Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA az euró Lettország általi, 2014. január 1-jén történő bevezetéséről /* COM/2013/0345 final - 2013/0190 (NLE) */
INDOKOLÁS 1. CONTEXT OF THE PROPOSAL A Tanács 1998. május 3-i határozata szerint
Belgium, Németország, Írország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország,
Luxemburg, Hollandia, Ausztria, Portugália és Finnország teljesítette az euró
1999. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. Dánia és az Egyesült
Királyság élt kívülmaradási jogával, ezért a Tanács értékelésüket nem végezte
el. Görögország és Svédország esetében a Tanács eltérést alkalmazott. A Tanács
2000. június 19-i határozata szerint Görögország teljesítette a szükséges
feltételeket ahhoz, hogy 2001. január 1-jén bevezesse az eurót. Az Európai
Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott országok (a Cseh Köztársaság,
Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia
és Szlovákia) a vonatkozó csatlakozási okmány 4. cikkével összhangban
eltéréssel rendelkező tagállamokká váltak. A Tanács 2006. július 11-i
határozata szerint Szlovénia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy
2007. január 1-jén bevezesse az eurót. Az Európai Unióhoz 2007. január 1-jén
csatlakozott Bulgária és Románia a vonatkozó csatlakozási okmány 5. cikkével
összhangban eltéréssel rendelkező tagállammá vált. A Tanács 2007. július 10-i
határozata szerint Ciprus és Málta teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz,
hogy 2008. január 1-jén bevezesse az eurót. A Tanács 2008. július 8-i
határozata szerint Szlovákia teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy
2009. január 1-jén bevezesse az eurót. A Tanács 2010. július 13-i határozata
szerint Észtország teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2011.
január 1-jén bevezesse az eurót. Horvátország 2013. július 1-jén csatlakozik az
Európai Unióhoz és a csatlakozási okmány 5. cikkével összhangban eltéréssel
rendelkező tagállammá válik. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a
továbbiakban: a Szerződés) 140. cikkének (1) bekezdése szerint a Bizottság és
az Európai Központi Bank legalább kétévente egyszer, illetve valamely
eltéréssel rendelkező tagállam kérelmére jelentést tesz a Tanácsnak az
eltéréssel rendelkező tagállamok által a gazdasági és monetáris unió
megvalósítására vonatkozó kötelezettségeik teljesítésében megtett
előrehaladásról. A saját és az EKB jelentése alapján és a Szerződés 140.
cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban a Bizottság
javaslatot terjeszthet elő a Tanácsnak egy olyan tanácsi határozatra
vonatkozóan, amellyel a szükséges feltételeket teljesítő tagállamok esetében
megszüntetik az eltérést. A Bizottság és az EKB előző szokásos
konvergenciajelentéseit 2012 májusában fogadták el. Lettország 2013. március
5-én a konvergencia újabb értékelése iránti kérelmet nyújtott be azzal a
céllal, hogy az eltérés hatályon kívül helyezése esetén 2014. január 1-jén
bevezesse az eurót. E kérelem nyomán a Bizottság és az EKB elkészítette
Lettország konvergenciajelentéseit. A Lettországra vonatkozó 2013. évi bizottsági
konvergenciajelentést a biztosi testület 2013. június 5-én fogadta el. Az EKB
június 3-án fogadta el jelentését. A jelentésekben többek között azt
vizsgálják, hogy Lettország nemzeti jogszabályai, ezen belül a nemzeti központi
bank alapokmánya, összeegyeztethetők-e a Szerződés 130. és 131. cikkével és a
KBER és az EKB alapokmányával. A jelentésekben továbbá vizsgálják a
fenntartható konvergencia magas fokának elérését, hivatkozva a
konvergenciakritériumok teljesítésére és figyelembe véve számos más, a
Szerződés 140. cikke (1) bekezdésének utolsó albekezdésében előírt tényezőt. Konvergenciajelentésében a Bizottság
megállapítja, hogy Lettország teljesíti az euró bevezetésének feltételeit. A saját és az EKB jelentése alapján a
Bizottság elfogadta a csatolt tanácsi határozatjavaslatot, amely Lettország
esetében 2014. január 1-jei hatállyal megszünteti az eltérést. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI ÉS A HATÁSVIZSGÁLAT A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság, valamint az
ECOFIN/eurócsoport keretein belül különböző témákhoz kapcsolódóan rendszeresen
sor kerül megbeszélésekre a tagállamokkal az előttük álló gazdaságpolitikai
kihívásokról. Ezek a megbeszélések kiterjednek az olyan kérdések (többek között
az árfolyam-politikák) nem hivatalos megvitatására, amelyek kifejezetten az
euróövezetbe való lehetséges belépésre történő felkészülésre vonatkoznak. A
szakemberekkel és más érdekelt csoportokkal folytatott párbeszédre konferenciák
és szemináriumok keretein belül, valamint eseti alapon kerül sor. Az euróövezet és a tagállamok gazdasági
fejlődésének értékelése a gazdaságpolitikai koordináció és felügyelet különböző
eljárásainak keretén belül (különösen a Szerződés 121. cikke alapján), valamint
az országspecifikus és a teljes övezetre vonatkozó fejlemények rendszeres bizottsági
nyomon követésével és elemzésével összefüggésben történik (beleértve az
előrejelzéseket, rendszeres kiadványsorozatokat, a Gazdasági és Pénzügyi
Bizottság, valamint az ECOFIN/eurócsoport számára nyújtott információkat). Az
arányosság elvével, valamint a múltban követett gyakorlattal összhangban a
Bizottság nem tesz javaslatot hivatalos hatásvizsgálat elkészítésére. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Jogalap E javaslat jogalapjául a Szerződés 140.
cikkének (2) bekezdése szolgál, amely megállapítja az euró bevezetéséről és az
érintett tagállamokra vonatkozó eltérések megszüntetéséről szóló tanácsi
határozathoz kapcsolódó eljárást. A Tanács a Bizottság javaslata alapján, az
Európai Parlamenttel folytatott konzultációt és az Európai Tanácsban folytatott
vitát, valamint azon tagállamait képviselő tagjai minősített többséggel
elfogadott ajánlásának kézhezvételét követően határoz, amelyeknek pénzneme az
euró. 3.2. Szubszidiaritás és arányosság A javaslat az Unió kizárólagos hatáskörébe
tartozik, ezért a szubszidiaritás elve nem alkalmazható. Ez a kezdeményezés nem lépi túl a
célkitűzésének eléréséhez szükséges mértéket, ezért megfelel az arányosság
elvének. 3.3. A jogi eszköz megválasztása A Szerződés 140. cikkének (2) bekezdése
alapján az egyetlen megfelelő jogi eszköz a határozat. 4. KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést
érintő vonzatai. 2013/0190 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA az euró Lettország általi, 2014. január 1-jén
történő bevezetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló
szerződésre és különösen annak 140. cikke (2) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Bizottság jelentésére[1], tekintettel az Európai Központi Bank
jelentésére[2], tekintettel az Európai Parlament véleményére, tekintettel az Európai Tanácsban folytatott
vitára, tekintettel a Tanács azon tagállamait
képviselő tagjai minősített többséggel elfogadott ajánlására, amelyeknek
pénzneme az euró, mivel: (1) 1999. január 1-jén életbe lépett
a gazdasági és monetáris unió harmadik szakasza. Az állam-, illetve kormányfői
összetételben ülésező Tanács 1998. május 3-i brüsszeli határozata[3] szerint Belgium, Németország,
Írország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Luxemburg, Hollandia,
Ausztria, Portugália és Finnország teljesítette az euró 1999. január 1-jei
bevezetéséhez szükséges feltételeket. (2) A Tanács 2000/427/EK
határozata[4]
szerint Görögország teljesítette az euró 2001. január 1-jei bevezetéséhez
szükséges feltételeket. A Tanács 2006/495/EK határozata[5] szerint Szlovénia teljesítette
az euró 2007. január 1-jei bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács
2007/503/EK határozata[6]
és 2007/504/EK határozata[7]
szerint Ciprus és Málta teljesítette a szükséges feltételeket ahhoz, hogy 2008.
január 1-jén bevezesse az eurót. A Tanács 2008/608/EK határozata[8] szerint Szlovákia teljesítette
az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket. A Tanács 2010/416/EU határozata[9] szerint Észtország teljesítette
az euró bevezetéséhez szükséges feltételeket. (3) Az Európai Közösséget létrehozó
szerződéshez (a továbbiakban: EK-Szerződés) csatolt, egyes Nagy Britannia és
Észak-Írország Egyesült Királyságára vonatkozó rendelkezésekről szóló
jegyzőkönyv (1) bekezdésének megfelelően az Egyesült Királyság bejelentette a
Tanácsnak, hogy 1999. január 1-jén nem kíván a gazdasági és monetáris unió
harmadik szakaszába lépni. Ezen a bejelentésen nem változtattak. Az
EK-Szerződéshez csatolt, egyes Dániára vonatkozó rendelkezésekről szóló
jegyzőkönyv (1) bekezdésének és az állam-, illetve kormányfők 1992. decemberi
edinburgh-i határozatának megfelelően Dánia bejelentette a Tanácsnak, hogy nem
vesz részt a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában. Dánia nem kérte,
hogy indítsák meg az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban:
a Szerződés) 140. cikkének (2) bekezdésében említett eljárást. (4) Svédországra a 98/317/EK
határozat alapján a Szerződés 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott
eltérés vonatkozik. A 2003. évi csatlakozási okmány[10] 4. cikkének megfelelően a Cseh
Köztársaságra, Lettországra, Litvániára, Magyarországra és Lengyelországra a
Szerződés 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eltérés vonatkozik. A
2005. évi csatlakozási okmány[11]
5. cikkének megfelelően Bulgáriára és Romániára a Szerződés 139. cikkének (1)
bekezdésében meghatározott eltérés vonatkozik. A csatlakozási okmány[12] 5. cikkének megfelelően
Horvátországra a Szerződés 139. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eltérés
vonatkozik. (5) 1998. július 1-jén létrejött
az Európai Központi Bank (EKB). Az Európai Monetáris Rendszert egy
árfolyam-mechanizmus váltotta fel, amelynek bevezetését a gazdasági és
monetáris unió harmadik szakaszában az árfolyam-mechanizmus bevezetéséről
szóló, 1997. június 16-i európai tanácsi állásfoglalás állapította meg[13]. A gazdasági és monetáris unió
harmadik szakaszában bevezetésre kerülő árfolyam-mechanizmus (ERM II)
eljárásait az EKB és az euróövezeten kívüli tagállamok nemzeti központi bankjai
között létrejött, a gazdasági és monetáris unió harmadik szakaszában az
árfolyam-mechanizmus működési eljárásainak meghatározásáról szóló 2006. március
16-i megállapodás határozta meg[14]. (6) A Szerződés 140. cikkének (2)
bekezdése megállapítja az érintett tagállamokra vonatkozó eltérések
megszüntetésének eljárásait. A Bizottság és az EKB legalább kétévente egyszer,
illetve valamely eltéréssel rendelkező tagállam kérelmére jelentést tesz a
Tanácsnak a Szerződés 140. cikkének (1) bekezdésében meghatározott eljárásnak
megfelelően. Lettország 2013. március 5-én a konvergencia értékelése iránti
hivatalos kérelmet nyújtott be. (7) A tagállamok nemzeti
jogszabályait, ezen belül a nemzeti központi bankok alapokmányait szükség
esetén úgy kell módosítani, hogy összeegyeztethetők legyenek a Szerződés 130.
és 131. cikkével és a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi
Bank alapokmányával (a továbbiakban: a KBER és az EKB alapokmánya). A Bizottság
és az EKB jelentéseiben részletesen megvizsgálja, hogy Lettország jogszabályai
összeegyeztethetők-e a Szerződés 130. és 131. cikkével, valamint a KBER és az
EKB alapokmányával. (8) A Szerződés 140. cikkében
említett konvergenciakritériumokról szóló 13. jegyzőkönyv 1. cikke szerint a
Szerződés 140. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében említett
árstabilitási kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam fenntartható
árstabilitással és a vizsgálatot megelőző egyéves időszakon keresztül az
árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam
átlagos inflációs rátáját legfeljebb 1,5 százalékponttal meghaladó inflációs
rátával rendelkezett. Az árstabilitási kritérium alkalmazásában az inflációt a
harmonizált fogyasztói árindexekről szóló, 1995. október 23-i 2494/95/EK
tanácsi rendeletben[15]
meghatározott harmonizált fogyasztói árindex (HICP) segítségével határozzák
meg. Az árstabilitási kritérium vizsgálatakor a tagállam inflációját az adott
időszak 12 havi indexének számtani átlaga, valamint a megelőző időszak 12 havi
indexének számtani átlaga közötti százalékos változásként mérik. A Bizottság és
az EKB jelentéseiben használt referenciaérték kiszámításakor a három legjobb árstabilitási
eredményt felmutató tagállam inflációs rátájának egyszerű számtani közepéhez
1,5 százalékpontot adtak hozzá. A 2013 áprilisát megelőző egyéves időszakban az
inflációs referenciaérték 2,7 százalék volt, Svédországgal, Lettországgal és
Írországgal, mint az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató három
tagállammal számolva, amelyek inflációs rátája 0,8 százalék, 1,3 százalék és
1,6 százalék volt. Indokolt a legjobb teljesítményű országok közül kizárni
azokat, amelyeknek az inflációs rátája nem tekinthető érdemi viszonyítási
alapnak a többi tagállam számára. Ilyen, kiugró értékeket felmutató országokat
korábban a 2004. és a 2010. évi konvergenciajelentésben azonosítottak. A
jelenlegi helyzetben indokolt kizárni Görögországot a legjobban teljesítő
országok közül, mivel inflációs rátája és profilja jelentős mértékben eltért az
euróövezet átlagától, főként a komoly kiigazítási igényeket és a görög gazdaság
rendkívüli helyzetét tükrözve, és bevonása jelentősen befolyásolná a
referenciaértéket és így a kritérium méltányosságát[16]. (9) A 13. jegyzőkönyv 2. cikke
szerint a Szerződés 140. cikke (1) bekezdésének második francia bekezdésében
említett állami költségvetési helyzetre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy a
vizsgálat időpontjában a tagállam nem áll a Tanács által a túlzott hiány
fennállásáról a Szerződés 126. cikke (6) bekezdésének értelmében hozott
határozat hatálya alatt. (10) A 13. jegyzőkönyv 3. cikke
szerint a Szerződés 140. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében
említett, az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusában történő
részvételre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot
megelőző legalább két éven keresztül komoly feszültségek nélkül az Európai
Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa (ERM) által előírt normál ingadozási
sávokon belül maradt. Így különösen azt, hogy ugyanezen időszak alatt a
tagállam saját kezdeményezésére nem értékelte le valutájának bilaterális
középárfolyamát az euróval szemben. 1999. január 1-je óta az árfolyam-kritérium
teljesítését az ERM II keretében vizsgálják. A Bizottság és az EKB
jelentéseiben e kritérium teljesítésének vizsgálatakor a 2013. május 16-át
megelőző kétéves időszakot vette alapul. (11) A 13. jegyzőkönyv 4. cikkének
megfelelően a Szerződés 140. cikke (1) bekezdésének negyedik francia
bekezdésében említett kamatokra vonatkozó konvergenciakritérium azt jelenti,
hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző egyéves időszakon keresztül az
árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam
átlagos nominális hosszú távú kamatát legfeljebb két százalékponttal meghaladó
kamattal rendelkezett. A kamatlábakra vonatkozó konvergenciakritériumok
alkalmazásában a tízéves referencia-államkötvények összehasonlítható
kamatlábait használták. A Bizottság és az EKB jelentéseiben a
kamatláb-kritérium teljesülésének vizsgálatakor használt referenciaértéket úgy
számították ki, hogy a három legjobb árstabilitási eredményt felmutató tagállam
nominális hosszú távú kamatlábának egyszerű számtani közepéhez két
százalékpontot adtak hozzá. Ennek alapján a 2013 áprilisát megelőző egyéves
időszak referenciaértéke 5,5 százalék volt. (12) A 13. jegyzőkönyv 5. cikkének
megfelelően a konvergenciakritériumok teljesülésére vonatkozó jelenlegi
vizsgálatban felhasznált adatokat a Bizottság biztosítja. E javaslat
elkészítéséhez a Bizottság biztosította az adatokat. A költségvetési adatokat a
Bizottság azt követően biztosította, hogy a tagállamok 2013. április 1-jéig
jelentést készítettek az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a
túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról
szóló, 1993. november 22-i 3605/93/EK tanácsi rendeletnek[17] megfelelően. (13) A Bizottság az általa és az
EKB által benyújtott, a gazdasági és monetáris unió elérésével kapcsolatos
kötelezettségek teljesítése során elért lettországi előrehaladásról szóló
jelentések alapján az alábbi következtetésekre jutott: (a) Lettország nemzeti jogszabályai, ezen
belül a nemzeti központi bank alapokmánya összeegyeztethető a Szerződés 130. és
131. cikkével, valamint a KBER és az EKB alapokmányával. (b) azzal kapcsolatban, hogy Lettország
teljesítette-e a Szerződés 140. cikke (1) bekezdésének négy francia
bekezdésében említett konvergenciakritériumokat, a következőket kell figyelembe
venni: –
Lettország átlagos inflációs rátája a 2013
áprilisát megelőző egy évben 1,3 százalék volt, ami jóval a referenciaérték
alatt van, és az valószínűleg a következő hónapokban sem haladja meg a
referenciaértéket, –
Lettországban 2012 végére a költségvetési hiány
hitelt érdemlően és tartósan csökkent a GDP 3 %-a alá; a Tanács a
2013/…/EU határozattal[18]
a Bizottság ajánlása alapján hatályon kívül helyezte a Lettországban fennálló
túlzott hiányról szóló 2009/591/EK határozatot. –
Lettország 2005. május 2. óta az ERM II tagja; az
ERM II-be történő belépéskor a hatóságok egyoldalú kötelezettséget vállaltak
arra, hogy a lat árfolyamát a középárfolyamhoz képest ±1 %-os lebegtetési
sávban tartják. A jelen értékelést megelőző két évben a lat árfolyama nem tért
el ±1 %-nál nagyobb mértékben a középárfolyamtól és nem alakult ki
árfolyamfeszültség. –
Lettországban a 2013 áprilisát megelőző egy évben
az átlagos hosszú távú kamatláb 3,8 százalék volt, ami a referenciaérték alatt
van. (c) a jogszabályok összeegyeztethetőségére és
a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az
egyéb tényezőket is tekintetbe véve Lettország teljesíti az euró bevezetésére
vonatkozó szükséges feltételeket, ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk Lettország teljesíti az euró bevezetéséhez
szükséges feltételeket. A 2003. évi csatlakozási okmány 4. cikkében említett,
Lettországra vonatkozó eltérés 2014. január 1-jei hatállyal megszűnik. 2. cikk Ennek a
határozatnak a tagállamok a címzettjei. 3. cikk Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos
Lapjában kell kihirdetni. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a
Tanács részéről az
elnök [1] [2] [3] Az 1998/317/EK határozat (HL L 139., 1998.5.11., 30.
o.). [4] HL L 167., 2000.7.7., 19. o. [5] HL L 195., 2006.7.15., 25. o. [6] HL L 186., 2007.7.18., 29. o. [7] HL L 186., 2007.7.18., 32. o. [8] HL L 195., 2008.7.24., 24. o. [9] HL L 196., 2010.7.28., 24. o. [10] HL L 236., 2003.9.23., 33. o. [11] HL L 157., 2005.6.21., 203. o. [12] HL L 112., 2012.4.24., 21. o. [13] HL C 236., 1997.8.2., 5. o. [14] HL C 73., 2006.3.25., 21. o. A 2007. december 14-i
megállapodással (HL C 319., 2007.12.29., 7. o.) módosított megállapodás. [15] HL L 257., 1995.10.27., 1. o. Az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel
(HL 284., 2003.10.31., 1. o.), valamint az 596/2009/EK európai parlamenti
és tanácsi rendelettel módosított rendelet. [16] 2013 áprilisában Görögország 12 havi átlagos inflációs
rátája 0,4 % volt, az euróövezeté pedig 2,2 %, és az előrejelzések
szerint a kettő közötti különbség a következő hónapokban tovább növekszik. [17] HL L 332., 1993.12.31., 7. o. A legutóbb a 2103/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 337.,
2005.12.22., 1. o.) módosított rendelet. [18]