A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Éves jelentés az Európai Unió humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikájáról és annak 2011. évi végrehajtásáról /* COM/2012/0489 final */
A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI
PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Éves jelentés az Európai Unió humanitárius
segélyezési és polgári védelmi politikájáról és annak 2011. évi végrehajtásáról 1. Bevezetés Katasztrófa
esetén sürgős segítségre van szükség. Válsághelyzetben a lakosság
legkiszolgáltatottabb rétegeinek segítése világszerte a nemzetközi közösség
morális kötelessége, és élet és halál felett dönthet.
Erre tekintettel az Európai Unió és annak 27 tagállama a világ
vezető humanitárius donorja, és az ember által előidézett
katasztrófák és természeti csapások áldozatainak biztosított gyorssegélyek
globális finanszírozásának hozzávetőlegesen a felét ők nyújtják. Az
EU ösztönzi továbbá a nemzetközi humanitárius jog tiszteletben tartását és
követését. Ez az éves
jelentés az Európai Bizottság 2011. évi humanitárius segélyezési és polgári
védelmi politikájáról szól. Ezen intézkedések
célja az élet megmentése és megőrzése, ott ahol az embereknek segítségre
van szükségük, valamint az emberi szenvedés megelőzése és enyhítése,
megőrizve a természeti vagy ember okozta katasztrófák által sújtott
lakosság sértetlenségét és méltóságát. A
Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatóságát (ECHO) 1992-ben
hozták létre a világon élő rászorulók iránti európai szolidaritás
kifejezéseként. 2004-ben vált a Bizottság
Humanitárius Segélyek Főigazgatóságává, a polgári védelem 2010-ben
történő integrálása előtt, az Európai Unión belüli és kívüli
megfelelőbb együttműködés és katasztrófa-elhárítás biztosítása
érdekében. A Bizottság az ECHO létrehozása óta ezen keresztül körülbelül 14
milliárd EUR-t juttatott az uniós költségvetésből a konfliktusok és
katasztrófák áldozatainak több mint 140 országban világszerte. Az elmúlt öt
évben átlagosan évente 1 milliárd EUR összegű támogatás nyújtottak, a
világ leginkább rászoruló lakosságának közel 150 millió tagját segítve ezzel,
akiket természeti csapások és ember által előidézett katasztrófák
sújtottak. A
humanitárius segítségnyújtás az egyik a két legfontosabb eszköz közül,
amely az Európai Unió (EU) rendelkezésére áll, hogy segítséget nyújtson azok
számára az EU-n kívül, akik a szerencsétlenségek közvetlen következményeivel
szembesülnek. Az
EU humanitárius segítségnyújtása az emberiesség, a pártatlanság, a
semlegesség és a függetlenség elveire épül. A
Bizottság által hozott valamennyi határozatnak összhangban kell lenni ezzel a
négy elvvel, amely a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai
konszenzus középpontjában áll. Az uniós humanitárius segélyt minden politikai
napirendtől függetlenül osztják el, és azzal kivétel nélkül a leginkább
rászorulókat kívánják segíteni, állampolgárságuktól, vallásuktól,
nemüktől, etnikai származásuktól vagy politikai irányultságuktól
függetlenül. Az elveken nyugvó humanitárius
segítségnyújtás iránti elkötelezettséget a Lisszaboni Szerződés is
megerősíti (az Európai Unió működéséről szóló szerződés 214.
cikke). A másik fő
eszköz a polgári védelem. 32 ország, beleértve valamennyi uniós
tagállamot, részt vesz a polgári védelmi mechanizmusban, amely eszközöket
biztosít, többek között kutató-mentőcsapatokat és felszereléseket, a
katasztrófa által sújtott ország kérésére. Ezt a mechanizmust az ECHO részét
képező megfigyelési és tájékoztatási központ (MIC) működteti. Kristalina
Georgieva 2010. évi, nemzetközi együttműködésért, humanitárius
segítségnyújtásért és válságkezelésért felelős első európai biztosi
kinevezése kapcsolta össze ezeket az eszközöket, megerősítve az EU
katasztrófareagálási műveleteink koherenciáját. Az Európai Unió
humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikája tanúsítja
elkötelezettségünket aziránt, hogy támogatást nyújtsunk az uniós és az azon
kívüli országok legkiszolgáltatottabb, segítségre szoruló lakosai számára. Ez a segítségnyújtás hozzájárul az Európai
Unióról szóló szerződés 21. cikkében rögzített, az EU külső
fellépéseire vonatkozó egyik stratégiai célkitűzés megvalósításához. Az európai
polgárok körében ez ugyanakkor széles körű támogatást élvez: egy közelmúltbeli Eurobarométer felmérés szerint az
uniós humanitárius segítségnyújtás és polgári védelem közvélemény általi
támogatottsága tovább nőtt az elmúlt években a gazdasági válság ellenére. · 10 polgárból 9 (88 %) úgy véli, hogy az Európai Unió számára fontos a humanitárius segítségnyújtás finanszírozásának folytatása, ez 9 százalékpontos növekedést jelent a legutóbbi, 2010. évi felméréshez képest. Majdnem hasonló arányban, a megkérdezettek 84 %-a támogatja a humanitárius segítségnyújtás folytatását. · Határozottan támogatják (71 %) a Bizottságnak az uniós humanitárius segítségnyújtásban betöltött szerepét, ez az arány 13 %-kal nőtt 2010 óta. A válaszadók túlnyomó többsége (88 %) szintén támogatja azt a kezdeményezést, hogy a fiatalokat vonják be az EU humanitárius műveleteibe az EU önkéntes segítségnyújtási hadtest részeként. · A polgári védelem kapcsán 82 % véli úgy, hogy a katasztrófák kezelése kapcsán az összehangolt uniós fellépés hatékonyabb, mint az egyes országok intézkedései. · A polgári védelemmel kapcsolatos felmérés az EU-ban bekövetkező katasztrófák lehetőségével kapcsolatos aggodalmakra világít rá. A megkérdezettek 75 %-a válaszolt úgy, hogy aggasztják őket az ember okozta katasztrófák, mint például az olajkatasztrófák és a nukleáris balesetek. Az áradások és földrengések állnak a következő helyen 67 %-kal, 64 % válaszolta azt, hogy leginkább a terrortámadások miatt, 59 % pedig a fegyveres konfliktusok miatt aggódik. · Az európaiak 68 %-a tud arról, hogy az EU humanitárius segítségnyújtást finanszíroz. 10 válaszadóból 4 (38 %) tud arról, hogy az EU koordinálja a polgári védelmet. · A válaszadók körülbelül egyharmada véli úgy, hogy jól tájékozott az EU humanitárius segítségnyújtási tevékenységei kapcsán, ez 12 %-os emelkedést jelent az előző felméréshez képest. A polgári védelemről szóló felmérésben a válaszadók 19 %-a véli úgy, hogy megfelelően tájékozott az EU tevékenységeivel kapcsolatban. Mindkét felmérésben a válaszadók a televíziót és az internetet jelölték meg előnyben részesített információforrásként, ezeket a sajtó és a rádió követte. 2. A segítségnyújtás keretéül szolgáló
nemzetközi háttér 2011-ben
globális szinten nőtt a humanitárius válságok és katasztrófák száma,
illetve fokozódott a sebezhetőség. A növekvő mértékű
szükségletek meghaladják a rendelkezésre álló forrásokat. A humanitárius
segítségnyújtás és a polgári védelem végrehajtása ezáltal egyre összetettebb és
bonyolultabb feladattá válik. A természeti
csapások gyakoriságának és intenzitásának növekedésével párhuzamosan egyre több
hirtelen előállt humanitárius válsághelyzetet, és különösen olyan súlyos
katasztrófákat kell megoldani, mint amelyek Afrika szarvát és Japánt sújtották. 2011
során a katasztrófák terjedésének kutatásával foglalkozó központ (CRED)[1] és az Egyesült Nemzetek
katasztrófák csökkentésére irányuló nemzetközi stratégiával foglalkozó
titkársága (UNISDR)[2]
által közzétett statisztikák szerint 302, különböző erősségű
természeti katasztrófa történt, amely során közel 30 000 ember vesztette
életét és 206 millió embert érintett világszerte. Közel
106 millió embert sújtottak árvizek és 60 millió személyt a szárazság, míg 1,6
milliót sújtottak földrengések. Ázsia volt a
leginkább érintett régió, a katasztrófák több mint 45 %-a itt következett be,
és az áldozatok 89 %-a ebből a régióból került ki.
A katasztrófák pusztító erejűek és különböző következményekkel
járnak: emberek életüket vesztik, házak,
termések és megélhetési lehetőségek vesznek kárba. Mindössze néhány
katasztrófát említettünk név szerint, ezek hatása a nemzetközi humanitárius
közösséget korlátai túlfeszítésére kényszerítette. 2011-ben az Egyesült
Nemzetek Szervezete arra kényszerült, hogy a történelem eddigi legnagyobb
egységes finanszírozási kérelmét (5,7 milliárd EUR) nyújtsa be humanitárius
szükségletekre. Egyre nagyobb szakadék figyelhető meg egyrészről a
növekvő globális humanitárius szükségletek, másrészről az egyre
szűkösebb források között, amelyek a szükségletek kielégítésére állnak
rendelkezésre, különösen a számos nyugati donor országot sújtó gazdasági és
pénzügyi válság következtében. Emellett a
világ számos része tartósan kiszolgáltatott, és ez a segítségre szoruló emberek
millióinak életére gyakorol közvetlen hatást. Ez azt is jelenti
továbbá, hogy a donoroknak fokozniuk kell erőfeszítéseiket, hogy
hatékonyabban és eredményesebben tudjanak reagálni a katasztrófákra, azáltal,
hogy hatékonyabban használják fel a korlátozott forrásokat. Az ECHO számára ez azt jelenti, hogy a
partnereikkel való munka során meg kell határozni a hatékonyságból származó
előnyöket és többet kell befektetni a kiszolgáltatott közösségek
felkészültségébe és ellenálló képességbe. Ezzel
párhuzamosan a humanitárius segítségnyújtás és a polgári védelem közötti
szinergiákat teljes mértékben ki kell aknázni. Mindemellett az EU a teljes
nemzetközi humanitárius rendszer részeként kulcsfontosságú szerepet tölt be
a többi ország és régió arra való ösztönzésében, hogy növeljék részvételüket a
humanitárius felkészültségük és válaszlépések vonatkozásában, azáltal, hogy
hatékonyabban mobilizálják a feltörekvő országoknak a humanitárius
tevékenységekre és katasztrófa-elhárításra vonatkozó növekvő forrásait. Az ember okozta katasztrófák hátterében
továbbra is többnyire a polgárháborús konfliktusok állnak, ahol a civil
lakosság fokozottan van kitéve az erőszaknak és a szenvedésnek. Az ilyen
típusú összetűzések során a hadviselő felek igen gyakran sértik meg a
nemzetközi humanitárius jogot és annak főbb elveit, csökkentve ezáltal a
humanitárius teret, azaz azon területeket, ahol a nemzetközi humanitárius
segítségnyújtást semleges és pártatlan módon lehet biztosítani, akadályoztatás
nélkül. Ebben az összefüggésben a rászorulókhoz való eljutás, valamint a
polgári lakosság és a humanitárius segélyprogramok munkatársainak biztonsága és
védelme egyre nehezebben biztosítható. Az általános helyzet és a
munkakörülmények minden szempontból rosszabbodtak, különösen Szomáliában, a
Kongói Demokratikus Köztársaságban, Afganisztánban és Észak-Koreában. E kihívásokra válaszul a nemzetközi
humanitárius közösség egyre jobban tisztában van annak szükségességével, hogy
további erőfeszítéseket kell tennie és hangsúlyt kell fektetnie a kiszolgáltatott
közösségek felkészültségére és ellenálló képességére, hogy jobban meg
tudjanak birkózni a katasztrófákkal, csökkentve ezáltal azoknak az érintett
lakosságra és megélhetésükre gyakorolt romboló hatását. Az emberek
életére és megélhetésére gyakorolt hosszú távú hatás olyan jelentősebb
válságokat követően, mint a 2010-ben Haitin bekövetkezett földrengés és a
Pakisztánban történt áradások, rávilágítanak, hogy mennyire döntő
fontosságú a helyreállítási és fejlesztési szükségletek hosszabb távú
megfelelő kielégítése a humanitárius válságkezelés nagyon korai
szakaszában. Kizárólag a humanitárius
tevékenység és fejlesztés szereplőinek közös munkája révén van esély a fenntartható
fejlődés jövőjére gyakorolt, az ismétlődően előforduló
katasztrófák által okozott romboló hatás csökkentésére.
Ebben a tekintetben 2011-ben folytatódott a segélyezés, a
helyreállítás és a fejlesztés összekapcsolásával (LRRD) kapcsolatos munka,
például azáltal, hogy a bizottsági szolgálatok egyes régiókban közösen
programoztak költségvetést az élelmezésbiztonságra, a stabilitási eszközzel
(rövid távú intézkedések) való szoros együttműködés keretében a gyors
helyreállítás érdekében. A megtett erőfeszítések többek között egy közös
módszertan kidolgozását, és annak tesztelését, a humanitárius tevékenység és
fejlesztés szereplői közös munkájának fokozását, valamint a helyszíni
gyakorlati megvalósításra vonatkozó számos innovatív megközelítést foglalja magába. 3. Az EU humanitárius segítségnyújtási és
polgári védelmi tevékenységei 2011-ben Az Európai Unió a
Bizottságon (DG ECHO) keresztül biztosított jelentős szükséglet-alapú
uniós humanitárius segítségnyújtást, továbbá 2011-ben előmozdította a
polgári védelemre irányuló európai szintű természetbeni segítségnyújtást
összesen 1 154 millió EUR értékben, ennek az összetétele: ·
humanitárius segítségnyújtás biztosítása körülbelül
117 millió ember[3]
számára 91 unión kívüli országban, amely kedvezményezettenként átlagosan 10
EUR-t jelent; ·
gyorsreagálás 18 segítségnyújtási kérelemre a
polgári védelmi mechanizmuson keresztül, az EU-n kívül és belül egyaránt. A 853 millió EUR
összegű eredeti humanitárius segítségnyújtási költségvetést számos
alkalommal kiegészítették az év során kialakult új válságok és természeti
katasztrófák – belső konfliktus Líbiában, választást követő válság
Elefántcsontparton, szárazság által bekövetkező éhínség, amelyet az Afrika
szarván kialakult konfliktus nehezített, a Szudánban lévő, Dél-Szudán
függetlenségével kapcsolatos konfliktus és a pakisztáni áradás – kezelése
érdekében. E további igények kielégítése érdekében, további forrásokat
mobilizáltak az EU sürgősségisegély-tartalékából pénzeszközök átutalása
révén, a 10. Európai Fejlesztési Alapból az afrikai, karibi és csendes-óceáni
országok humanitárius segélyezésére elkülönített összegből,
EFTA-hozzájárulásokból[4]
és az EU költségvetésének külső támogatási fejezetén (4. fejezet) belüli
egyéb költségvetési sorokból való átutalások révén. Becslések szerint
a 2011 folyamán biztosított teljes uniós finanszírozás 42 %-a irányult hosszan
elhúzódó válságokra, 38 %-a természeti katasztrófákra való reagálásra, 20 %-a
pedig ad hoc jellegű, azonnali beavatkozást igénylő helyzetek
megoldására. A természeti
katasztrófák továbbra is emberi szenvedést és súlyos károkat okoztak
világszerte 2011-ben. Az ilyen típusú
katasztrófa kezelése érdekében a Bizottság kettős stratégiát dolgozott ki: ·
gyors reagálás, amely
egyrészt humanitárius segítségnyújtás biztosításából, valamint az uniós
tagállamok, illetve a polgári védelmi mechanizmusban önkéntesen részt vevő
más országok (uniós vagy harmadik országok) számára nyújtott polgári védelmi
segítségnyújtás előmozdításából és összehangolásából áll, ·
katasztrófákra való felkészülés, amely során a természeti csapásoknak leginkább kitett földrajzi
területek és népcsoportok meghatározását követően egyedi
katasztrófavédelmi programokat dolgoznak ki. 2011-ben a Bizottság a következő
katasztrófák következményeinek kezeléséhez biztosított humanitárius
segítségnyújtást: ·
A hármas katasztrófa – földrengés, a szökőár,
illetve a nukleáris szerencsétlenség – Japánban; ·
Szárazság
Nyugat-Afrikában (Burkina Faso, Mauritánia, Mali, Niger, Csád), Afrika szarván
(Dzsibuti, Etiópia, Kenya, Szomália), valamint Közép- és Dél-Amerikában
(Paraguay, Bolívia, Honduras, Salvador és Guatemala). ·
Áradások Pakisztánban,
Bangladesben, Indiában, Srí Lankán és Peruban; ·
Ciklonok/hurrikánok/trópusi viharok Délkelet-Ázsiában (Kambodzsa, Laoszi Népi Demokratikus Köztársaság,
Fülöp-szigetek, Thaiföld, Vietnam), Közép-Amerikában (Salvador, Guatemala,
Honduras, Nicaragua) és a karibi térségben (Saint Lucia). ·
Járványok Kamerunban. 3.1. Humanitárius segítségnyújtási
intézkedések 2011-ben súlyos
humanitárius válság alakult ki Afrika szarván. A magas élelmiszerárak, egy sikertelen esős évszakok,
az egyre nagyobb számban lakhelyváltoztatásra kényszerülő lakosság
(főként a Szomáliában zajló erőszakos konfliktus következtében),
valamint annak humanitárius segélyekhez való korlátozott hozzáférése az
élelmezésbiztonsági helyzet és a veszélyeztetett lakosság tápláltsági
állapotának további gyors romlását eredményezte. A
helyzetet tovább súlyosbította a szegénység és az ennek kezelésére irányuló
csökkent képesség. 2011 második felében több
mint 13 millió embert érintett a válság. A
Bizottság válaszlépésként 181 millió EUR-t meghaladó összeget mobilizált a
lakosság veszélyeztetett csoportjai számára a régióban. A katasztrófa-elhárításon túl a Bizottság
lendületet akar adni a katasztrófa-megelőzésnek és az arra való
felkészültségnek az EU-n belül és kívül egyaránt, különösen azokban a
régiókban, amelyeket gyakran sújtanak természeti katasztrófák. A katasztrófakockázatok csökkentése és az éghajlatváltozáshoz
való alkalmazkodás állt egyértelműen a finanszírozás középpontjában 2011-ben. Az ECHO új DIPECHO-programokat indított útjára
Dél-Ázsiában, Dél-Amerikában, a csendes-óceáni és a karibi térségben. A kockázat-csökkentést érvényesítette az átfogó
támogatási műveletekben. Az „ember
által előidézett katasztrófák” vonatkozásában a Líbiában zajló
politikai tüntetések polgárháborúvá alakultak át, amely megfékezéséhez végül a
NATO által vezetett katonai légi műveletre volt szükség a polgári lakosság
védelme érdekében. A líbiai konfliktus következtében
súlyos menekültválság alakult ki a tunéziai és az egyiptomi határnál, amely
során uniós támogatásra volt szükség a humanitárius segítségnyújtáshoz és a
lakosság azon részének hazatelepítéséhez, amely Líbiában dolgozott és a
konfliktus elől menekült el. A választást követő válság Elefántcsontparton
tovább folytatódott, amely szintén kihatott a szomszédos országokra. Irakban romlott a biztonsági helyzet a 2010.
március 7-i parlamenti választásokat követően, a
lázadók továbbra is a rendőröket és katonákat, valamint a polgári
lakosságot vették célba a robbantások során, ezáltal az iraki biztonsági
erőkbe vetett bizalmat akarták gyengíteni, miközben az amerikai csapatok
Irak elhagyására készültek 2011 végéig bezárólag. A felsorolt
válságok kezelése mellett a Bizottság továbbá számos régóta elhúzódó és
összetett válsághelyzetbe is beavatkozott. Ez
többek között a következőkre terjed ki: Szudán és Dél-Szudán: Szudán hivatalosan két országgá alakulása kezdetben békésen zajlott,
amikor Dél-Szudán 2011. július 9-én a világ 196. országává vált. Az új határ
mentén zajló fegyveres konfliktusok azonban tovább rontják és nehezítik a
számos fennálló nézeteltérés megoldását célzó, folyamatban lévő
tárgyalásokat (például az olajbevételek elosztása, határkijelölés). Eközben
több új válsághelyzet alakult ki, amely a humanitárius szükségletek
jelentős növekedését eredményezte Szudánban és Dél-Szudánban egyaránt. A megszállt palesztin területek, ahol a
lakosság továbbra is izraeli megszállás alatt van, rendkívül nehéz helyzetben
és erőteljes társadalmi nyomás alatt él. Az elhúzódó társadalmi-gazdasági
válság, amelyet a mozgás szigorú korlátozása és a fizikai eszközök folyamatos
pusztítása jellemez, a szegénység és a munkanélküliség mértékének jelentős
növekedését eredményezte. Ciszjordániában az izraeli telepek terjeszkedése, a
telepesek palesztinok elleni erőszakos fellépése, valamint a biztonsági
kerítés továbbra is kihatással van a mindennapi életre. A palesztinoknak az
Izrael és Kelet-Jeruzsálem területére való belépését jelenleg is szigorúan
ellenőrzik, és a mezőgazdasági termelőknek továbbra is
nehézséget okoz, hogy eljussanak a biztonsági kerítés és a telepek közelében
lévő földjeikhez. Több ezer háztulajdonost fenyeget továbbra is a
folyamatban lévő bontási határozatok, valamint a növekvő számú
kilakoltatások veszélye. A Kongói Demokratikus Köztársaságban,
ahol a 71 milliós lakosság körében 1,9 millió ember kényszerült elhagyni
lakóhelyét, a humanitárius helyzet jelenleg is bizonytalan számos régióban. A
betakarított termés jelentős része megsemmisült a nehéz hozzáférés és
konfliktusok miatt. Továbbra is jelentős az országon belül lakhelyüket
elhagyni kényszerült emberek száma a konfliktusok által sújtott Észak- és Dél-
Kivuban, az ország keleti részén. Fokozatos stabilizálódás figyelhető meg
Észak-Kivu egyes részein, más területeken azonban jelentősen rosszabbodott
a helyzet, rendkívül bizonytalanná téve az általános helyzetet. Equateur-tartományban
a 2009 végi, etnikumok közötti konfliktus miatt, amelyet a hadsereg beavatkozása
követett, jelentős számú menekült kényszerült elhagyni otthonát, akik
elárasztották a Kongói Köztársaságot és a Közép-afrikai Köztársaságot. Az Úr
Ellenállási Hadserege (LRA) által rendszeresen elkövetett támadások a lakosság
tömeges lakhelyelhagyást eredményeztek Orientale-tartományban és menekültáradat
érkezett a Közép-afrikai Köztársaságba. Annak ellenére, hogy az összetett
vészhelyzetek egyre súlyosabb áldozatokat követeltek az elmúlt években,
valamint nem tartják tiszteletben a nemzetközi humanitárius elveket és a
humanitárius segélyprogramok munkatársainak biztonsága kérdéses,
előfordulnak olyan esetek is, ahol javult a humanitárius helyzet. Vannak
arra utaló jelek például, hogy a körülmények javulnak abban az esetben, ha a
humanitárius intézkedéseket szorosan követik a megfelelően célzott
fejlesztési intézkedések[5]. 3.2. Polgári védelmi feladatok A polgári védelem
vonatkozásában az EU polgári védelmi mechanizmusát 18 alkalommal
aktiválták az év során[6]
(4 alkalommal az EU területén, 14 alkalommal pedig az EU-n kívül), hogy olyan
eseményekre reagáljon, mint például a ciprusi tengerészeti támaszponton
bekövetkezett robbanás, erdőtüzek Görögországban és
Albániában, áradások Pakisztánban, földrengés Törökországban, földrengés
és szökőár Japánban. Emellett uniós
polgárokat és harmadik országok állampolgárait evakuálták a válság idején
Líbiában. 12 értékelő és koordináló
misszió keretében szakembereket küldtek a helyszínre az EU határain belül és
kívül. 2011 végén a
Bizottság az uniós polgári védelmi mechanizmusról szóló határozatra irányuló
javaslatot[7]
fogadott el. A Tanács és a Parlament jelenleg még tárgyal a javaslatról.
További részletek az alábbi 4. részben találhatóak. A jogalkotási
javaslat célja a mechanizmus eszközeinek megerősítése. Jelenleg az EU polgári védelmi eszközeinek bevetése
nagymértékben a 32 részt vevő állam ad hoc önkéntes felajánlásain
alapszik. A Bizottság olyan rendszert kíván
kialakítani, amely előre tervezett és lehetővé teszi azonnali
intézkedés meghozatalát. 3.3. Pénzügyi és humán
erőforrások Az
ECHO brüsszeli székhelyén több mint 300 ember dolgozik, és emellett több mint 400-an
38 különböző országban található képviseleten dolgoznak. Egy katasztrófát követően a szakértők
azonnal a helyszínre érkeznek az igényfelmérés elkészítése, valamint az EU
által finanszírozott humanitárius projektek végrehajtásának nyomon követése
érdekében. A szükségletalapú megközelítés az
EU humanitárius segítségnyújtásának egyik fő jellemzője, és mutatja a
segítségnyújtás megoszlását több mint 200 partnerszervezet között, amelyekhez
nem kormányzati szervezetek, ENSZ ügynökségek, egyéb nemzetközi szervezetek,
pl. a Vöröskereszt Nemzetközi Bizottsága, valamint a Vöröskereszt és a
Vörösfélhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége és az EU tagállamok néhány szakosított
ügynöksége tartozik. Fontos, hogy a DG
ECHO számos partnerrel rendelkezzen, hiszen nekik köszönhetően van
lehetőség a világ különböző részein egyre nagyobb számban és egyre
összetettebb helyzetekben jelentkező szükségletek kielégítésére. Az ECHO által kezelt támogatásokat és
hozzájárulásokat a legkedvezőbb kézhez kapott ajánlatok kiválasztása
alapján nyújtják. 2011-ben az ECHO-partnerek
számára juttatott finanszírozás a következőképpen oszlott meg: nem kormányzati szervezetek 50 %,
ENSZ-ügynökségek 36 %, nemzetközi szervezetek pedig 14 %. A humanitárius
szervezetek egyre korlátozottabb mértékben jutnak el a rászoruló személyekhez. Ez annak tudható be, hogy a kormányok és fegyveres
csoportok – amelyek a nemzetközi humanitárius jog alapján járó legalapvetőbb
védelmet sem biztosítják – beszűkítik a humanitárius szervezetek
mozgásterét, valamint biztonsági kényszerek jelentkeznek. A kormányzatok növekvő mértékben korlátozzák a
humanitárius segélyek eljuttatását (pl. Srí Lankán). Számos
konfliktusövezetben (pl.: Kongói Demokratikus Köztársaság, Szomália, Szudán) a
humanitárius segélyprogramok munkatársai kivételesen kegyetlen hadviselés
szemtanúi, amelynek során a polgári lakosságot veszik célba, és a nemi
erőszakot gyakran harci fegyverként alkalmazzák. Úgy tűnik,
növekszik azoknak az incidenseknek a száma, amikor humanitárius segélyprogramok
munkatársait éri támadás, beleértve elrablásukat, elüldözésüket, illetve
meggyilkolásukat. A donoroknak azzal kell
szembesülniük, hogy nem csupán a humanitárius személyzet biztonsága, hanem a
finanszírozás és infrastruktúra jövője is veszélyben forog. Némely kormányzat egészen odáig elmegy, hogy
kisajátítja, vagy éppen „kölcsönveszi” az adományozók által biztosított
pénzeszközöket és vagyontárgyakat és/vagy kifosztásukat követően kitiltja
a humanitárius segélyszervezeteket az országból. 4. Humanitárius és polgári védelmi
segítségnyújtási politika Szakpolitikai
szinten a Bizottság 2011-ben a következő stratégiai kezdeményezésekre
összpontosított: ·
Az EU polgári védelemre vonatkozó jogalkotási
javaslatok bemutatása, amelynek célja a meglévő eszközök jelentős
megerősítése. Jelenleg az EU polgári védelmi csapatainak és eszközeinek
bevetése nagymértékben a részt vevő államok ad hoc önkéntes felajánlásain
alapszik. Az EU polgári védelmi mechanizmusa ugyan jelenleg is fontos szerepet
tölt be a kölcsönös segítségnyújtási folyamat támogatásában, koordinálásában és
végrehajtásában, a Bizottság előre tervezett és azonnali rendszerre való
átállást javasol. Ebben az összefüggésben megkezdődtek az
előkészületek egy hatékonyabb Veszélyhelyzet-reagálási Központ
létrehozása érdekében 2013-ban, amely a megfigyelési és tájékoztatási központ
utódja lesz. Egy teljes mértékben kiforrott, ténylegesen heti hét napon át 24
órában működő központ lesz, amely lehetővé teszi az EU számára,
hogy proaktívabb szerepet töltsön be a tervezés, előkészítés, operatív
koordináció és logisztikai támogatás terén. ·
Létrehozza az Európai Önkéntes Humanitárius
Segítségnyújtási Hadtestet a Lisszaboni Szerződésnek megfelelően
(az EUMSZ 214. cikkének (5) bekezdése). 2011-ben az ECHO nyilvános
konzultációt, hatásvizsgálatot kezdeményezett, továbbá kísérleti projekteket
indított útjára. E tevékenységek eredményei beépülnek majd a Hadtestet
létrehozó jogi keretről szóló javaslatba, amelyet várhatóan 2012-ben
fogadnak el. Az ECHO továbbá különös hangsúlyt helyezett a
kiválasztott horizontális politikai prioritásokra a humanitárius
segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban[8] és a hozzá kapcsolódó
cselekvési tervben szereplő kötelezettségvállalásokkal összhangban. Ezek a
politikai prioritások többek között az EU humanitárius élelmiszersegély-politikájának
további bővítését tartalmazzák. Az Élelmiszersegély-egyezmény
korszerűsítéséről szóló tárgyalásokra ebben az összefüggésben került
sor. Az élelmezésbiztonsági és táplálkozási szükségletek kielégítése érdekében
tett közös erőfeszítések hatékonyságának és eredményességének fokozása
érdekében a Bizottság az „élelmiszerbiztonsági és táplálkozási programalapú
együttműködés” elnevezésű szándéknyilatkozatot írt alá három
ENSZ-ügynökséggel: az Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezettel, az
Élelmezési Világprogrammal és a Nemzetközi Mezőgazdaság-fejlesztési
Alappal. A Bizottság a katasztrófákra való
felkészülés területén végzett tevékenységeket is támogatta a természeti
katasztrófák által gyakran sújtott területeken, hogy egy esetleges katasztrófa
esetén a helyi közösségek gyorsan és hatékonyan tudjanak reagálni, számos
életet mentve meg ezzel. Ezt a támogatást a 2010-ben indított DIPECHO-programok,
valamint a Dél-Ázsiában, a csendes-óceáni térségben, Dél-Amerikában és a karibi
térségben induló új programok keretében nyújtotta. A katasztrófákra való
felkészüléshez való hozzájárulás messze túlmutat a DIPECHO cselekvési tervein,
mivel több jelentős segítségnyújtás finanszírozásáról szóló határozat
célkitűzései között szerepel katasztrófákra való felkészülés vagy a
katasztrófák következményeinek csökkentése. A legfontosabb tevékenységek között
az infrastrukturális támogatások, az érdekképviselet és a figyelemfelkeltés, a
kisléptékű kárelhárítás, a térképezés és az adatok számítógépes tárolása,
a korai riasztási rendszerek, az oktatás, az intézmények megerősítése és
az éghajlatváltozással kapcsolatos tevékenységek szerepelnek. Polgári védelmi
megbízatása keretében a DG ECHO elősegítette és ösztönözte a polgári
védelmi mechanizmusban részt vevő 32 állam[9]
közötti együttműködést. Ennek részeként célja az Európa területén
bekövetkező természeti, technológiai vagy ember által előidézett
katasztrófák megelőzésére szolgáló és azokkal szemben védelmet nyújtó
rendszerek hatékonyságának javítása. A Bizottság emellett a
katasztrófa-megelőzéssel foglalkozó 18 hónapos bevált gyakorlat program
részeként elkezdett információkat gyűjteni konkrét katasztrófatípusokra
(földrengések, szökőárak, áradások, viharok, szárazság és hőhullámok)
és horizontális intézkedésekre (mint például tervezés és
infrastruktúratervezés) helyezve a hangsúlyt. Katasztrófák esetén a polgári
védelmi mechanizmus végrehajtása hatékonyabb védelmet biztosít a lakosság, a
környezet és a tulajdon, valamint a kontinens kulturális öröksége számára. A
felkészüléshez biztosított uniós támogatás a korai riasztási rendszerekre, a
polgári védelmi modulokra és a polgári védelmi mechanizmus képzési programjaira
összpontosított (2011 folyamán 890 szakértő kapott képzést, továbbá öt
teljes körű gyakorlat kialakítását segítették). A Bizottság továbbá
pénzügyi támogatást nyújtott számos felkészülésre irányuló együttműködési
projekt számára (polgárok evakuálását végző csapat létrehozása, nukleáris
baleset esetén való evakuálás, barlangi mentéssel kapcsolatos figyelemfelhívás,
valamint olajjal szennyezett partmenti területek tisztítása). A tagállamok által rendelkezésre bocsátott
forrásokból finanszírozott segítségnyújtás biztosítása a katasztrófával sújtott
uniós országok és harmadik országok területén az érintett ország kormányának
kérésére történik. [1] www.cred.be [2] www.unisdr.org [3] Ebből 105 millió EUR-t humanitárius
segítségnyújtási és élelmiszer-segélyezés formájában, 12 millió EUR-t pedig
katasztrófavédelmi tevékenységeken keresztül. [4] Európai Szabadkereskedelmi Társulás. [5] Ez konkrét példákkal együtt a kísérő dokumentumban
került kifejtésre. Lásd Csád, Burundi, Tanzánia példáját, vagy az
átmenetről és ellenálló képességről szóló 3.9 fejezetet. [6] 18 aktivizálás, 3 korai riasztés és 6 megfigyelési
kérelem. [7] COM(2011) 934 végleges; elfogadva: 2011.12.20. [8] 2007. december 18-án fogadta el a Tanács, az Európai
Parlament és a Bizottság – HL 2008/C/25/01, 2008.1.30. [9] A 27 EU-tagállam, valamint Norvégia, Izland,
Liechtenstein, Horvátország és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság.