A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK egy bankunió kiépítését eredményező ütemtervről /* COM/2012/0510 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI
PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK egy bankunió kiépítését eredményező
ütemtervről 1. Bevezetés Az elmúlt négy évben az EU határozott
válaszlépéseket tett a gazdasági és pénzügyi válság kezelésére. Jelentős
fejlesztések történtek a Gazdasági és Monetáris Unión (GMU) belül, jelenleg
pedig egy sarkalatos pénzügyi reformprogram[1] végrehajtása van folyamatban, amely egyrészt
a G20-aknak a válsághelyzet megoldása érdekében tett kötelezettségvállalásait
teljesíti, másrészt a pénzintézetek és pénzpiacok stabilitását,
versenyképességét és ellenálló képességét fokozza. Az uniós szabályozási keret eme reformja
nélkülözhetetlen, de önmagában nem lesz elegendő a Gazdasági és Monetáris Unió
pénzügyi stabilitását jelentősen fenyegető kockázatok tényleges kezeléséhez. Az
euróövezet sajátos kockázataira való tekintettel további lépésekre van szükség,
hiszen itt az együttes monetáris kötelezettségek nyomán szoros gazdasági és
pénzügyi integráció ment végbe, és így jelentősen megnőtt az esélye annak, hogy
egy esetleges bankválság más tagállamokra is kihat. Ki kell törni az egymást
kölcsönösen erősítő bankválságok és államadósság-növekedés ördögi köréből,
amely az adófizetőknek eddig már több mint 4,5 billió euróját emésztette fel
bankmentő akciókra. A felügyeleti hatóságok tevékenységének összehangolása
létfontosságú, de a válság jól mutatja, hogy – különösen a közös pénznem
fényében – önmagában nem elégséges, és a döntéseket is közösen kellene
meghozni. Ugyanilyen fontos, hogy kiküszöböljük az uniós bankpiacok
széttagolódásának egyre növekvő kockázatát, amely egyfelől jelentős mértékben
aláássa a pénzügyi szolgáltatások egységes piacának működését, másfelől
megnehezíti a monetáris politika hatékony érvényre juttatását az euróövezet
reálgazdaságaiban. Mindezekre való
tekintettel a Bizottság bankunió létrehozását szorgalmazta[2] annak érdekében,
hogy a bankszektor szilárdabb alapokra kerüljön és helyreálljon az euróba
vetett bizalom. A bankunió kiépítése részét képezi a gazdasági és költségvetési
integráció elmélyítésére irányuló távlati terveknek is. A bankfelügyeleti
hatáskörök európai szintre utalása e folyamat lényegi eleme, amelyet további
lépéseknek kell követniük, például közös betétbiztosítási rendszer és integrált
bankválság-kezelési rendszer létrehozásának. Az Európai Tanács, a Bizottság, az
eurócsoport és az Európai Központi Bank (EKB) elnökei által készített 2012.
június 26-i jelentés[3]
szintén ezt a szemléletet tartja üdvösnek. A maga részéről az Európai Parlament
ugyanilyen irányú lépéseket ajánlott, többek között a banki ágazatban a
határokon átnyúló válságkezelésről szóló 2010 júliusi jelentésében[4]. Az
euróövezeti tagállamok 2012. június 29-i csúcstalálkozójukon szintén e célt
erősítették meg[5].
Ha a bankfelügyelet és -szanálás az euróövezet
egészében szigorú normák szerint működik, az biztosítékul szolgál majd a
polgároknak és a piacoknak arra nézve, hogy minden egyes bankra a prudenciális
szabályozás ugyanazon magas szintje nyer következetes alkalmazást, illetve ha
egy bank a jövőben nehézségekkel küzd, a közvéleményt biztosítani lehet afelől,
hogy szerkezetátalakításra vagy felszámolásra kerül sor, mégpedig az adófizetők
lehető legkisebb mértékű anyagi terhe mellett. A jövőbeli rendszer így
hozzájárul a tagállamok közötti bizalom kiépítéséhez, amely nélkül nem jöhet
létre a betétesek védelmét és a bajba jutott bankok rendezett szanálását
garantáló egyetlen közös pénzügyi megállapodás sem. Ez a közlemény két jogalkotási javaslatot
kísér: az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére
vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízása révén
kiépítendő egységes felügyeleti mechanizmust érintő, valamint az Európai
Bankhatóságot (EBH) létrehozó rendeletet[6] módosító javaslatot. Elfogadásuk és
végrehajtásuk, ami a folyamat első jelentős lépése, minőségi javulást hoz majd
a pénzügyi stabilitás, különösen pedig az euróövezetbe vetett bizalom terén. Ez
a közlemény bemutatja az egységes bankfelügyeleti mechanizmus hátterét, és
jelzi a bankunió kiépítésével kapcsolatos további munka e javaslatokon
túlmutató irányát. 2. A bankunió és az egységes piac A pénzügyi szolgáltatások egységes piaca olyan
közös szabályokon alapul, amelyek garantálják, hogy a szabad letelepedés és
szolgáltatásnyújtás Szerződés adta jogát gyakorló bankok és egyéb pénzintézetek
az EU bármely pontján egyenértékű szabályok és megfelelő felügyelet mellett
végezzék tevékenységeiket. A bankunió létrehozása nem csorbíthatja az
egységes piac integritását és egységét, amely továbbra is az európai integráció
egyik legnagyobb vívmányának számít. Az egységes piacot érintően valójában már
megkezdődött az a mélyreható szabályozási reform, amelynek végrehajtása (azaz
az „egységes szabályrendszer” kialakítása) egyúttal a bankunió kiépítésének is
az alapja. Az egységes piac és a bankunió tehát egymást
kölcsönösen erősítő folyamatok. A bizottsági javaslatokban megjelölt összes
területen folytatódnia kell az egységes piac megszilárdítására irányuló
munkának. A bankunió szempontjából különösen releváns
három területen viszont fel kell gyorsítani ezt a munkát, a társjogalkotóknak
pedig még 2012 végéig megállapodásra kell jutniuk a kérdéses javaslatokról: –
Szigorúbb prudenciális követelményekre van szükség
a bankokkal szemben. A bankokra vonatkozó tőkekövetelményekkel kapcsolatos
javaslatával (a tőkekövetelményekről szóló 4. irányelv, CRD4)[7] a Bizottság megindította a bankok tőkeellátottságára és likviditására
vonatkozóan az új, globális standardok végrehajtását. Az egységes felügyeleti
mechanizmus létrehozása nem igényli a rendeletjavaslat és az irányelvjavaslat
lényegi módosítását, bár egyes területeken a megváltozott helyzetre való
tekintettel apróbb kiigazításokra lehet szükség. A CRD4-gyel kapcsolatos
tárgyalások utolsó szakaszában a Bizottságnak különös gondja lesz rá, hogy az
elfogadott szövegek technikailag összeegyeztethetőek legyenek az egységes
felügyeleti mechanizmust létrehozó rendeletjavaslattal, és ebben a szellemben
működik majd együtt az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal. Mindenekelőtt arról
kell majd gondoskodniuk, hogy a CRD4-irányelvjavaslat összes rendelkezése mind
tagállami szinten, mind pedig az EKB szintjén alkalmazásra kész legyen. –
A nemzeti betétbiztosítási rendszerek fedezeti
szintje 2010. december 31-i hatállyal betétesenként és intézetenként már
korábban egységesen 100 000 EUR-ra nőtt. 2010 júliusában a Bizottság még
ambiciózusabb javaslatot[8] terjesztett elő: ebben
a betétvédelem harmonizálását és egyszerűsítését, a kifizetések felgyorsítását
és a finanszírozás javítását szorgalmazta, konkrétan a banki hozzájárulásokból
fizetett betétbiztosítási alapok előzetes feltöltésén és a tagállami
betétbiztosítási rendszerek közötti, megadott határértéken belül kötelező
hitelnyújtási eszközön keresztül. –
A bajba jutott bankok helyreállításának és
szanálásának eszközeiről a Bizottság által 2012. június 6-án
elfogadott javaslat[9] képezi az európai
bankszektor megerősítésére és az esetleges jövőbeli pénzügyi válságok
betéteseket és adófizetőket sújtó negatív továbbgyűrűző hatásainak megelőzésére
irányulóan előterjesztett intézkedések sorozatának utolsó elemét. Annak
biztosítása érdekében, hogy fennmaradjon a pénzügyi stabilitás, és a jövőben
előforduló esetleges bankmentések és feltőkésítések terheiből a bankok
részvényesei és hitelezői megfelelő részt vállaljanak, a Bizottság a szabályok
és hatáskörök közös keretére tett javaslatot. Ezzel a tagállamok már a
bankválságok kialakulásának is elejét tudják venni, ha azonban mégis
bekövetkeznek, szisztematikusabban és hatékonyabban fogják tudni őket kezelni.
A javaslat értelmében a tagállamoknak a bankok befizetéseiből előzetesen
finanszírozott bankszanálási alapot kell létrehozniuk, valamint a tagállami
betétbiztosítási rendszerek közötti kötelező hitelnyújtási eszközről
rendelkezniük, mindezt egyértelmű határértékekhez kötötten. Az említett szabályok jelentik majd az
egységes piac egészében a közös alapot, amelyre a bankunió-javaslatok
épülhetnek. Egységes szabályrendszerre pedig a pénzügyi szolgáltatások uniós
belső piacának stabilitása és integritása érdekében van szükség. Közös
platformot nyújt, amelyről az egységes piac felaprózódásának kockázata nélkül
mozdulhatunk el a bankunió irányába. A társjogalkotóknak tehát még ez év végéig
le kell zárniuk a tőkekövetelmények, a betétbiztosítási rendszerek és a
bankszanálás reformját. Ezeket a szabályokat ugyanígy az Unió
egészében egységesen kell alkalmazni, a hitelintézeteknek a nemzeti felügyeleti
hatóságok és az EKB által végzett koherens és konvergens felügyelete mellett.
Ebben kulcsfontosságú szerep hárul az Európai Bankhatóságra (EBH), amely a
létrehozásáról szóló rendeletnél fogva különböző eszközökkel és hatáskörökkel
van felruházva (az uniós jogsértések kezelésére, közvetítésre, kötelező
technikai standardok, iránymutatások és ajánlások kidolgozására)
Elengedhetetlen tehát, hogy az EBH teljes mértékben betölthesse funkcióját és
ezáltal az Unió egészében egységes jogi keret és felülvizsgálati kultúra épülhessen
ki. Annak érdekében továbbá, hogy az EU többi
része ne távolodjon el az euróövezettől, az egységes szabályrendszert egységes
felügyeleti gyakorlattal kell megerősíteni. Ha az egységes felügyeleti
mechanizmusban részt vevő tagállamok és az egyéb tagállamok eltérő felügyeleti
szemléletet és felügyeleti kódexet alkalmaznak, az az egységes piac
széttagolódásának veszélyével jár, mivel lehetőséget ad a bankoknak a
különbségeket kijátszó szabályozási arbitrázsra. Az EBH felel azért, hogy az
egységes szabályrendszer kiegészítéseképpen egységes felügyeleti kódex
készüljön. Az EKB által elfogadott összes intézkedésnek –
például az egységes felügyeleti mechanizmus által létrehozott egyedi
felügyeleti struktúra kontextusában folytatott prudenciális felügyelet
részletes meghatározásának – összhangban kell lennie az egységes
szabályrendszerrel, s ezen belül az Európai Bizottság által elfogadott,
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén meghatározott technikai
standardokkal. Végezetül említést érdemel, hogy a mai napon előterjesztett
javaslat fenntartja a székhely szerinti tagállamok és a fogadó tagállamok
jelenlegi egyensúlyát, többek között a felügyeleti kollégiumokban való
részvételük tekintetében. Az egységes felügyeleti mechanizmusnak az EBH
operatív működésére gyakorolt tényleges hatását és vonatkozásait a Bizottság
külön meg fogja vizsgálni az európai felügyeleti hatóságok működéséről 2014.
január 2-án előterjesztendő felülvizsgálata[10] során. A bizottsági felülvizsgálat arra is
ki fog térni, hogy szükséges-e tovább erősíteni az EBH stressztesztekben
játszott szerepét azt elkerülendő, hogy a hatóságnak a bankszektorbeli
tényleges ellenálló képesség felméréséhez túlzott mértékben a tagállami
illetékes hatóságok információira és szerepvállalására kelljen hagyatkoznia. A Bizottság ezzel párhuzamosan az állami
támogatások ellenőrzésén és a gazdasági kiigazításokhoz nyújtott támogatások
feltételeinek meghatározásán keresztül továbbra is az egységes uniós bankpiac
pénzügyi stabilitásának megszilárdításán és a versenyfeltételek kiegyenlítésén
fog fáradozni. A főbb intézkedések A Bizottság felkéri az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy 2012 végéig jussanak megállapodásra az alábbi javaslatokról: i. a tőkekövetelményekről szóló irányelvjavaslatok és azok alkalmazása mind az egységes piac, mind az egységes felügyeleti mechanizmus vonatkozásában; ii. a Bizottság által előterjesztett irányelvjavaslat a betétbiztosítási rendszerekről; iii. a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelvjavaslat. 3. A bankunió kiteljesítése Az Európai Tanács 2012. júniusi ülését
megelőzően a Bizottság[11],
valamint az Európai Tanács, a Bizottság, az eurócsoport és az Európai Központi
Bank elnökei által készített 2012. június 26-i jelentés[12] egyaránt
megállapította, hogy a bankunió kiteljesítésének feltétele az egységes
felügyeleti mechanizmus, a közös betétbiztosítási rendszer és az integrált
válságkezelési keretrendszer megléte. Az egységes felügyeleti mechanizmus
létrehozása nélkülözhetetlen és létfontosságú első lépés a folyamatban. 3.1. Egységes bankfelügyeleti
mechanizmus A Bizottság ma előterjesztett javaslatában
meghatározott egységes felügyeleti mechanizmus lényege, hogy az euróövezeti
tagállamokban működő bankok felügyeletével összefüggő egyes kulcsfontosságú
feladatok végrehajtása uniós szintre kerül. A végső felelősség tehát az EKB-nál
marad, feladatait pedig a tervek szerint a saját tagjaiból és a nemzeti
felügyeleti hatóságok tagjaiból álló, egységes felügyeleti mechanizmus keretén
belül látja majd el. Az így kialakított struktúra szigorú és következetes
felügyeletet tesz majd lehetővé az euróövezetben, egyúttal a legteljesebb
mértékig kiaknázza a nemzeti felügyeleti hatóságok helyzet- és helyspecifikus
ismereteit. A felügyelet így továbbra is a pénzügyi stabilitás szempontjából
lényeges nemzeti és helyi viszonyok maradéktalan figyelembevételével fog
megvalósulni. A Bizottság javaslatai között olyan mechanizmus is szerepel, mely
révén az euróövezeten kívüli, de az egységes felügyeleti mechanizmusban részt
venni kívánó tagállamok szorosan együttműködhetnek az EKB-val. Az egységes felügyeleti mechanizmus alapján az
EKB felel majd a bankunión belüli összes bank felügyeletéért, amelyekre az
egységes piac egészében érvényes egységes szabályrendszert fogja alkalmazni. A
közelmúlt tapasztalatai azt mutatják, hogy a nehézségek, még ha viszonylag kis
bankok szenvedik is el azokat, jelentős negatív hatást gyakorolhatnak a
tagállamok pénzügyi stabilitására. Az EKB ezért már a legelejétől kezdve
felhatalmazást kap arra, hogy ha indokoltnak tartja, átvegye a felügyeletet
bármely euróövezeti bank felett, különösen, ha a kérdéses bank állami
támogatásban részesül. A többi bank a következő ütemezés szerint kerül
automatikusan az EKB felügyelete alá: 2013. július 1-jén a rendszerszintű jelentőséggel
bíró, legfontosabb európai bankok, 2014. január 1-jén pedig az összes többi
bank. 2014. január 1-jével tehát az euróövezet összes bankja európai uniós
szintű felügyelet alatt fog állni. Az EKB fontos konkrét felügyeleti
feladatköröket kap, amelyek elengedhetetlenek a bankok életképességét fenyegető
kockázatok felismeréséhez. Hatásköre lesz arra is, hogy a bankokat a szükséges
korrekciós intézkedések megtételére kötelezze. Az EKB lesz az az illetékes
hatóság, amely egyebek mellett engedélyezi a hitelintézetek működését,
megállapítja a befolyásoló részesedést, betartatja a
minimálistőke-követelményeket, a hitelintézetek kockázati profilja
viszonylatában gondoskodik a belső tőke megfelelő szintjéről (a 2. pillér
intézkedései), összevont felügyeletet nyújt és ellátja a pénzügyi
konglomerátumokkal kapcsolatos felügyeleti feladatokat. Az EKB gondoskodik
továbbá a tőkeáttételre és a likviditásra vonatkozó rendelkezések
betartatásáról és a tőkepufferek alkalmazásáról is, valamint a szanálási
hatóságokkal karöltve korai beavatkozási intézkedéseket foganatosít azon bankok
esetében, amelyek megszegték vagy vélhetően megszegik a szabályozói
tőkekövetelményeket. Az említett feladatok végrehajtásához az EKB
fel lesz ruházva a szükséges vizsgálati és felügyeleti hatáskörökkel. Az Unión
és tagállamain belüli pénzügyi stabilitás érdekei megkívánják az egységes
felügyeleti mechanizmuson belül a nemzeti felügyeleti hatóságok tevékeny
részvételét, hogy a felügyeleti döntések előkészítése és végrehajtása
zökkenőmentes és hatékony legyen, illetve a helyi és az európai vonatkozású
kérdésekben is meglegyen a szükséges összhang és információáramlás. Az EKB-ra kifejezetten át nem ruházott
feladatkörökkel a jövőben is a nemzeti felügyeleti hatóságok foglalkoznak majd.
A fogyasztóvédelem és a pénzmosás elleni küzdelem, valamint egy adott
tagállamon belül fióktelepet nyitó vagy szolgáltatásokat nyújtó, harmadik
országbeli hitelintézetek felügyelete például továbbra is a nemzeti felügyeleti
hatóságok felelősségi körébe tartozik majd. Indokolt, hogy az EKB
új felügyeleti funkcióit teljes függetlenség mellett gyakorolhassa, és azok
tekintetében teljes mértékben elszámoltatható legyen. A bizottsági javaslat a
demokratikus legitimitás biztosítása érdekében mindamellett szilárd
elszámoltathatósági biztosítékokat tartalmaz, különösen a Tanács és az Európai
Parlament viszonylatában. Ezen túlmenően számos szervezési elvet is rögzít,
hogy világosan elkülönítse egymástól a monetáris politikát és a felügyeletet. Ezzel
tompítható a különböző politikai célok esetleges ütközési felületeinek éle,
miközben teljes mértékben építeni lehet a szinergiákra. Az előkészítő
tevékenységeket és a politikák végrehajtását így a monetáris politikai
funkciókról leválasztott, külön testületek és közigazgatási egységek fogják
végrehajtani az EKB-n belül egy külön erre a célra létrehozott felügyeleti
tanácson keresztül. Végezetül az
EBH-rendelet javasolt módosításainak köszönhetően az EBH a jövőben is
hatékonyan tudja betölteni rendeltetését az összes tagállam viszonylatában,
különös tekintettel az EKB-val összefüggő hatásköreire és feladataira. Az EBH-n
belül változik a szavazás rendje, hogy egyensúlyban maradjanak az EBH
döntéshozatali struktúrái, illetve az egységes felügyeleti mechanizmusban részt
vevő és az azon kívül maradó tagállamok illetékes hatóságai pozíciójuknak
megfelelően legyenek képviselve, s ezáltal semmilyen módon ne csorbuljon az
egységes piac integritása. A szavazás
szabályainak módosítása elsősorban azokra a területekre koncentrál, amelyek
vonatkozásában az EBH a jogsértések kivizsgálása és a vitarendezés kapcsán
kötelező érvényű döntéseket hoz az egységes szabályrendszer alkalmazását
illetően. Más területeken a meglévő eljárási garanciák elégségesnek tekinthetők
a kiegyensúlyozott és hatékony döntéshozatalhoz. A technikai standardok
tervezetei például a Bizottsághoz kerülnek elfogadásra, amely dönthet úgy is,
hogy nem vagy csak módosításokkal hagyja jóvá azokat, különösen abban az
esetben, ha nincsenek teljesen összhangban a pénzügyi szolgáltatások belső
piacának alapelveivel. Az 1093/2010/EK rendeletet módosító rendelettervezetbe
felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezés is került, hogy figyelembe lehessen
venni az euróövezethez tartozó vagy a szoros együttműködést kialakító
tagállamok számában bekövetkező változásokat, valamint mérlegelni lehessen,
hogy az ilyen változások fényében szükség van-e a rendelkezések bármilyen
további kiigazítására annak biztosításához, hogy az EBH határozatai továbbra is
a pénzügyi szolgáltatások belső piacának fenntartásával és megszilárdításával
kapcsolatos érdeket szolgálják. A főbb intézkedések A Bizottság felkéri – i. a Tanácsot, hogy haladéktalanul vitassa meg és fogadja el az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló rendeletjavaslatot; – ii. az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy haladéktalanul vitassák meg és fogadják el az EBH-t létrehozó 1093/2010/EK rendeletet módosító javaslatot. – A két javaslatról 2012 végéig megállapodásra kell jutni. 3.2. Következő lépések a
bankválságok kezelésében Egyes tagállamokban a globális pénzügyi integráció és az uniós egységes
piac a tagállami GDP többszörösének megfelelő eredményhez juttatta a bankszektort,
ami a jelenlegi nemzeti szabályozási környezetben olyan pénzintézeteket szült,
amelyek a bankcsődhöz is, a bankmentéshez is „túl nagyok”. A tapasztalatok viszont azt mutatják, hogy még a
viszonylag kis bankok csődje is határokon átterjedő, rendszerszintű károkat tud
okozni. A bankok határokon átnyúló „ostroma”
kritikus mértékben le tudja gyengíteni a tagállami bankrendszereket, ami
viszont ront az államadósság helyzetén és felgyorsítja a finanszírozási
problémák kialakulását. A bankunión belüli fokozottabb felügyelet hozzájárul a bankok
stabilitásának javításához. Ha pedig mégis
válság következne be, gondoskodni kell arról, hogy az érintett pénzintézetek
szanálása rendben történjék, és a betétesek garanciát kapjanak megtakarításaik
biztonságát illetően. Mindezek fényében a Bizottság leszögezte[13], hogy a bankuniót létrehozó intézkedések között helyet kell kapnia a
bankválságok centralizáltabb kezelésének is. Az
Európai Parlament e tekintetben szintén eredményeket szeretne látni. A „bankok szanálására és az ügyfélbetétek
biztosítására szolgáló közös mechanizmusok” szükségességére az Európai Tanács,
a Bizottság, az eurócsoport és az Európai Központi Bank elnökei által készített
2012. június 26-i jelentés[14] is rámutatott. Ennek megfelelően a Bizottság mindenekelőtt olyan egységes szanálási
mechanizmusról kíván javaslatot előterjeszteni, amely irányadó lenne a bankok
szanálásakor, és a bankunión belüli bankok vonatkozásában összehangolná
különösen a szanálási eszközök alkalmazását. Ez
a mechanizmus a nemzeti szanálási hatóságok hálózatánál hatékonyabb lenne,
különösen a több tagállamra is kiterjedő bankcsődök esetén, amikor a banki
válságok gyors és hiteles megoldást igényelnek. Bevezetése
az egységes felügyeleti mechanizmus természetes folyománya lenne. Méretgazdaságosság szempontjából is előnyt
jelentene, mivel alkalmazásával elkerülhetőek a tisztán nemzeti döntésekből
eredő negatív externáliák. A döntések az
egységes szabályrendszer szanálásra vonatkozó alapelvei szellemében
születnének, amelyek összhangban állnak a nemzetközi irányadó gyakorlattal és
maradéktalanul megfelelnek az állami támogatásokról szóló uniós szabályoknak. Különösen fontos, hogy mielőtt bármilyen külső
finanszírozási forrást bevonnának, a szanálás költségeit a bank részvényesei és
hitelezői fedezzék, és a megoldás ne az adófizetők terhére, hanem a
magánszektoron belül szülessen meg. Amint azt az Európai Tanács, a Bizottság, az eurócsoport és az Európai
Központi Bank elnökei által készített 2012. júniusi jelentés is megállapította,
az említett egységes szanálási mechanizmus – a működésének értékelésekor levont
tanulságok alapján – további feladatkörökkel egészülhetne ki a válsághelyzetek
kezelésének és a bankszektor szanálási eszközeinek összehangolása kapcsán. A főbb intézkedések Ha létrejön a megállapodás a meglévő betétbiztosítási rendszerekről, valamint a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló javaslatokkal kapcsolatban, a Bizottság mindenekelőtt a bankok szanálásának egységes mechanizmusáról kíván újabb javaslatot előterjeszteni, amely mechanizmus a bankunión belüli bankok vonatkozásában összehangolná a szanálási eszközök alkalmazását. 4. A következő lépések Az Európai Uniónak megvan minden eszköze
ahhoz, hogy kezelni tudja a jelenleg fennálló hiányosságokat, és a gazdasági és
monetáris unió valódi megteremtéséhez vezető fontos lépésként kiépítse a
bankuniót. A Bizottság az alábbiakra kéri fel az Európai
Parlamentet és a Tanácsot: –
teljes mértékben támogassák a bankunió kiépítésének
folyamatát és szentesítsék az ebben a közleményben ismertetett irányvonalakat
és ütemtervet; –
a jogalkotási folyamatban a lehető legmagasabb
prioritásként kezeljék a bankunió kiépítéséhez szükséges lépéseket; –
a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb ez év
végéig zárják le az alábbi tárgyú javaslatokkal kapcsolatos egyeztetést: –
betétbiztosítási rendszerek; –
a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférés és
a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyelete (a
tőkekövetelményekről szóló irányelv); –
a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra
vonatkozó prudenciális követelmények (a tőkekövetelményekről szóló rendelet); –
a hitelintézetek és befektetési vállalkozások
helyreállítására és szanálására vonatkozó keretrendszer; –
az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális
felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő
megbízása; –
az EBH-rendelet bizonyos rendelkezéseinek
módosítása. E közleménnyel és a kapcsolódó jogalkotási
javaslatok előterjesztésével a Bizottság gyorsan és felelősen járt el, az
Európai Tanács és az euróövezeti állam- és kormányfők által június végén rá
ruházott feladatkörnek megfelelően. Most a társintézményeken a sor, hogy 2013.
január 1-jével létrejöhessen az egységes felügyeleti mechanizmus. [1] http://ec.europa.eu/internal_market/finances/policy/map_reform_en.htm [2] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/archives/2012/06/20120626_speeches_2_en.htm [3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf [4] A banki
ágazatban a határokon átnyúló válságkezelésről szóló, és a Bizottságnak szóló
ajánlásokat tartalmazó 2010. július 7-i európai parlamenti állásfoglalás
(2010/2006(INI)). [5] „A
Bizottság a 127. cikk (6) bekezdése alapján hamarosan javaslatokat fog
benyújtani egy egységes felügyeleti mechanizmusra vonatkozóan. Felkérjük a
Tanácsot, hogy e javaslatokat prioritásként kezelje és 2012 végéig vizsgálja
meg. Miután létrejött az EKB részvételével működő, az euróövezetbeli bankokra
vonatkozó hatékony és egységes felügyeleti mechanizmus, lehetőség nyílna arra,
hogy az ESM hivatalos döntést követően közvetlenül tőkésítse fel a bankokat. Ez
megfelelő feltételeken alapulna – ideértve többek között az állami
támogatásokra vonatkozó szabályoknak való megfelelést –, amelyeknek
intézményspecifikusnak, ágazatspecifikusnak, illetve a gazdaság egészére
kiterjedőnek kell lenniük, és amelyeket egy egyetértési megállapodás tartalmaz
majd”. [6] Az
1093/2010/EK rendelet. [7] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/new_proposals_en.htm [8] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/guarantee/200914_en.pdf [9] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/index_en.htm [10] Az európai
felügyeleti hatóságokat létrehozó rendeletek [az 1093/2010/EK rendelet, az
1094/2010/EK rendelet és az 1095/2010/EK rendelet] 81. cikke szerint. [11] http://ec.europa.eu/europe2020/banking-union/index_en.htm
[12] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf [13] http://ec.europa.eu/europe2020/banking-union/index_en.htm
[14] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf