23.10.2010 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
L 279/22 |
A BIZOTTSÁG 2010/69/EU IRÁNYELVE
(2010. október 22.)
a színezékeken és édesítőszereken kívüli egyéb élelmiszer-adalékanyagokról szóló 95/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv mellékleteinek
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az élelmiszer-adalékanyagokról szóló, 2008. december 16-i 1333/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 31. cikkére,
tekintettel az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 53. cikkére,
az élelmiszerügyi tudományos bizottsággal és az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1) |
A színezékeken és édesítőszereken kívüli egyéb élelmiszer-adalékanyagokról szóló 95/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) meghatározza az Európai Unióban felhasználható élelmiszer-adalékanyagok listáját és ezen anyagok felhasználásának feltételeit. |
(2) |
A 95/2/EK irányelv elfogadása óta technikai fejlődés ment végbe az élelmiszer-adalékanyagok terén. Ezt az irányelvet e fejlődés figyelembevétele céljából ki kell igazítani. |
(3) |
Az 1333/2008/EK rendelet 31. cikke értelmében mindaddig, amíg el nem készül az élelmiszer-adalékanyagoknak az említett rendelet 30. cikkében előírt uniós listája, a 95/2/EK irányelv mellékleteit a Bizottság által elfogadott intézkedésekkel szükség esetén módosítani kell. |
(4) |
A 95/2/EK irányelv jelenleg számos felhasználási területen engedélyezi a következő stabilizátorokat: agar (E406), karragén (E407), szentjánoskenyérliszt (E 410), guargumi (E 412), xantángumi (E 415), pektinek (E 440), cellulóz (E 460), karboxi-metil-cellulóz (E466), oxidált keményítő (E1404), monokeményítő-foszfát (E 1410), dikeményítő-foszfát (E 1412), foszfatált-dikeményítő-foszfát (E 1413), acetilezett-dikeményítő-foszfát (E 1414), acetilezett keményítő (E 1420), acetilezett-dikeményítő-adipát (E 1422), hidroxi-propil-keményítő (E 1440), hidroxi-propil-dikeményítő-foszfát (E 1442), keményítő-nátrium-oktenil-szukcinát (E 1450), acetilált-oxidált-keményítő (E 1451); és a következő emulgeálószereket: zsírsavak mono- és digliceridjei (E 471). Ezekre az élelmiszer-adalékanyagokra az élelmiszerügyi tudományos bizottság számértékkel nem korlátozott megengedhető napi bevitelt (ADI-t), határozott meg, ezért a fogyasztók egészségére semmilyen veszélyt nem jelentenek. Használatuk kiterjesztése a kevesebb mint 20 % zsírt tartalmazó, ízesítetlen, élő mikroflórájú, fermentált tejszínekre és az ezeket helyettesítő termékekre az emulzió stabilitása és állandósága érdekében technológiailag szükséges. Ez az alkalmazás előnyös a fogyasztó számára, mert a hagyományos termékekhez hasonló tulajdonságú, csökkentett zsírtartalmú fermentált tejszín termékek választékát biztosítaná. Ezért célszerű e további alkalmazás engedélyezése. |
(5) |
1990-ben az élelmiszerügyi tudományos bizottság értékelte a tejsav nátrium- és káliumsóit (E 325 és E 326), a kálium-acetátot (E 261), a nátrium-acetátot (E 262i), valamint a nátrium-hidrogén-acetátot (E 262ii), és arra a következtetésre jutott, hogy ezek az anyagok természetes összetevőként mind jelen vannak az élelmiszerekben, és bevitelük minden valószínűség szerint elhanyagolható a természetes forrásokból származó bevitellel összehasonlítva. Ezért ezekre együttesen egy „számértékkel nem korlátozott csoport ADI”-t (megengedhető napi bevitelt) állapítottak meg.. Ennek következtében ezen élelmiszer-adalékanyagok felhasználását általában minden élelmiszerhez engedélyezik, a 95/2/EK irányelv 2. cikkének (3) bekezdésében említettek kivételével. Javaslat született ezen élelmiszer-adalékanyagok felhasználásának az előrecsomagolt friss darált húshoz történő kiterjesztésére a mikrobiológiai patogének (pl. Listeria, e. coli O157) elszaporodásának meggátlása céljából. E technológiai indok alapján és figyelembe véve, hogy a felhasználás nem vet fel biztonságossági aggályokat, célszerű engedélyezni ezen élelmiszer-adalékanyagok előrecsomagolt friss darált húsban való felhasználását. |
(6) |
A 95/2/EK irányelv jelenleg engedélyezi a szorbátok (E 200, E 202, E 203) és benzoátok (E 210, E 211, E 212, E 213) élelmiszer-adalékanyagként való felhasználását. A penészgombák és élesztőgombák, valamint mikotoxinok elszaporodása meggátlásának érdekében javasolt ezen élelmiszer-adalékanyagok további, tartósítószerként történő alkalmazása olyan algaalapú, halanalóg termékekben (algakaviárok), melyeket különböző ételekben feltétként használnak. Az említett sók esetében a megállapított megengedhető napi bevitel 0–25 mg/testtömegkilogramm, illetve 0–5 mg/testtömegkilogramm. A legroszszabb esetet figyelembe vevő, a maximális koncentráció alapján végzett becslés szerint a bevitelre vonatkozó számítások nagyon alacsony értéket mutattak a megengedhető napi bevitelhez viszonyítva. A fogyasztó ennek következtében megvalósuló expozíciója nem ad okot a biztonságossággal kapcsolatos aggályokra. Ezért célszerű engedélyezni a szorbátok és benzoátok tartósítószerként történő használatát algaalapú, halhelyettesítő termékekben is, figyelembe véve a technológiai indokot és azt a tényt, hogy ez az új termék szűk piaci szegmenst képvisel. |
(7) |
A szorbátok (E 200, E 202, E 203) és benzoátok (E 210, E 211, E 212, E 213) olyan hordós sörökben való felhasználását kérelmezték, amelyekhez 0,5 %-nál nagyobb mennyiségű erjeszthető cukrokat és/vagy gyümölcslevet vagy gyümölcs sűrítményt adtak hozzá, és amelyeket közvetlenül csapolva szolgálnak fel. Ezek a hordós sörök huzamosabb ideig érintkezhetnek a sörcsappal. Mivel a hordó és csap érintkezése nem steril körülmények között történik, a hordó mikrobiológiailag szennyeződhet. Ez problémát jelent az olyan sörök esetében, amelyek továbbra is tartalmaznak erjeszthető cukrokat, mert veszélyes mikroorganizmusok elszaporodásához vezethet. Ezért az olyan csapolt sörökben, amelyekhez erjeszthető cukrokat és/vagy gyümölcslevet vagy sűrítményt adnak hozzá, szükség van mikrobaellenes anyagok jelenlétére. A bevitel szempontjából az ilyen gyümölcssörök csapolás útján történő fogyasztása továbbra sem számottevő, és a szorbát- és benzoát bevitelre vonatkozó, a legrosszabb esetet figyelembe vevő számítások szerint a bevitel a megengedhető napi bevitel alatt marad. Ezért célszerű a szorbátok és benzoátok használatának engedélyezése olyan hordós sörökben, amelyekhez 0,5 %-nál nagyobb mennyiségű erjeszthető cukrokat és/vagy gyümölcslevet vagy gyümölcs sűrítményt adnak hozzá. |
(8) |
A citrusfélék felületén jelentkező penészgomba képződésének megakadályozása érdekében engedélyezett a gyümölcsök szedés utáni kezelése peszticidekkel (pl. imazalil és tiabendazol). A citrusfélék kezeléséhez alkalmazott peszticidek használatát részben vagy teljesen fel lehetne váltani szorbátokkal (E 200, E 202, E 203). A szorbátok a hámozatlan friss citrusfélék felületén az engedélyezett viaszok (méhviasz, kandelillaviasz, karnaubaviasz és sellak (E 901, E 902, E 903 és E 904) segítségével alkalmazhatók. Biztonságossági szempontból nem aggályos a fogyasztó említett adalékanyagoknak való kitettsége. Ezért célszerű e további felhasználás engedélyezése. |
(9) |
A fogyasztók bizonyos tápanyagok bevitelét étrend-kiegészítők segítségével érhetik el. E célból a 2002/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (4) meghatározott étrend-kiegészítőkhöz A-vitamin, valamint A- és D-vitamin keveréke adható. A biztonságos kezelés érdekében az A-vitamint, illetve az A- és D-vitamin keverékét készítményekké kell alakítani, ami magas nedvességtartalmat és magas hőmérsékletet igényelhet keményítők és cukrok jelenlétében. Az ilyen feldolgozás kedvezhet mikroorganizmusok fejlődésének.. E mikroorganizmusok elszaporodásának megakadályozása érdekében engedélyezik a szorbátok (E 200, E 202, E 203) és benzoátok (E 210, E 211, E 212 és E 213) hozzáadását a szilárd étrend-kiegészítőkben felhasznált A-vitaminhoz, valamint az A- és D-vitamin keverékeihez. |
(10) |
A kén-dioxid és a szulfitok (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) a 95/2/EK irányelv szerint engedélyezett élelmiszer-adalékanyagok, amelyek elsősorban mikrobaellenes szerként hatnak, és késleltetik a kémiai romlást.. Napjainkban a friss gyümölcsök – különösen tengeri úton történő – szállítása rendkívül jelentőssé vált. Az ilyen szállítás sokszor több hetet is igénybe vesz. A kén-dioxid és a szulfitok használata megvédi a friss áfonyát a gomba növekedésétől. A kén-dioxid és szulfitok e további felhasználását a friss áfonyán képződő gomba megjelenésének megakadályozása érdekében engedélyezik, szem előtt tartva, hogy a termék valószínűleg szűk piaci szegmenst képvisel. Figyelembe véve ezeket az új engedélyezéseket alátámasztó komoly technológiai indokokat, a világkereskedelem elősegítésének szükségességét és a kén- és szulfitbevitelben jelentkező elhanyagolható hatásukat is, célszerű engedélyezni a kén-dioxid felhasználásának kiterjesztését az áfonyára az ezen irányelv mellékletében meghatározott koncentrációs szinten. |
(11) |
A fahéjrudak (kizárólag Cinnamomum ceylanicum) előállításához a fahéjfa belső fakérgének frissen hántott darabjait használják fel. A lehántott kéreg az előállító országban mikrobiológiai szennyeződésnek és rovarok támadásának van kitéve, különösen trópusi, nedves éghajlati körülmények között. A kén-dioxiddal történő fertőtlenítés megfelelő kezelés az ilyen mikrobiológiai szennyeződés és rovartámadás ellen. 1994-ben az élelmiszerügyi tudományos bizottság 0–0,7 mg/testtömegkilogramm megengedhető napi bevitelt állapított meg, és úgy vélte, hogy a kén-dioxid és más szulfitok használatát a súlyos asztmatikus rohamok előfordulási gyakoriságának visszaszorítása érdekében korlátozni kell. Bár a kén-dioxid és a szulfitok használatát korlátozni kell, ez a speciális felhasználás elhanyagolható mértékben járul hozzá a kén-dioxid és a szulfitok beviteléhez. Ezért helyénvaló engedélyezni a kén-dioxid és a szulfitok (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) további felhasználását,kizárólag e konkrét fahéjtípusnál. |
(12) |
Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: EFSA) értékelte a nizin használatának biztonságosságára vonatkozó információkat a folyékony tojás élelmiszer-kategóriájában, valamint a módosított gyártási eljárással előállított nizin biztonságosságára vonatkozó adatokat. Az EFSA 2006. január 26-i véleményében (5) megerősítette a korábban meghatározott 0–0,13 mg/testtömegkilogramm megengedhető napi beviteli értéket az új gyártási folyamattal és kivonási eljárással előállított, a hagyományosan használt tejalapú közeg helyett egy cukros kiindulási anyag erjesztésével készített nizinre is. Az EFSA véleményében azt is megerősítette, hogy a nizin élelmiszerekben való felhasználásától nem várható antibiotikum-rezisztencia kialakulása. Az EFSA szerint nincsenek adatok nizinnel szemben ellenálló bakteriális mutánsokról, melyek keresztrezisztenciát mutatnak a terápiás célú antibiotikumokkal. Az EFSA úgy véli, hogy ez valószínűleg a terápiás célú antibiotikumok és a nizin közötti, az antimikrobiális működés terén fellépő különbségnek tulajdonítható. Az EFSA emellett 2006. október 20-i véleményében (6) azt is megerősítette, hogy a nizin a tervezett felhasználási feltételek melletti (a maximális felső érték 6,25 mg/l) használata pasztörizált folyékony tojásokban biztonságossági szempontból nem aggályos, technológiai szempontból pedig a termék eltarthatóságának megnövelése és a pasztörizálást esetlegesen túlélő, ételmérgezést okozó, spóraképző fajok (például Bacillus cereus) képződésének megakadályozása érdekében indokolt. Ezért helyénvaló a nizin pasztörizált folyékony tojásokban való további kiegészítő használatának engedélyezése. |
(13) |
A dimetil-dikarbonát (DMDC, E 242) élelmiszer-adalékanyagot a 95/2/EK irányelv tartósítószerként engedélyezi az alkoholmentes ízesített italokban, alkoholmentes borokban és folyékony teakoncentrátumokban. Az élelmiszer-adalékanyagot azt követően engedélyezték, hogy az élelmiszerügyi tudományos bizottság 1990-ben kedvező véleményt adott róla, amelyet 1996-ban újra megerősített. Az élelmiszerügyi tudományos bizottság nem tudott megengedhető napi beviteli értéket megállapítani, mivel a DMDC gyorsan lebomlik szén-dioxidra és metanolra. 2001-ben felkérték az élelmiszerügyi tudományos bizottságot, vizsgálja meg a DMDC borban történő felhasználásának biztonságosságát. Az élelmiszerügyi tudományos bizottság akkor úgy vélte, hogy a dimetil-dikarbonátnak az alkoholtartalmú italok és borok kezelésére szolgáló használata során képződő metanol és más reakciótermékek (pl. metil-karbamát) hasonlók a nem alkoholtartalmú italokban kialakuló anyagokhoz, és még jelentős borfogyasztás sem eredményezne semmiféle veszélyt a metanol és a metil-karbamát miatt. A DMDC felhasználása azért szükséges, hogy megelőzze a még fel nem bontott, nem sterilen töltött palackban tárolt almabornak, körtebornak és gyümölcsboroknak, csökkentett alkoholtartalmú boroknak, boralapú italoknak és az 1601/91/EGK tanácsi rendelet (7) hatálya alá tartozó minden egyéb terméknek a fermentáció következtében bekövetkező romlását. E további használat nem ad okot a fogyasztók biztonságával kapcsolatos aggályokra. Ráadásul a DMDC használata hozzájárulhat a kén-dioxid-expozíció csökkentéséhez. Ezért célszerű a DMDC e további használatának engedélyezése az almaborban, körteborban, gyümölcsborban, csökkentett alkoholtartalmú borban, boralapú italokban és az 1601/91/EGK tanácsi rendelet hatálya alá tartozó egyéb termékekben. |
(14) |
Az EFSA értékelte a rozmaringkivonatok élelmiszerekben antioxidánsként történő felhasználásának biztonságára vonatkozó adatokat. A rozmaringkivonatok a Rosmarinus officinalis L.-ből származnak, és számos antioxidáns hatású összetevőt tartalmaznak (elsősorban fenolsavakat, flavonoidokat, diterpenoidokat és triterpéneket). Bár a rozmaringkivonatokra vonatkozó toxikológiai adatok nem voltak elegendők ahhoz, hogy az EFSA számszerű megengedhető napi bevitelt állapítson meg, az EFSA 2008. március 7-i véleményében (8) úgy vélte, hogy a biztonsági tartomány elég nagy annak a következtetésnek a levonásához, hogy a javasolt felhasználásból és a felhasználási szintekből származó étrendi bevitel a biztonságosság szempontjából nem aggályos. A rozmaringkivonatok használata ezért megengedhető, ha a felhasználásuk technológiailag indokolt. A rozmaringkivonatok antioxidánsként történő, javasolt felhasználását engedélyezik, és a rozmaringkivonatokhoz hozzárendelik az E 392 E-számot. |
(15) |
A tejsavó a sajtgyártás mellékterméke. A fehérjében kellően gazdag étrend biztosítása érdekében tejsavó fehérjét tartalmazó italokat fejlesztettek ki. Annak érdekében, hogy a fehérjék az ilyen italok hőkezelése során szuszpenzióban maradjanak, nagyobb foszfátmennyiségre van szükség, mint amennyi a szokásos alkoholmentes ízesített italokban van. A foszfátokat engedélyezik a tejsavófehérjét tartalmazó sportitalokban. |
(16) |
A méhviaszt (E 901) jelenleg fényezőanyagként engedélyezik a csokoládéval bevont, kisméretű finom pékárukban. Ez az engedély nem vonatkozik a csokoládéval be nem vont jégkrémostyákra. Azon túl, hogy a méhviasz a csokoládé alternatívájának tekinthető az előrecsomagolt jégkrémostyák esetében, az ostyák méhviasszal történő bevonása megakadályozza a víz migrációját az ostyákba, biztosítja az ostya ropogósságát, és meghosszabbítja a termék eltarthatóságát, ezért használata technológiailag indokolt. Ezért a méhviaszt fényezőanyagként engedélyezik a jégkrémmel töltött, előrecsomagolt ostyák csokoládé bevonatának teljes vagy részleges kiváltására. |
(17) |
Az EFSA értékelte a méhviasz további felhasználásának biztonságosságára vonatkozó adatokat aromák hordozójaként, alkoholmentes ízesített italokban történő alkalmazás esetén. Bár a méhviaszra vonatkozó, rendelkezésre álló adatok nem voltak elegendők a megengedhető napi bevitel megállapításához, az EFSA arra a következtetésre jutott, hogy a méhviasz alacsony toxicitása következtében a meglévő élelmiszer-ipari felhasználások és a méhviasz javasolt új felhasználása nem ad okot biztonságossággal kapcsolatos aggodalmakra. Ezért célszerű a méhviasz alkoholmentes ízesített italokban aromák hordozójaként való felhasználásának engedélyezése. |
(18) |
A trietil-citrátot (E 1505) az EU a 95/2/EK irányelv értelmében jelenleg aromák hordozójaként és szárított tojásfehérjében engedélyezi. Az élelmiszerügyi tudományos bizottság 1990-ben a megengedhető napi bevitelt 0–20 mg/kg-ban határozta meg. A trietil-acetát felhasználásának kiterjesztését javasolták étrend-kiegészítő tabletták fényesítő anyagaként. A trietil-citrát növeli a bevonat ellenállását, védi a tablettát a külső behatásoktól, és megnöveli a termék forgalombantarthatóságának idejét. A legrosszabb esetet figyelembe véve a trietil-citrát bevitelének ezen újabb forrása elhanyagolható (0,25% ) a megengedhető teljes napi bevitelhez képest. Ezért célszerű a trietil-citrát étrend-kiegészítő tabletták fényesítő anyagaként történő felhasználásának uniós szintű engedélyezése. |
(19) |
Az EFSA értékelte a polivinil-alkohol (PVA) étrend-kiegészítők filmbevonószerként történő felhasználásának biztonságosságára vonatkozó adatokat, és 2005. december 5-én megfogalmazta véleményét (9). Az EFSA megállapította, hogy a polivinil-alkoholnak a kapszula és tabletta formájú étrend-kiegészítők bevonataként történő felhasználása biztonság szempontjából nem aggályos. Az EFSA véleménye szerint a polivinil-alkoholnak való potenciális kitettség a felhasználás tervezett feltételei mellett várhatóan csekély lesz. A jelentések szerint a polivinil-alkohol a szájon át történő bevétel után minimális mértékben szívódik fel. A legnagyobb felhasználási szintet 18 g/kg-ban rögzítették, a legrosszabb eset bekövetkezését alapul véve, amelyet az EFSA kockázatbecslése során alkalmazott. A polivinil-alkohol jó tapadási tulajdonságának és az általa képzett filmbevonat erősségének köszönhetően ez az új élelmiszer-adalékanyag várhatóan technológiai szerepet tölt majd be étrend-kiegészítők filmbevonataként, különösen abban az esetben, ha a felhasználás során a nedvességnek ellenálló és a nedvességtől védő tulajdonságokra van szükség. Ezért célszerű az ismertetett alkalmazás uniós szintű engedélyezése. Az új élelmiszer-adalékanyaghoz az E 1203 E-számot rendelik hozzá. |
(20) |
Az EFSA értékelte a polietilén-glikolok hat típusának (PEG 400, PEG 3000, PEG 3350, PEG 4000, PEG 6000, PEG 8000) étrend-kiegészítők filmbevonataként történő használatára vonatkozó adatokat, és 2006. november 28-án közzétette ezzel kapcsolatos véleményét (10). Az EFSA megállapította, hogy a polietilén-glikol e típusainak étrend-kiegészítő tabletták és kapszulák filmbevonó anyagaiban fényesítő anyagként történő használata a tervezett felhasználási feltételek mellett nem jelent biztonságossági kockázatot. Az EFSA kockázatbecslésében azt is figyelembe vette, hogy az említett polietilén-glikoloknak való kitettség egy másik forrását a gyógyszerkészítmények jelentik, és úgy vélte, hogy a PEG 6000 édesítőszerek hordozójaként már engedélyezett felhasználása, valamint a PEG alkalmazása élelmiszerekkel érintkező anyagokban csak korlátozott mértékben növeli a bevitelt. Ezért célszerű az ismertetett új alkalmazás uniós szintű engedélyezése. Emellett a PEG 6000 édesítőszerek hordozójaként történő korlátozott bevitele, valamint toxikológiai jellemzőinek a polietilén-glikolok más típusaival mutatott hasonlósága (a hat polietilén-glikol típushoz egyetlen csoport TDI-t, vagyis tolerálható napi bevitelt rendeltek) következtében célszerű a PEG 6000 alternatívájaként, az EFSA által értékelt PEG-ek használatának édesítőszerek hordozójaként való engedélyezése. A PEG-ekhez az E 1531 E-számot rendelik hozzá. |
(21) |
Az EFSA értékelte a kassziagumi mint új élelmiszer-adalékanyag zselésítőként és sűrítőanyagként történő használatának biztonságára vonatkozó adatokat, és 2006- szeptember 26-án megfogalmazta véleményét (11). Az EFSA megállapította, hogy a kassziaguminak a meghatározott feltételek melletti felhasználása nem jelent biztonságossági kockázatot. Bár az EFSA a kassziagumi esetében rendelkezésre álló toxikológiai adatokat nem tekintette elégségesnek a megengedhető napi bevitel megállapításához, úgy vélte, hogy a meglévő adatok nem adnak okot biztonsággal kapcsolatos aggodalmakra. Az EFSA külön kiemelte azt, hogy a kassziagumi kevéssé szívódik fel, és ha teljesen hidrolizál, olyan összetevőkre bomlik le, amelyek a normál anyagcsere-folyamatok révén ürülnek a szervezetből. A kassziagumi felhasználása technológiailag indokolt, tekintve szinergista zselésítő hatását, melyet más, élelmiszerekben használatos gumikhoz adva fejt ki. Ezért célszerű e felhasználásokat uniós szinten engedélyezni, és a kassziagumihoz az E 427 E-számot hozzárendelni. |
(22) |
Az EFSA értékelte a neotám mint ízfokozó biztonságosságát, és 2007. szeptember 27-én közzétette a véleményét (12). Az EFSA következtetése szerint a neotam ízfokozóként történő javasolt felhasználása nem aggályos biztonságossági szempontból, és 2 mg/testtömegkilogramm/nap megengedett napi bevitelt állapított meg. Ezért célszerű engedélyezni a neotám ízfokozóként való felhasználását. |
(23) |
Az EFSA értékelte az L-cisztein (E 920) egyes, csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt élelmiszerekben való felhasználásának biztonságára vonatkozó adatokat. Az EFSA 2006. szeptember 26-i véleményében (13) arra a következtetésre jutott, hogy az anyag felhasználása feldolgozott, gabonaalapú élelmiszerekben valamint csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt élelmiszerekben (különösen babakekszekben) nem aggályos biztonságossági szempontból.. A csecsemőknek és kisgyerekeknek szánt kekszeknek megfelelő összetevőkből kell állniuk, beleértve az ellenőrzött cukor- és zsírtartalmat. Az alacsony zsírtartalmú kekszek azonban fokozottan morzsálódnak, így a keksz a gyermek szájában eltörik, ami növeli a fulladás és légcsőelzáródás veszélyét. Az L-cisztein javítja a tészta minőségét,, szabályozza a végtermék szerkezetét. Ezért célszerű az L-cisztein csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt élelmiszerekben való felhasználásának uniós szintű engedélyezése. |
(24) |
Az EFSA értékelte a szarvasmarhafélékből és/vagy sertésekből kivont fibrinogénen és, trombinon alapuló enzimkészítmény élelmiszerek összeállításához alkalmazott élelmiszer-adalékanyagként történő használatának biztonságosságát, és 2005. április 26-i véleményében (14) azt a következtetést vonta le, hogy az enzimkészítmény e felhasználása, amennyiben a véleményben szereplő módon állítják elő, nem jelent veszélyt biztonságossági szempontból. Ugyanakkor az Európai Parlament a színezékeken és édesítőszereken kívüli egyéb élelmiszer-adalékanyagokról szóló 95/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv mellékleteinek módosításáról szóló bizottsági irányelvtervezetről szóló, 2010. május 19-i állásfoglalásában úgy vélte, hogy az említett enzimkészítmény élelmiszerek összeállításához alkalmazott élelmiszer-adalékanyagként történő felvétele a 95/2/EK irányelv IV. mellékletébe nem egyeztethető össze az 1333/2008/EK rendelet céljával és tartalmával, mivel nem teljesíti az 1333/2008/EK rendelet 6. cikkének általános feltételeit, különösen a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontja tekintetében. |
(25) |
A 2004/374/EK bizottsági határozat (15) felfüggesztette a moszatokból és egyes gumikból származó, gélképző élelmiszer-adalékanyagokat (E 400, E 401, E 402, E 403, E 404, E 405, E 406, E 407, E 407a, E 410, E 412, E 413, E 414, E 415, E 417 és E 418) tartalmazó mini poharas, ún. jelly mini-cups zselék forgalomba hozatalát és behozatalát az e termékek miatt jelentett fulladásveszély miatt. A 95/2/EK irányelvet a 2006/52/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (16). ennek megfelelően módosította. A 2004/374/EK bizottsági határozatot ezért hatályon kívül helyezik, mivel rendelkezéseit már beillesztették a 95/2/EK irányelvbe. |
(26) |
Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével, azokat sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem ellenezte, |
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 95/2/EK irányelv II–VI. melléklete ezen irányelv mellékletével összhangban módosul.
2. cikk
(1) A tagállamok legkésőbb 2011. március 31-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen az irányelv 1. cikkének megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
A rendelkezéseket legkésőbb 2011. április 1-jétől alkalmazniuk kell.
A tagállamok által elfogadott rendelkezéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti szabályozásuk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az irányelv tárgykörében fogadnak el.
3. cikk
A 2004/374/EK bizottsági határozat hatályát veszti.
4. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
5. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2010. október 22-én.
a Bizottság részéről
az elnök
José Manuel BARROSO
(1) HL L 354., 2008.12.31., 16. o.
(2) HL L 31., 2002.2.1., 1. o.
(3) HL L 61., 1995.3.18., 1. o.
(4) HL L 183., 2002.7.12., 51. o.
(5) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a nizin (E 234) mint élelmiszer-adalékanyag használatáról. The EFSA Journal (2006) 314., 1. o.
(6) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által készített szakvélemény a nizin mint élelmiszer-adalékanyag egy további élelmiszer-kategória (folyékony tojások) esetében való felhasználásáról, valamint a módosított gyártási folyamattal előállított nizin mint élelmiszer-adalékanyag biztonságosságáról. The EFSA Journal (2006) 314b, 1. o.
(7) HL L 149., 1991.6.14., 1. o.
(8) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a rozmaringkivonatok élelmiszer-adalékanyagként való használatáról. The EFSA Journal (2008) 721., 1. o.
(9) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a polivinil-alkohol étrend-kiegészítők bevonataként való használatáról. The EFSA Journal (2005) 294., 1. o.
(10) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a polietilén-glikol (PEG) étrend-kiegészítők bevonataként való használatáról. The EFSA Journal (2006) 414., 1. o.
(11) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a kassziagumi élelmiszer-adalékanyagként való használatáról. The EFSA Journal (2006) 389., 1. o.
(12) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a neotámról mint édesítőszerről és ízfokozóról. The EFSA Journal (2007) 581, 1. o.
(13) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és élelmiszerekkel érintkező anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény az L-cisztein csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt élelmiszerekben való felhasználásáról. The EFSA Journal (2006) 390., 1. o.
(14) Az élelmiszer-adalékanyagok, aromák, technológiai segédanyagok és az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagok tudományos testülete által a Bizottság kérésére készített szakvélemény a szarvasmarhafélékből és/vagy sertésekből kivont trombinon/fibrinogénen alapuló enzimkészítmény élelmiszerek összeállításához alkalmazott élelmiszer-adalékanyagként való használatáról. The EFSA Journal (2005) 214., 1. o.
(15) HL L 118., 2004.4.23., 70. o.
(16) HL L 204., 2006.7.26., 10. o.
MELLÉKLET
A 95/2/EK irányelv II.–VI. melléklete a következőképpen módosul:
1. |
A II. melléklet a következőképpen módosul:
|
2. |
A III. melléklet a következőképpen módosul:
|
3. |
A IV. melléklet a következőképpen módosul:
|
4. |
Az V. mellékletben a polietilén-glikol 6000 adalékanyagra vonatkozó bejegyzés helyébe a következő szöveg lép:
|
5. |
A VI. melléklet 3. részében a szöveg az E 526 élelmiszer-adalékanyagra vonatkozó bejegyzést követően az alábbi bejegyzéssel egészül ki:
|
(1) Ez az anyag bizonyos sajtokban jelen lehet az érési folyamat eredményeképpen.”