetni a tisztességtelen versenyt,
és egyenlő esélyeket teremtenek a gazdasági szereplők számára. Az
érvényesítő hatóságok közötti belső piaci koordináció és
együttműködés szintén fontos. Szinte valamennyi
üzleti szervezet örömmel fogadta a Bizottság új piacfelügyeleti csomagját, de
sajnálta, hogy nem egységesen alkalmazták a harmonizált szabályok nem koherens
alkalmazása esetén kirótt szankciókat. Ezek a szankciók nem a piacfelügyelet
részei, sokkal inkább annak következményei. Néhány érdekelt szerint a gazdasági
szankciók felosztott, szétszórt rendszere miatt nem tartják be az európai
jogszabályokat, és mindig arra a területre tolódik a hangsúly, ahol az adott
időben a legenyhébbek a szankciók. Ez a helyzet elkerülhető lenne, ha
megreformálnák vagy legalább olyan módon harmonizálnák az egyes tagállamok
által kiszabott gazdasági büntetéseket, amellyel kiküszöbölnék a nagy
eltéréseket és az Unió egész területén hasonlóan kezelnék a termékekre
vonatkozó jogszabályok valamennyi megsértését. A Bizottság
ezért jogalkotási javaslat kidolgozását mérlegeli arra vonatkozóan, hogy hogyan
reformálják meg és harmonizálják az uniós harmonizációs jogszabályoknak való
nem megfelelés esetében az adminisztratív vagy ipari természetű gazdasági
szankciókat, és hogyan biztosítsanak egyenlő bánásmódot valamennyi
vállalkozás számára az ipari termékek teljes belső piacán. Hozzáadott
értéket fog képviselni az érvényesítő hatóságok platformja, amely
elősegíti a munkájukat és a kölcsönös együttműködést. 5.2. A termékekre vonatkozó
horizontális jogi szabályozás Sok érdekelt
kevesebb ágazati szabály és az ipari termékek ágazataiban hozott több
horizontális szabály mellett érvelt, amellyel elkerülhetők lennének az
átfedések és az egymásnak ellentmondó követelmények. Sokuk szorgalmazott egy
jogilag kötelező érvényű átfogó horizontális jogi szabályozást, amely
közös ágazati elemeket határozna meg. Ugyanakkor ellentétes álláspontok is
felmerültek, mert néhány érdekelt előnyben részesíti, hogy minden irányelv
tartalmazzon valamennyi vonatkozó szöveget. Számos illetékes hatóság,
piacfelügyeleti hatóság és iparszövetség előnyben részesítette azt az
elképzelést, hogy alakítsák át rendeletté a 768/2008/EK határozatot, mert egy
ilyen horizontális rendelet csökkentené a jelenlegi jogszabályok mennyiségét,
amelyeket gyakran ismétlődőnek és nem kkv-barátnak tartanak. A
768/2008/EK határozattól eltérően, amely csupán referenciarendelkezéseket
tartalmaz, az átfogó horizontális jogi szabályozás emellett kötelező
érvénnyel bírna és közvetlenül alkalmazandó lenne. Ennek nemzeti
szintű példája az a horizontális nemzeti rendelet, amelyet Németországban fogadtak
el a 768/2008/EK határozat alapján. Átfogó szabályozást és keretet kínál, s
ennek alapján szerveződik a termékekkel kapcsolatos európai szabályozásból
fakadó nemzeti szintű ágazati szabályozás. Az uniós
harmonizációs jogszabályoknak való nem megfelelés esetében az adminisztratív
vagy ipar természetű gazdasági szankciók megreformálására és
harmonizálására vonatkozó javaslat emellett tegyen új lépést az ipari termékek
forgalmazására – többek között karbantartására és az értékesítés utáni szolgáltatásokra
– vonatkozó, jelenlegi közös jogi keret modernizálása és egyszerűsítése
felé. 5.3. Innováció és digitális
jövő A digitális
társadalom egyre növekvő ütemben fejlődik. Példaként említhető a
jövő robotikája és az olyan új gyártási technológiák, mint az additívgyártás,
más néven 3D nyomtatás, amely a jelenlegi termelés jelentős részét helyi,
és talán jobban fenntartható dimenzióba helyezhetné vissza. A 3D nyomtatás
egyenlő versenyfeltételeket teremthet a kis- és középvállalkozások,
valamint a nagyipar számára, mert csökkenti a fejlesztési költségeket, és
lehetővé teszi a cégek számára, hogy házon belül fejlesszenek
prototípusokat és kezdeti terveket, így nem kellene ezeket a – rendkívül
költséges – feladatokat kiszervezni. Ugyanakkor tovább folytatódik a mobil
eszközök forradalma, amely az új intelligens, viselhető eszközök (mint
például az intelligens karórák, szemüvegek és ruházat) kifejlesztésével új
irányt vesz. Összefoglalava, a
világ gyorsan a „dolgok internete” irányába tart, ahol minden tárgyat apró azonosító
eszközzel fognak ellátni. Ha a napi életben használt valamennyi tárgy
rádiófrekvenciás címkével lenne ellátva, akkor a számítógépek azonosíthatnák és
leltárba vehetnék őket. Szoftverek kezelnek majd mindent, ami a termékek
nyomonkövetéséhez és megszámlálásához szükséges, és nagymértékben csökken a
hulladékmennyiség, a veszteség és a költségek. A felhasználók tájékoztatást
kapnak majd arról, mikor kell kicserélni, javítani vagy visszahívni termékeket,
és arról, vajon frissek-e vagy már lejártak. Az uniós
harmonizációs jogszabályok többségének elfogadásakor azonban még alig álltak
rendelkezésre elektronikus eszközök, és a szabályoknak való megfelelés továbbra
is papírmunkát jelent a vállalkozások és a piacfelügyeleti hatóságok számára. A versenyképesség
megőrzése érdekében az ipari termékek európai piacának olyan
keretszabályozásra van szüksége, amely lehetővé teszi az innovációt és nem
akadályozza szükségtelenül az új technológiák időben történő
átvételét és az innovációk piaci bevezetését. Az európai jogszabályoknak és
szabványoknak lehetővé kell tenniük, hogy az új termékek és technológiák
gyorsan elérhetőek legyenek a piacon, hogy Európa kihasználhassa az
elsőbbségből fakadó előnyöket a globális piacon. Ezzel egyidejűleg
az új technológiák következtében egyre gyakrabban lehet új kihívásokra
számítani, például fennáll annak a veszélye, hogy a 3D nyomtatás veszélyes áruk
szabályozatlan előállítását eredményezi, vagy hogy az egyre elterjedtebb
intelligens eszközöket beépített titkos audiovizuális felvevőberendezésekkel
látják el. A Bizottság
figyelembe fogja venni az innovációt és a technológiai fejlődést a
termékek belső piacával kapcsolatos új javaslatok kidolgozásakor. Emellett
kezdeményezést fog indítani az elektronikus megfelelés érdekében, amely értelmében
az uniós harmonizációs jogszabályoknak való megfelelés elektronikus úton,
számos nyelven bizonyítható, például elektronikus címkézéssel, digitális
piacfelügyelettel és elektronikus megfelelőségi nyilatkozattal az Unió
valamennyi hivatalos nyelvén. 5.4. A termékek és a hozzájuk
kapcsolódó szolgáltatások (telepítés, karbantartás stb.) közötti különbségek
elmosódása A gyártó cégek
egyre inkább szolgáltatásokat is kínálnak a hagyományos termékeik mellé,
illetve egyre összetettebb a gyártás és a szolgáltatások közötti interakció. A
szolgáltatásokat és a gyártott termékeket köztes inputként használják nagyszámú
végtermék és szolgáltatás előállítása érdekében. A gyártás
szolgáltatástartalma az Európai Unióban és világszerte egyaránt növekszik. 2011-ben
a szolgáltatásokból származott a feldolgozóipari össztermelés hozzáadott
értékének több mint egyharmada. Noha a termékeket
szolgáltatások előállításához is felhasználják, a szolgáltatások termelési
tartalma körülbelül háromszor kisebb, mint a termelés szolgáltatástartalma, és
sokkal kisebb mértékben növekszik. A szolgáltatások átlagos termelési tartalma
az Európai Unióban mintegy 10%. A termékek gyártása
és a szolgáltatások nagymértékben kiegészítik egymást[21]. Az olyan
szolgáltatások, mint a karbantartás és a képzés az összetett termékek fontos
részét képezik. Más szolgáltatások, például a közlekedés, lényegesek a gyártási
folyamat befejezéséhez, de továbbra is bizonyos piaci korlátozások alá esnek.
Ugyanakkor a specializált szolgáltatások, például a pénzközvetítői
szolgáltatás, a kommunikáció, a biztosítás és a specializált tudásigényes
üzleti szolgáltatások jelentősége fontos szerepet játszik a kifinomult
termékek gyártásában. Ez a folyamat is megmagyarázza, miért járulnak hozzá a
szolgáltatások egyre növekvő mértékben egy gazdaság össztermeléséhez[22]. A termékek és
szolgáltatások egymást kiegészítő jellege egyre fontosabb szerepet játszik
a gazdaságban. A Bizottság meg fogja vizsgálni, hogyan javítható a termékek és
szolgáltatások kapcsolata a belső piacon. 5.5. Több rendelet, kevesebb
irányelv… A termékekkel
kapcsolatos jogszabályi harmonizáció kedvelt eszközei eddig az irányelvek
voltak, amelyek létrehozták az ipari termékek belső piacát. Napjainkban
azonban a nagyfokú piaci integrációra való tekintettel új kihívásokkal kell
szembenézni, és a politikák célkitűzései még ambiciózusabbak lettek. Az egyre
összetettebbé váló világban nagyon fontos a termékekre vonatkozó szabályokkal
kapcsolatos információkhoz való hozzáférés. A megfelelő információ
megszerzésével kapcsolatos költségek jelentősek lehetnek, ami a határokon
átnyúló kereskedelemre is igaz. Az információkhoz való hozzáférés továbbra is
problémát jelenthet a termékek olyan belső piacán, ahol az irányelvek
kötelező érvényűek az elérendő eredmények szempontjából, de a
tagállamokra bízzák a formák és a módszerek kiválasztását. Ennek a
rugalmasságnak az eredményeképpen az egyes tagállamokban eltérő lehet az
uniós rendelkezések átültetése és végrehajtása, ami veszélyezteti a termékek
átfogó keretszabályozásának koherenciáját. Ennek kockázata különösen ott magas,
ahol az elképzelések bizonytalanok vagy a rendelkezések pontatlanok, ami
gyakran előfordul a 28 vagy több ország érdekeinek összeegyeztetésekor. Az
információhiány, illetve a szabályozási eltérések igen jelentős
kereskedelmi akadályt jelenthetnek az Európai Unióban, ami természetesen
főleg a kis- és középvállalkozások esetében igaz. Nem könnyíti meg a
helyzetet, ha a vállalkozásoknak sok kormányzati hatósággal kell kommunikálniuk
több különböző nyelven. Az
irányelvekről a rendeletekre való áttérés kisebb adminisztratív terhet és
nagyobb bizonyosságot jelent a vállalkozások számára. A Bizottság ezért eseti
elbírálás alapján a vállalkozásokat és hatóságokat érintő uniós jog
fő forrásaiként előnyben fogja részesíteni a rendeleteket a
túlszabályozás megszüntetése és a jogsértési esetek számának minimalizálása
érdekében. 5.6. …és a termékekre vonatkozó
szabályok vállalkozásbarát megközelítése Nagyobb segítséget
kellene nyújtani a vállalkozásoknak, hogy megfeleljenek az ipari termékekre
vonatkozó uniós jognak. Fontos a szabályozás költségei és célkitűzései
közötti helyes egyensúly fenntartása. A vállalkozások jelenleg számos
jogalkotási aktussal szembesülnek, amelyek ugyanazokra a termékekre/gyártókra
vonatkoznak, és sok aktus közötti néha nem egyértelmű a határ. A
belső piacot érintő szabályozás több száz irányelvet jelent, amelyek
eltérő hatásköröket, eljárásokat, megközelítéseket stb. tartalmazhatnak,
és további átültetési intézkedéseket igényelnek. A termékekkel
kapcsolatos szabályok egyszerűsítése és egyértelművé tétele ezért
elsőbbséget élvez a bizottsági munka során. A termékek belső piacának
nagyobb mértékű szabályozási integrációjára van szükség. Az a szabályozási
megközelítés, amelynek során a termékek számos, hasonló vagy eltérő
közérdeket képviselő irányelv hatálya alá tartoznak, amelyeket a
tagállamok eltérő módon ültetnek át, ideális esetben kikerülhető
lenne a jogalkotási „egyablakos ügyintézés” bevezetésével a termékek adott csoportjának
gyártói számára. Egy ilyen megközelítés azt jelentené, hogy az adott
termékcsoportra vonatkozó számos követelmény egységes és koherens jogi
megközelítés alá tartozna. A jelentős szabályozási egyszerűsítések
közép- és hosszú távú célkitűzések lennének. Alapos hatásvizsgálat
előzné meg őket, és egybeesnének a jogszabályok időszakos
felülvizsgálatával. A Bizottság ezért tudomásul veszi az európai jogszabályi
változások gyakoriságának halmozódó hatásait, valamint az iparnak azt a
kifejezett kérését, miszerint a termékekkel kapcsolatos harmonizált
jogszabályok gyakori gyökeres átdolgozása helyett legyenek olyan
időszakok, amelyeket a szabályozás stabilitása és fokozatos változtatások
jellemeznek. A vállalkozásbarát
szabályok mellett az is fontos, hogy a szabványok hatására ne töredezzen szét a
piac. A Bizottság csak korlátozottan tud beavatkozni a szabványosítási
folyamatba, ezért arra ösztönzik a tagállamok hatóságait, hogy aktívan vegyenek
részt a szabványok kidolgozásában, hogy elkerüljék az olyan eseteket, amikor
csak a folyamat végén merülnek fel ellenvetések a szabványokkal kapcsolatban. Az ágazati
jogszabályok időszakos felülvizsgálata során a Bizottság mérlegelni fogja,
hogy van-e lehetőség összevonni őket az ugyanazokra a
termékkategóriákra vonatkozó más jogszabályokkal. 5.7. A globális piac Ahogy a világ még
inkább több pólusúvá válik és saját szabályozási környezettel rendelkező
új gazdaságfejlesztési és kereskedelmi központok jönnek létre a gyorsan
előretörő fejlődő országokban, még fontosabb lesz a
szabályozási akadályok megszüntetése. Az Európai Unió
korábban nyugodt és biztos lehetett a szabályozási modellje vonzereje
felől, mert az uniós szabályozásnak való megfelelés azt jelentette, hogy a
kereskedelmi partnerek hozzáfértek a világ legnagyobb áruimportőrének
területéhez. A belső piac nagysága alapján az EU határozta meg a
szabványokat a nemzetközi színtéren. Ugyanakkor a versenyképesség
megőrzése és annak biztosítása érdekében, hogy az uniós vállalkozások a
legjobb lehetőségekkel rendelkezzenek, az Uniónak fel kell ismernie, hogy
ez a helyzet változik, és alkalmazkodnia kell az új valósághoz. Az uniós
vállalkozások nemzetközi versenyképességének fontosabb szerepet kell kapnia a
jelenlegi uniós szabályozás értékelésében és az új kezdeményezési
lehetőségek megvitatásában. Az Európai Unió
eltérő megközelítést alkalmaz a kereskedelmi partnereivel szemben.
Egyrészt azt szeretné elérni, hogy az Unióhoz csatlakozni kívánó országok és
egyéb szomszédos partnerek teljes mértékben igazodjanak az uniós szabályozási
modellhez, másrészt szabályozási konvergenciára törekszik a távolabbi partnerek
megközelítése során, amely ugyanakkor nem lehet ilyen ambiciózus. A gazdasági
szereplők szempontjából a szabályozási konvergencia jelentős
előnyökkel jár a kölcsönös elismerési megállapodásokkal szemben, különösen
a jogbiztonság terén. Az egyre inkább
alacsony vámok által jellemzett globális környezetben a szabályozási vagy
„határok mögötti” akadályok felelősek az ipar viszonylag magasabb
adminisztratív és jelentős megfelelőségi költségeiért. Az Európai
Uniónak fokoznia kellene a kulcsfontosságú harmadik országokkal folytatott
stratégiai párbeszédeit a kölcsönös bizalom kiépítése és a szabályozási
fejlemények kiszámíthatóságának növelése érdekében. Ez fontos szerepet játszik
abban, hogy az ipar előre tudjon tervezni. Az Unió már
szabadkereskedelmi megállapodásokról szóló tárgyalásokat folytat fontos
iparosodott országokkal. Ezek a tárgyalások lehetőséget teremtenek arra,
hogy részben lebontsák a kulcsfontosságú kereskedelmi partnerek közötti
szabályozási akadályokat, miközben biztosítják a közérdekek magas szintű
védelmét. Hozzájárulnak a termékekkel kapcsolatos közös, globális szabályok
szélesebb körű átgondolásához. Az EU számára ez nagyobb hozzáférést jelent
a kulcsfontosságú fejlődő piacokhoz, ahol jelentős a gazdasági
növekedés és a kereslet. Egy transzatlanti
kereskedelmi megállapodás, amely megszünteti a termékek és szolgáltatások
hagyományos kereskedelmi akadályait, jelentős lépés lenne egy ilyen
globális szabályozás irányába. A gazdaság egészében csökkenthetné a vállalatok
számára a szabályozásnak való megfelelés költségeit. Az új technológiákkal
kapcsolatos közös transzatlanti rendeletek elfogadásával milliókat lehetne
megtakarítani, és ezek segítségével nyílt globális szabványokat és rendeleteket
lehetne meghatározni a jövőbeli ipar számára. Az Unió
továbbra is támogassa az ipari termékekkel kapcsolatos jogszabályok és
műszaki szabványok nemzetközi konvergenciáját, és közben biztosítsa a
közérdekek magas szintű védelmét. A Bizottság biztosítsa, hogy vegyék
jobban figyelembe az uniós szabályozásnak az uniós vállalkozások nemzetközi
versenyképességére gyakorolt hatását. 6. Következtetés A fejlődés és
a fejlett integráció ellenére a termékek belső piacának tovább kell
fejlődnie, hogy lépést tartson a 21. század technológiai és társadalmi
kihívásainak ütemével. Ezt azonban össze kell egyeztetni az iparági érdekeltek
kérésével, amely szerint szabályozási stabilitással jellemzett időszakokra
van szükség, amikor nem változnak jelentős mértékben a szabályok. A
Bizottság ezért rövid távon a jogszabályok konszolidációjára és az
érvényesítési mechanizmusok megerősítésére fog összpontosítani az ipar
további megterhelése nélkül. Ki fog dolgozni egy javaslatot, amely a gazdasági
szankciókkal kapcsolatos harmonizált megközelítésből és az ipari termékek
forgalomba hozatalának a 768/2008/EK határozaton alapuló közös
keretrendszeréből áll. [1] COM (2012) 582 final, Erősebb európai ipart a
növekedés és a gazdasági fellendülés érdekében – Az iparpolitikáról szóló
közlemény frissítése. [2] A 98/34/EK irányelv meghatároz egy eljárást, amely
szerint a tagállamok kötelesek értesíteni a Bizottságot és a többi tagállamot a
termékekkel és hamarosan az információs társadalom szolgáltatásaival
kapcsolatos valamennyi műszaki rendelettervezetről, mielőtt azok
a nemzeti jog részévé válnának. [3] Az „ipari termék” fogalma nem ellentétes a „fogyasztási
cikk” fogalmával. Az előbbi definíciója a gyártási folyamaton alapul, az
utóbbié pedig a végfelhasználáson, ezért sok ipari termék egyben fogyasztási
cikk is, habár nem mindegyik (néhányat csak foglalkozásszerű felhasználók
használnak). [4] Az uniós harmonizációs jogszabályok tájékoztató
jellegű listája az alábbi weboldalon érhető el: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/documents/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm#h2-2
[5] HL L 157., 2006.6.9., 24. o. [6] COM(2013)561 final [7] A pirotechnikai termékekről szóló 2013/29/EU
irányelvet már elfogadták, és a jogalkotó a kedvtelési célú vízi
járművekről szóló irányelvvel kapcsolatban is megállapodásra jutott.
A rádióberendezésekre, az elektromágneses összeférhetőségre, az alacsony
feszültséggel működő termékekre, a felvonókra, a robbanásveszélyes
légkörben (ATEX) használt berendezésekre, az ipari robbanóanyagokra, a
mérőeszközökre, a nem automatikus mérőeszközökre, az egyszerű
nyomástartó edényekre, a nyomástartó berendezésekre, az egyéni
védőfelszerelésekre, a kötélpályákra és a gázberendezésekre vonatkozó
javaslatokról még nem született határozat. [8] HL L 88., 2011.4.4., 5. o. [9] HL L 316., 2012.11.14., 12. o. [10] Az egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely
másik tagállamban jogszerűen forgalmazott termékekre történő
alkalmazására vonatkozó eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat
hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. július 9-i 764/2008/EK európai
parlamenti és tanácsi rendelet. [11] A Tanács következtetései az egységes piac politikájára
vonatkozóan (16443/13). [12] COM(2012)584 final [13] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/documents/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm#h2-3 [14] Nem élelmiszer jellegű veszélyes termékek riasztási
rendszere. A RAPEX-ről további információk az alábbi weboldalon
olvashatók: http://ec.europa.eu/consumers/safety/rapex/index_en.htm [15] Piacfelügyeleti információs kommunikációs rendszer. Az
ICSMS-ről további információk az alábbi weboldalon olvashatók: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/icsms/index_en.htm [16] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/market-surveillance/index_en.htm#h2-1 [17] L 218., 2008.8.13., 30. o. [18] További információk a belső piaci információs
rendszerről: http://ec.europa.eu/imi-net [19] HL L 218., 2008.8.13., 21. o. [20] Egy jogalkotási javaslat kis- és középvállalkozásokra
gyakorolt hatásainak elemzése. További információk az alábbi weboldalon
olvashatók: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/sme-test/ [21] Az egységes piaci intézkedéscsomag felé című
bizottsági közleményben (COM (2010) 608) javasolt, üzleti szolgáltatásokkal
foglalkozó magas szintű munkacsoport megvitatja a termékek és
szolgáltatások egymást kiegészítő jellegét. Végleges
jelentésük 2014 tavaszán várható. [22] A 2013. évi európai versenyképességi jelentés.