EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014PC0001
Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL amending Council Regulation (EC) No 1236/2005 concerning trade in certain goods which could be used for capital punishment, torture or other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment
Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az egyes, a halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható áruk kereskedelméről szóló 1236/2005/EK tanácsi rendelet módosításáról
Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az egyes, a halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható áruk kereskedelméről szóló 1236/2005/EK tanácsi rendelet módosításáról
/* COM/2014/01 final - 2014/0005 (COD) */
Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az egyes, a halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható áruk kereskedelméről szóló 1236/2005/EK tanácsi rendelet módosításáról /* COM/2014/01 final - 2014/0005 (COD) */
INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE Az Európai Unió Tanácsa 2005 júniusában
elfogadta az egyes, a halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen, embertelen
vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható áruk
kereskedelméről szóló 1236/2005/EK rendeletet. A rendelet 2006. július
30-án lépett hatályba. A Lisszaboni Szerződés 2009. decemberi
hatályba lépésével jogilag kötelező érvényűvé vált az Európai Unió
Alapjogi Chartája, melynek címzettjei az Unió intézményei, szervei, hivatalai
és ügynökségei, valamint a tagállamok annyiban, amennyiben az Unió jogát
hajtják végre. Az Európai Bizottság a 2011. december 21-én
hatályba lépett 1352/2011/EU végrehajtási rendelettel módosította a szóban
forgó rendelet II. és III. mellékletét, elsősorban annak érdekében, hogy
egyes gyógyszerkészítmények kivitelét ellenőrzés alá vonja, és ezzel
megelőzze e készítmények halálbüntetés végrehajtásához történő
felhasználását (halált okozó adag fecskendővel való beadása halálbüntetés
végrehajtásához). E módosítást kiegészíti az 1236/2005/EK rendelet 5. és 6.
cikkének – a 2011. december 20-i SEC(2011)1624 sz. bizottsági szolgálati
munkadokumentumban meghatározottak szerinti – alkalmazásáról szóló
iránymutatás. A Bizottság emellett – elsősorban az
Európai Parlament 2010. június 17-i állásfoglalásában[1] foglaltaknak eleget
téve – az 1236/2005/EK rendelet teljes felülvizsgálatát is megkezdte. A
Bizottság 2012 tavaszán felhívást tett közzé, hogy e felülvizsgálathoz
kapcsolódó munkájának elősegítése céljából szakértői csoportot hozzon
létre. A szakértői csoport 2012 júliusa és 2013 júliusa között hat
megbeszélést tartott az illetékes bizottsági szolgálatokkal. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL
FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI Az 1352/2011/EU bizottsági végrehajtási
rendelet kihirdetését követően több uniós gyógyszerkészítmény-gyártó
jelezte, hogy ellenzi termékei halálbüntetés végrehajtásához történő
alkalmazását. Egy kiviteli ellenőrzés alá nem tartozó, de az Amerikai
Egyesült Államokban halálos injekciókhoz felhasználható gyógyszerkészítmény
uniós gyártói tájékoztatták az Európai Bizottságot azokról az
intézkedésekről, amelyeket annak érdekében vezettek be, hogy harmadik
országban lévő forgalmazóik megakadályozzák a készítmény halálbüntetéshez
történő felhasználására irányuló szállítását. Az exportáló gyártók és az
illetékesek hatóságok egyaránt arról számoltak be, hogy szükségtelenül nagy
terhet jelent az éves szinten nagyszámú kiviteli ügylet keretében megvalósuló
gyógyszerkészítmény-kivitelek jelenlegi ellenőrzési rendszere. A szakértői csoport értékes
észrevételekkel szolgált a felülvizsgálathoz, főképp az Emberi Jogok
Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlata tekintetében, illetve azon
bűnüldözési célokra alkalmas áruk kereskedelmével kapcsolatban, amelyeket
esetleg felhasználhatnak kínzáshoz vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó
bánásmódhoz vagy büntetéshez. A szakértők amellett foglaltak állást, hogy
további intézkedéseket kell bevezetni az emberi jogok megsértésének
megakadályozása érdekében, de arra is rámutattak, hogy a kereskedelmi
korlátozások értékelését a bűnüldözési célokra használt eszközök puszta
tilalmánál szélesebb alapokra kell helyezni. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. A halálbüntetéssel
kapcsolatos kiviteli ellenőrzések 2011. december 21-ével a III. melléklet
kibővült a „Készítmények, amelyekkel halálbüntetés végrehajtása céljából
fecskendő segítségével halálos adagot beadva visszaélhetnek” címet
viselő szakasszal. Annak megakadályozása érdekében, hogy harmadik
országokban e készítményeket halálbüntetések végrehajtásához használják fel,
alkalmazni kell a kapcsolódó kiviteli ellenőrzéseket. Az 1236/2005/EK
rendelet jelenlegi szövege által létrehozott kiviteli ellenőrzési rendszer
célja, hogy megakadályozza az Unióból exportált áruk kínzáshoz vagy más kegyetlen,
embertelen vagy megalázó bánásmódhoz vagy büntetéshez történő
felhasználását. Azokról a kiviteli ellenőrzésekről, amelyek
alkalmazása révén megelőzhető az ellenőrzött áruk halálbüntetés
végrehajtásához történő felhasználása, külön fejezetet, míg az ellenőrzés
alá tartozó árukról külön – az alábbiakban IIIa. mellékletként említett –
jegyzéket kell beilleszteni a rendeletbe, hogy ezen ellenőrzések célja és
módjai egyértelmű legyen. A kínzás, illetve más kegyetlen, embertelen
vagy megalázó bánásmód vagy büntetés általában jogellenes cselekmény és sok
esetben nem országos jelenség, különösen, mivel a nemzetközi okmányok kivétel
nélkül tiltják a kínzást, illetve más kegyetlen, embertelen vagy megalázó
bánásmódot vagy büntetést. A halálbüntetés kiszabására ezzel szemben – hacsak
magát a halálbüntetést nem törölték már el – általában jogi szabályozás
vonatkozik. Éppen ezért indokolt foglalkozni azzal a kérdéssel, hogy vannak-e
olyan országok, amelyek mentesülhetnek a halálbüntetés végrehajtásának
megakadályozására irányuló ellenőrzések alól. 1983-ban az emberi jogok és alapvető
szabadságok védelméről szóló európai egyezményt (a továbbiakban: az emberi
jogok európai egyezménye) kiegészítették a halálbüntetést tiltó Hatodik
jegyzőkönyvvel. A jegyzőkönyv lehetővé tette az államok
törvényhozása számára, hogy a háború vagy háború közvetlen veszélye idején
elkövetett cselekmények tekintetében rendelkezzenek a halálbüntetésről.
2013-ban a Tizenharmadik jegyzőkönyv kimondta, hogy a halálbüntetés minden
körülmények között tiltott. Az Európai Unió tagállamai megerősítették e
jegyzőkönyveket, csakúgy, mint az Európa Tanács számos egyéb állama.
Albánia, Andorra, Bosznia-Ηercegovina, Grúzia, Izland, Liechtenstein,
Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság, Moldova, Montenegró, Norvégia, San
Marino, Szerbia, Svájc, Törökország és Ukrajna megerősítette a
jegyzőkönyveket és eltörölte a halálbüntetést minden körülmények között.
Örményország és Azerbajdzsán kizárólag a Hatodik jegyzőkönyvet
erősítette meg. 1989-ben az ENSZ Közgyűlése elfogadta és
kihirdette a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának a
halálbüntetés eltörlésére irányuló Második Fakultatív
Jegyzőkönyvét. A Jegyzőkönyv részes államai vállalták, hogy eltörlik
a halálbüntetést, ugyanakkor a 2. cikk értelmében – megerősítéskor vagy
csatlakozáskor – az államok fenntartást tehetnek, amely lehetővé teszi a
halálbüntetés alkalmazását a háború alatt elkövetett legsúlyosabb katonai
természetű bűncselekményekben való bűnösség megállapítása esetén.
Az uniós tagállamok és számos további európai ország mellett Argentína,
Ausztrália, Benin, Bolívia, Kanada, a Zöld-foki-szigetek, Kolumbia, Costa Rica,
Dzsibuti, Ecuador, Bissau-Guinea, Honduras, Kirgizisztán, Libéria, Madagaszkár,
Mexikó, Mongólia, Mozambik, Namíbia, Nepál, Új-Zéland, Nicaragua, Panama,
Paraguay, a Fülöp-szigetek, Ruanda, São Tomé és Príncipe, a Seychelle-szigetek,
Dél-Afrika, Kelet-Timor, Türkmenisztán, Uruguay, Üzbegisztán és Venezuela
fenntartás megtétele nélkül vált a Jegyzőkönyv részes államává. Azerbajdzsán,
Brazília és Chile szintén csatlakoztak a Jegyzőkönyvhöz, de a 2. cikk
szerint fenntartást tettek. Tekintettel ezekre a határozott, akár az
emberi jogok európai egyezményéhez csatolt Tizenharmadik jegyzőkönyv, akár
(a 2. cikk szerinti fenntartás megtételének esetétől eltekintve) a Polgári
és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának Második Fakultatív
Jegyzőkönyve keretében tett nemzetközi kötelezettségvállalásokra, az
említett okmányok egyikének részes államaiba irányuló kivitelek esetében nem indokolt
különleges engedélyezés ahhoz, hogy megakadályozzák az érintett áruknak a
halálbüntetés végrehajtásához történő felhasználását, és ezek a kivitelek
általános kiviteli engedélyhez köthetők. Azt elkerülendő, hogy az
árukat az illetékes hatóságok előzetes vizsgálata nélkül olyan országba
térítsék el, amely nem törölte el a halálbüntetést, ezen engedélyezést
meghatározott feltételekhez kell kötni. Az általános engedély ezért kizárólag
abban az esetben alkalmazható, ha az exportált áruk végfelhasználói a rendeltetési
hely szerinti országban telepedtek le és az árukat nem reexportálják másik
országba. Amennyiben e feltételek nem teljesülnek, az illetékes hatóságoktól
különleges vagy globális engedélyt kell kérelmezni. 3.2. A jegyzékbe vett árukra
vonatkozó további intézkedések Az Unióból exportált áruk halálbüntetéshez,
kínzáshoz vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódhoz vagy
büntetéshez történő alkalmazásának megakadályozására irányuló jelenlegi
kiviteli ellenőrzésekkel kapcsolatos javaslat szerint a meglévő
kereskedelmi korlátozásokat indokolt kiegészíteni a brókertevékenységekre, a
technikai segítségnyújtásra és a tranzitra vonatkozó korlátozásokkal. E
tekintetben hasonló kérdéseket vet fel annak vizsgálata, hogy az ilyen jellegű
korlátozások szükségesek-e és arányosak-e a IIIa. mellékletben felsorolt áruk
halálbüntetés végrehajtásához történő felhasználásának, illetve a III.
mellékletben felsorolt áruk kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó
bánásmód vagy büntetés céljára való alkalmazásának megakadályozásához. Ennek
következtében, amennyiben a további korlátozások szükségesnek és arányosnak
bizonyulnak, egyetlen értékelés végezhető annak ellenére, hogy eltérések
mutatkozhatnak a célok és az esetleges kivételek tekintetében. 3.2.1. A II. mellékletben felsorolt
árukhoz kapcsolódó brókertevékenységek A jelenlegi rendelkezések (3. és a 4. cikk) a
II. mellékletben felsorolt eszközök, illetve áruk tekintetében már lefedik a
technikai segítségnyújtást, míg a behozatal és kivitel fogalommeghatározása
révén biztosított az árutovábbítási eljárás alatt álló eszközök, illetve áruk
beléptetésének és indításának tilalma. Az ezen eszközökhöz, illetve árukhoz
kapcsolódó brókertevékenység nem tiltott. A kettős felhasználású termékek
kivitelére, transzferjére, brókertevékenységére és tranzitjára vonatkozó uniós
ellenőrzési rendszert kialakító 428/2009/EK rendeletben szereplő
brókertevékenység-meghatározás alapján megtiltható az Unió területén kívül
található eszközök, illetve áruk brókertevékenysége. Ennek jóvoltából hasznos
elemmel bővülne a jelenleg kizárólag az Unió területén található
eszközökre, illetve árukra vonatkozó tilalom. Minthogy a II. mellékletben
felsorolt eszközök és áruk kizárólagos felhasználási célja tiltott, a
közerkölcs védelme szempontjából a brókertevékenységek tilalma szükséges és
arányos intézkedés. 3.2.2. A III. mellékletben, illetve a
IIIa. mellékletben felsorolt árukhoz kapcsolódó brókertevékenységek és ezen
áruk tranzitja A III. mellékletben, illetve a IIIa.
mellékletben felsorolt eszközök és áruk kivitele ellenőrzéshez kötött.
Ezen eszközöknek, illetve áruknak egyaránt léteznek jogszerű és jogellenes
felhasználási módjai, csakúgy mint a 428/2009/EK rendelettel ellenőrzött kettős
felhasználású termékeknek. Az említett rendelet nem ír elő átfogó
ellenőrzést a brókertevékenységekre vonatkozóan, és nem ellenőrzi az
összes árutovábbítási eljárás alatt álló terméket sem átfogó módon. Az
illetékes hatóságok konkrét eset kapcsán tájékoztathatják a brókert, hogy a
szóban forgó termékeket részben vagy egészben vegyi, biológiai, nukleáris
fegyverek, más nukleáris robbanószerkezetek fejlesztésével, gyártásával,
kezelésével, működtetésével, karbantartásával, raktározásával, felderítésével,
azonosításával vagy forgalmazásával, vagy az ilyen fegyverek célba juttatására
alkalmas hordozórakéták fejlesztésével, gyártásával, karbantartásával,
raktározásával kapcsolatosan kívánják felhasználni, vagy azok ilyen célokra
felhasználhatók. Ugyanezen okokra hivatkozva bizonyos áruk tranzitját is
megtilthatják. Annak ellenére, hogy a kínzás vagy más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés, valamint a
halálbüntetés tilalmának alapját a nemzetközi jog képezi, az ezekhez kapcsolódó
kereskedelmi korlátozásokat egyetlen nemzetközi norma sem szabályozza. E
tekintetben az 1236/2005/EK rendelet eltér a 428/2009/EK rendelettől,
amely számos nemzetközi rendszert hatályba léptetett a kivitelek
ellenőrzésére. Mivel a 2009. évi rendelet a nemzetközi biztonsághoz
kapcsolódik, igen fejlett a tagállamok és a harmadik országok vegyi, biológiai
és nukleáris fegyverekre, valamint azok hordozóeszközeire vonatkozó operatív
információgyűjtése. A halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen,
embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható eszközöket
és árukat illetően azonban kétséges, hogy végeznek ilyen jellegű
operatív információgyűjtést, és az illetékes hatóságok feltehetően
nem rendelkeznek az exportőrök tájékoztatásához szükséges, végfelhasználásra
vonatkozó adatokkal. Amennyiben kereskedelmi korlátozások
alkalmazására kerül sor, akkor e korlátozások nem léphetnek túl az arányosság
szabta kereteken. E követelmény akadályt jelent a III. mellékletben, illetve a
IIIa. mellékletben felsorolt eszközökhöz, illetve árukhoz kapcsolódó tranzit és
brókertevékenységek átfogó ellenőrzése szempontjából, mivel ez utóbbiaknak
jogszerű alkalmazása is létezik, de ugyanakkor egyaránt felhasználhatók
kínzáshoz vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódhoz vagy
büntetéshez, illetve halálbüntetés végrehajtásához is. Tekintettel arra, hogy e
cselekmények sértik a közerkölcsöt, az Európai Unióban székhellyel
rendelkező brókerek az ezeket elősegítő, illetve más módon
előmozdító kereskedelem révén nem tehetnek szert haszonra. Indokolt tehát
megtiltani azon vonatkozó brókertevékenységeket, amelyek esetében a brókernek
tudomása van arról, hogy a harmadik országba szállítandó, de nem az Unióban
található ellenőrzött eszközöket, illetve árukat az említett célokra
szánják vagy szánhatják felhasználni. A tilalom azon rendkívüli esetekre is
érvényes lenne, amikor az illetékes hatóságok elegendő adattal
rendelkeznek ahhoz, hogy tájékoztassák a brókert a tervezett
végfelhasználásról. Az árutovábbítási eljárás alatt álló áruk
olyan áruk, amelyeket az Unió vámterületéről harmadik országbeli
rendeltetési helyre továbbítanak, és egy másik harmadik országból érkeztek. Az
a tilalom, amely olyan gazdasági szereplők ezen árukat magában foglaló,
harmadik országba irányuló kiviteleire vonatkozik, akiknek tudomása van arról,
hogy az árukat halálbüntetés végrehajtásához, illetve kínzás vagy más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódhoz vagy büntetéshez szánják vagy
szánhatják felhasználni, jellemzően nem uniós székhelyű gazdasági
szereplőkre vonatkozna, és így azt egy harmadik országban kell érvényre
juttatni. Mivel az árutovábbítási eljárás alatt álló árukat az Unió
vámterületén belül fuvarozó gazdasági szereplők számára általában nem
elérhetők a végfelhasználókra vonatkozó információk, a fuvarozókra
vonatkozó tilalom nem minősül arányosnak. Ennek megfelelően a
gazdasági szereplőknek a III., illetve IIIa. mellékletben felsorolt,
árutovábbítási eljárás alatt álló áruk végfelhasználásra vonatkozó ismeretein alapuló
tilalom nem lenne arányos. 3.2.3. A III. mellékletben, illetve a
IIIa. mellékletben felsorolt árukhoz kapcsolódó technikai segítségnyújtás A III. mellékletben, illetve a IIIa.
mellékletben felsorolt árukhoz kapcsolódó technikai segítségnyújtást
illetően jelenleg nincs érvényben ellenőrzés a harmadik országoknak
biztosított ilyen jellegű segítségnyújtásra vonatkozóan. A 428/2009/EK
rendelet nem tartalmaz a technikai segítségnyújtásra vonatkozó kifejezett
rendelkezést, de a (felsorolt) szoftverek vagy technológiák átadása szerepel a
kivitel fogalommeghatározásában. Annak ellenére, hogy a „technikai
segítségnyújtás” fogalma valamivel tágabb jelentéssel bírhat a
technológiaátadásnál, az ilyen jellegű átadás tartozik átfogó
ellenőrzés alá. A 428/2009/EK rendelet több nemzetközi kiviteli
ellenőrzési rendszert hatályba léptet, és a nemzetközi biztonságra
vonatkozik. A rendelet célja a vegyi, biológiai és nukleáris fegyverek és ezek
célbajuttató eszközei elterjedésének megakadályozása. A technológiák és
szoftverek átadásának ellenőrzése tehát annak megelőzésére szolgál,
hogy egy adott ország saját kapacitást fejlesszen ki azon áruk
előállítására, amelyek uniós ellenőrzés alá tartoznak, illetve,
amelyeket az Unió nem exportálna ezen országba. Az 1236/2005/EK rendelet célja azon
végfelhasználók számára történő szállítások megakadályozása, akik az
Unióból származó érintett eszközöket, illetve árukat kínzáshoz vagy más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódhoz vagy büntetéshez, illetve
halálbüntetés végrehajtásához alkalmaznák, nem pedig az, hogy megakadályozza
valamely harmadik ország ezen eszközökhöz, illetve árukhoz kapcsolódó
technológiai beszerzéseit. A jegyzékben szereplő eszközökhöz, illetve
árukhoz kapcsolódó technikai segítségnyújtás átfogó ellenőrzése nem
minősül arányosnak. Tekintettel arra, hogy a halálbüntetés, valamint a
kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés
sérti a közerkölcsöt, a technikai segítségnyújtás uniós székhelyű
szolgáltatóinak nem származhat haszna az e cselekményeket elősegítő
vagy más módon előmozdító kereskedelemből. Ennek alapján tehát
indokolt megtiltani azon technikai segítségnyújtást, amelyek esetében a
szolgáltatónak tudomása van arról, hogy azokat az ellenőrzés alá tartozó
eszközöket, illetve árukat, amelyekhez a harmadik ország számára biztosított
segítségnyújtás kapcsolódik, ilyen célokra szánják vagy szánhatják
felhasználni. Ez a tilalom azon rendkívüli esetekre is érvényes lenne, amikor
az illetékes hatóságok elegendő adattal rendelkeznek ahhoz, hogy tájékoztassák
a technikai segítségnyújtás szolgáltatóját azon áruk tervezett
végfelhasználásról, amelyekhez a szóban forgó segítségnyújtás kapcsolódik. 3.3. A kínzás vagy más kegyetlen,
embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés meghatározása A kínzásnak az 1236/2005/EK rendelet
alkalmazásában használt fogalommeghatározása az ENSZ kínzás és más kegyetlen,
embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni 1984. évi
egyezményéből került átvételre. Az ENSZ-egyezményben nem definiálták a
„más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés” fogalmát,
jóllehet annak alapját e nemzetközi okmány jelenti. Az Emberi Jogok Európai
Bíróságának ítélkezési gyakorlata azt mutatja, hogy az 1236/2005/EK rendeletben
szereplő fogalommeghatározást felül kell vizsgálni. Amint azt az Európai
Unió Alapjogi Chartája 52. cikkének (3) bekezdése előírja, amennyiben a
Charta olyan jogokat tartalmaz, amelyek megfelelnek az emberi jogok és
alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményben biztosított
jogoknak, akkor e jogok tartalmát és terjedelmét azonosnak kell tekinteni
azokéval, amelyek az említett egyezményben szerepelnek. Az 1236/2005/EK rendeletben szereplő
meghatározás jelenleg a „jelentős ... fájdalmat vagy szenvedést” okozó
cselekvésre terjed ki, míg a kínzás fogalommeghatározásában a „súlyos ...
fájdalom” megfogalmazás szerepel. E cselekményeket indokolt lenne nem az
általuk okozott fájdalom vagy szenvedés mértéke alapján megkülönböztetni, hanem
aszerint, hogy a fájdalmat vagy szenvedést szándékos magatartással, vagy annak
hiányában okozták-e, illetve hogy a fájdalom vagy szenvedés okozását a kínzás
fogalommeghatározásában szereplő célok egyike vezérelte-e. A 2012.
december 13-i Khaled El-Masri kontra Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság (39630/09.
sz. kereset) ügyben hozott ítéletében az Emberi Jogok Európai Bírósága az
emberi jogok európai egyezményének 3. cikkére és a korábbi ítélkezési
gyakorlatra hivatkozva úgy határozott, hogy: „196. A rossz bánásmódnak el kell érnie a
súlyosság minimális fokát ahhoz, hogy a 3. cikk hatálya alá essen. Az, hogy ez
a minimális súlyosság megállapítható‑e, az ügy összes körülményétől
függ, így többek között a bántalmazás tartamától, pszichés és fizikai
hatásaitól, valamint egyes esetekben az áldozat nemétől, életkorától és
egészségi állapotától [...] . További tényező a bántalmazással elérni
kívánt cél és a bántalmazás mögött meghúzódó szándék, illetve indíték [...] . 197. Annak meghatározásához, hogy a rossz bánásmód
valamely konkrét formája kínzásnak minősül-e, a Bíróságnak figyelembe kell
vennie a kínzás fogalma és az embertelen vagy megalázó bánásmód fogalma
közötti, 3. cikkben szereplő különbségtételt. E megkülönböztetést
bizonyosan azzal a céllal foglalták az egyezménybe, hogy kizárólag a nagyon
súlyos és kegyetlen szenvedést okozó, szándékos embertelen bánásmódot
bélyegezzék meg „kínzásként” [...] A bánásmód súlyossága mellett a szándékosság
eleme is megvalósul, ahogy azt az ENSZ 1987. június 26-án hatályba lépett
kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok
elleni egyezménye is elismeri, amely a kínzást szándékosan, éles fájdalom vagy
szenvedés kiváltása céljából alkalmazott, többek között értesülések
kicsikarására, büntetésre vagy megfélemlítésre alkalmazott cselekményként határozza
meg (az ENSZ egyezmény 1. cikke) [...] .” Minthogy a törvényes büntetésből
eredő fájdalom és szenvedés kivételt képez mindkét meghatározás alapján, e
tekintetben pontosítás szükséges. Mivel a szabadságelvonás – általában –
törvényes büntetés, az Emberi Jogok Európai Bírósága az érintett állam
feladatának tekinti annak biztosítását, hogy a fogva tartás körülményei
megfeleljenek az emberi méltóság tiszteletben tartásának, illetve az intézkedés
végrehajtásának módja és mikéntje a fogvatartott számára ne okozzon olyan
szorongást vagy megpróbáltatást, amely túlmutatna a fogva tartásból eleve
eredő elkerülhetetlen szenvedésen, valamint hogy tekintettel a
szabadságvesztés gyakorlati követelményeire, a fogvatartott személy egészsége
és jóléte megfelelőképpen biztosított legyen. Az ítélkezési gyakorlatból
kitűnik, hogy a börtönkörülmények halmozott hatása az emberi jogok európai
egyezménye 3. cikkének megsértéséhez vezethet, különösen, ha a zárkák
túlzsúfoltak és a higiénés körülmények nem megfelelőek. Az ilyen jellegű
jogsértésre az Emberi Jogok Európai Bíróságának alábbi ítéletei szolgálhatnak
példaként: a V. Kalashnikov kontra Oroszország (47095/99. sz.
kereset) ügyben 2002. július 15-én, az F. Van der Ven kontra Hollandia (50901/99. sz.
kereset) ügyben 2003. február 4-én, a P. Iorgov kontra Bulgária (40653/98. sz.
kereset) ügyben 2004. március 11-én, az I. Ilaşcu és mások kontra Moldova és
Oroszország (48787/99. sz. kereset) ügyben 2004. július 8-án, az A. Işyar kontra Bulgária (391/03. sz.
kereset) ügyben 2008. november 20-án, az M. Kochetkov kontra Észtország (41653/05. sz.
kereset) ügyben 2009. július 2-án, az I. Sulejmanovic kontra Olaszország (22635/03.
sz. kereset) ügyben 2009. július 16-án, az S. Ananyev és mások kontra Oroszország
(42525/07. és 60800/08. sz. kereset) ügyben 2012. január 10-én, a T. Idalov kontra Oroszország (5826/03. sz.
kereset) ügyben 2012. május 22-én hozott ítélet. 3.4. Végrehajtási hatáskör,
illetve a felhatalmazáson alapuló hatáskör Az 1236/2005/EK rendelet értelmében az Európai
Bizottság felhatalmazással rendelkezik a mellékletek módosítására. A
Bizottságot – az I. melléklet kivételével – a tagállamok
képviselőiből álló bizottság segíti. A 182/2011/EU rendeletben
ismertetett vizsgálóbizottsági eljárást (a rendelet 13. cikke (1) bekezdésének
c) pontja szerint) alkalmazni kell. A Bizottság javaslatokat (COM(2011) 82 és
COM(2011) 349) terjesztett elő a közös kereskedelempolitikára vonatkozó
felhatalmazáson alapuló és végrehajtási hatáskörök biztosítására. Az Európai
Parlament és a Tanács 2013 júniusában megállapodásra jutott az említett
bizottsági javaslatokkal kapcsolatban teendő további lépések tekintetében,
várhatóan 2013. vége felé elfogadásra kerül a rendelet, amely a felhatalmazáson
alapuló jogkör biztosítása érdekében többek között az 1236/2005/EK tanácsi
rendeletet is módosítja. Továbbra is várat magára annak a kérdésnek a
megválaszolása, hogy az 1236/2005/EK tanácsi rendelet egyes mellékleteinek
módosítását indokolt-e sürgősségi eljárás keretében végrehajtani. A
Bizottság álláspontja szerint a tiltott, valamint az ellenőrzés alá vont
áruk jegyzékeinek módosítása kapcsán indokolt a szóban forgó eljárás,
különösen, ha új eszközök és áruk jelennek meg a piacon, és feltétlenül
szükséges, hogy a vonatkozó intézkedéseket haladéktalanul alkalmazzák azt
elkerülendő, hogy készletek halmozódjanak fel azalatt a két hónapos
időszak alatt, amelyen belül (meghosszabbítás nélküli esetben) az Európai
Parlament és a Tanács kifogást emelhet az adott intézkedéssel szemben. 2014/0005 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE az egyes, a halálbüntetés, a kínzás vagy más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható
áruk kereskedelméről szóló 1236/2005/EK tanácsi rendelet módosításáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete a nemzeti
parlamenteknek való megküldését követően, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) 2005-ben elfogadták és 2006.
július 30-án hatályba lépett az 1236/2005/EK tanácsi rendelet[2]. Az Európai Parlament
2010. évi felhívásai nyomán, illetve mivel a jelek arra utaltak, hogy az
Unióból exportált gyógyszereket egy harmadik országban halálbüntetés végrehajtásához
használták fel, a tiltott és ellenőrzött áruknak a rendelet II. és III.
mellékletében meghatározott jegyzékeit módosították az 1352/2011/EU bizottsági
végrehajtási rendelettel[3].
A Bizottság szakértői csoport bevonásával felülvizsgálta, hogy szükséges-e
az 1236/2005/EK rendeletnek és mellékleteinek további módosítása. (2) Az Európai Unió Alapjogi
Chartája[4]
a Lisszaboni Szerződés 2009. december 1-jei hatálybalépésével jogilag
kötelező erejűvé vált. A kínzás fogalmának az 1236/2005/EK rendeletben
szereplő fogalommeghatározása az Egyesült Nemzetek kínzás és más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni 1984. évi
egyezményéből került átvételre, és az továbbra is érvényben marad. A „más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés”
fogalommeghatározását, amely nem szerepel az egyezményben, módosítani kell,
hogy az összhangba kerüljön az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési
gyakorlatával. Helyénvaló továbbá a „kínzás”, valamint a „más kegyetlen, embertelen
vagy megalázó bánásmód vagy büntetés” fogalommeghatározásában szereplő
„törvényes büntetés” kifejezés jelentésének az említett ítélkezési gyakorlat és
az Unió halálbüntetéssel kapcsolatos politikája alapján történő
pontosítása. (3) Az 1236/2005/EK rendelet 5.,
6. és 7. cikke kiviteli engedélyezési rendszert hoz létre, melynek célja, hogy
megakadályozza az érintett áruk halálbüntetés végrehajtása, kínzás vagy más
kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során történő
alkalmazását. (4) Ezen intézkedések nem
léphetik túl az arányosság szabta kereteket. Éppen ezért nem akadályozhatják a
törvényes gyógyászati célokra alkalmazott gyógyszerkészítmények kivitelét. (5) A halálbüntetés, illetve a
kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés
között fennálló különbségekből adódóan helyénvaló egyes áruk halálbüntetés
végrehajtásához történő felhasználásának megakadályozására külön kiviteli
engedélyezési rendszert létrehozni. Ezen rendszer kialakításakor figyelembe
kell venni, hogy bizonyos országok már minden bűncselekmény tekintetében
eltörölték a halálbüntetést, illetve hogy ennek kapcsán nemzetközi
kötelezettségvállalást is tettek. Minthogy azonban fennáll a reexport kockázata
olyan országokba, amelyek még ezt nem tették meg, a halálbüntetést már eltörölt
országokba irányuló kivitelek esetében indokolt bizonyos feltételekhez és
követelményekhez kötni az engedélyezést. Azon országokba irányuló kivitelek
esetében tehát helyénvaló általános kiviteli engedély alkalmazása, amelyek
minden bűncselekmény tekintetében eltörölték a halálbüntetést és ezt
nemzetközi kötelezettségvállalással is megerősítették. (6) Amennyiben egy ország nem
törölte el a halálbüntetést az említett módon, a kiviteli engedély iránti
kérelem vizsgálatakor az illetékes hatóságoknak ellenőrizniük kell, hogy
fennáll-e annak kockázata, hogy a rendeltetési országbeli végfelhasználók az
exportált árukat az említett büntetés végrehajtásához használnák-e fel. A
végfelhasználók által harmadik feleknek történő értékesítések és transzferek
ellenőrzése érdekében megfelelő feltételeket és követelményeket kell
előírni. Amennyiben ugyanazon exportőr és végfelhasználó között
többszöri szállításra kerül sor, lehetővé kell tenni az illetékes
hatóságok számára, hogy rendszeres időközönként – például hat hónaponként
– felülvizsgálják a végfelhasználó státuszát azt elkerülendő, hogy ezt
minden egyes engedélyezés alkalmával el kelljen végezniük, ami azonban nem
sértheti azon jogukat, amely szerint indokolt esetben az 1236/2005/EK rendelet
9. cikkének (4) bekezdésével összhangban megsemmisíthetik, felfüggeszthetik,
módosíthatják vagy visszavonhatják a kiviteli engedélyt. (7) Az exportőrökre háruló
adminisztrációs teher csökkentése érdekében az illetékes hatóságoknak
lehetővé kell tenni, hogy globális engedélyt adjanak az exportőrnek,
amely az exportőrtől származó és egy meghatározott végfelhasználónak
szánt valamennyi gyógyszerkészítmény-szállítmányra érvényes adott
időtartamon belül, és amelyben szükség esetén feltüntetik az áruk
végfelhasználó általi rendes felhasználásának megfelelő mennyiséget. Az
1236/2005/EK rendelet 9. cikke (1) bekezdésével összhangban ezen engedélyek
érvényessége nem haladhatja meg a 12 hónapot, amely legfeljebb 12 hónappal
hosszabbítható meg. (8) Abban az esetben is adható
globális engedély, ha a gyártónak az 1236/2005/EK rendelet által
ellenőrzött gyógyszerkészítményeket olyan országbeli forgalmazó számára
kell exportálnia, amely ország nem törölte el a halálbüntetést, azzal a
feltétellel, hogy az exportőr és a forgalmazó jogilag kötelező
megállapodást kötött, amely kötelezi a forgalmazót arra, hogy megfelelő
intézkedések alkalmazásával biztosítja, hogy a gyógyszerkészítményeket nem
használják fel halálbüntetés végrehajtásához. (9) Az 1236/2005/EK rendeletben
szabályozott gyógyszerkészítmények a kábítószerekre és pszichotrop anyagokra
vonatkozó nemzetközi egyezményekkel, így például a pszichotrop anyagokról szóló
1971. évi egyezménnyel összhangban történő ellenőrzések tárgyát
képezhetik. Minthogy ezen ellenőrzések célja a tiltott kábítószer
kereskedelem megakadályozása, nem pedig az érintett gyógyszerkészítmények
halálbüntetés végrehajtásához történő felhasználásának megelőzése, az
1236/2005/EK rendelet által előírt kiviteli ellenőrzéseket a
nemzetközi ellenőrzéseken felül kell elvégezni. Ugyanakkor a tagállamokat
arra kell ösztönözni, hogy e két ellenőrzési rendszer alkalmazását
egyetlen eljárásban valósítsák meg. (10) Az exportőrökre háruló
adminisztrációs teher csökkentése céljából lehetővé kell tenni az
illetékes hatóságok számára, hogy a kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy
megalázó bánásmód vagy büntetés megakadályozása érdekében ellenőrzött áruk
esetében globális engedélyt adjanak az exportőröknek. (11) A kiviteleknek az 1236/2005/EK
rendelettel összhangban történő ellenőrzései nem alkalmazandók azon
áruk esetében, amelyek kivitelének ellenőrzése a 2008/944/KKBP tanácsi
közös állásponttal[5],
a 428/2009/EK tanácsi rendelettel[6],
valamint a 258/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel[7] összhangban történik. (12) Az Unióban lévő brókerek
számára meg kell tiltani, hogy brókertevékenységet folytassanak azon árukkal
kapcsolatban, amelyek kivitele és behozatala tiltott, mivel ezen áruk a
halálbüntetéstől, kínzástól vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó
bánásmódtól vagy büntetéstől eltérő egyéb gyakorlati használatra nem
alkalmasak. Ezen tevékenységek tilalma a közerkölcs védelmét szolgálja. (13) Az ellenőrzés tárgyát
képező kivitelek esetében meg kell tiltani a jegyzékbe vett árukkal
kapcsolatos brókertevékenységet és technikai segítségnyújtást, amennyiben a
brókernek vagy a technikai segítségnyújtás szolgáltatójának tudomása van arról,
hogy az érintett árukat halálbüntetés végrehajtásához szánják vagy szánhatják
felhasználni, és amennyiben az ellenőrzéseket az e büntetéshez, illetve
kínzáshoz vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódhoz vagy
büntetéshez történő felhasználás megakadályozásához alkalmazzák, vagy az
ellenőrzések bevezetésének célja e felhasználás megakadályozása. A gazdasági
szereplők okkal feltételezhetik, hogy az árukat ilyen jogellenes célokra
szánják vagy szánhatják felhasználni, többek között abban az esetben, ha az
illetékes hatóság tájékoztatta őket arról, hogy az árukat ilyen jogellenes
célokra szánják vagy szánhatják felhasználni. (14) Annak érdekében, hogy a gazdasági
szereplőknek és a bűnüldöző hatóságoknak idejük legyen az
említett tilalmakhoz igazítani operatív eljárásaikat, illetve hogy érvényt
szerezzenek ezen tilalmaknak, meg kell határozni egy rövid időtartamú
átmeneti időszakot. (15) A vámhatóságokat indokolt
kötelezni bizonyos információk más vámhatóságokkal történő megosztására,
valamint hogy tiltott árukivitel vagy -behozatal, illetve olyan árukivitel
észlelésekor, amelyhez nem adták meg az előírt engedélyt, tájékoztassák az
illetékes hatóságokat azzal a céllal, hogy azok büntetést szabjanak ki a
jogsértő gazdasági szereplőre. (16) Helyénvaló egyértelművé
tenni, hogy amennyiben érintettek személyes adatok, az információk
feldolgozásának és cseréjének meg kell felelnie a 95/46/EK európai parlamenti
és tanácsi irányelvben[8],
valamint a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[9] lefektetett
szabályokkal összhangban alkalmazandó, a személyes adatok feldolgozására és
cseréjére vonatkozó szabályoknak. (17) Az 1236/2005/EK rendelet
alkalmazásához szükséges rendelkezések elfogadása érdekében a Bizottságnak
felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről
szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el
a rendelet I., II., III., IIIa., IIIb., IV. és V. mellékletének módosítása
tekintetében. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája
során megfelelő konzultációkat folytasson, szakértői szinten is. A
felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során
a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai
Parlament és a Tanács számára egyidejűleg, időben és megfelelően
történő eljuttatásáról. (18) Az 1236/2005/EK rendelet II.,
III., illetve IIIa. mellékletének módosítása esetében helyénvaló rendelkezni a
bizottsági jogi aktus azonnali alkalmazásáról, amennyiben e módosításokat
rendkívüli sürgősség indokolja. (19) Mivel a Bizottság hatásköre
nem terjed ki a közrend fenntartására, büntetőeljárások folytatására,
illetve a büntetőügyekben hozott bírósági ítéletek végrehajtására,
bűnüldözési célokat szolgáló eszközöket sem szerez be. Eljárást kell tehát
kialakítani, hogy a Bizottság információkkal rendelkezzen a jegyzékekben nem
szereplő, Unióban forgalmazott bűnüldözési eszközökről és
termékekről, hogy a tiltott és ellenőrzött áruk jegyzékei naprakészek
legyenek az új fejlemények figyelembevétele céljából. A Bizottságnak még azt
megelőzően tájékoztatnia kell a tagállamok illetékes hatóságait
valamennyi, a II.–III., illetve IIIa. melléklet további árukkal történő bővítésére
irányuló kellően indokolt tagállami kérelemről, hogy döntést hozna a
vonatkozó melléklet módosításáról. ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk Az 1236/2005/EK tanácsi rendelet a
következőképpen módosul: 1. A 1. cikk helyébe a következő
szöveg lép: „1. cikk Tárgy Ez a rendelet a halálbüntetés vagy kínzás vagy
más kegyetlen, megalázó vagy embertelen bánásmód vagy büntetés céljára
felhasználható áruk harmadik országokkal folytatott kereskedelmére, valamint
ezen árukhoz kapcsolódó brókertevékenységre és technikai segítségnyújtásra
vonatkozó uniós szabályokat állapítja meg.” 2. A 2. cikk a következőképpen
módosul: a) Az a) és b) pont helyébe a következő pontok lépnek: „a) „kínzás”: minden olyan cselekmény, amellyel
szándékosan súlyos – testi vagy lelki – fájdalmat vagy szenvedést okoznak
valamely személynek abból a célból, hogy az illető személytől vagy
egy harmadik személytől értesüléseket vagy vallomást szerezzenek, hogy az
illető személyt megbüntessék olyan cselekedetért, amelyet az illető
személy vagy valamely harmadik fél elkövetett, vagy annak elkövetésével
gyanúsítják, illetve hogy az érintett személyt vagy valamely harmadik felet
megfélemlítsék vagy nyomást gyakoroljanak rá, továbbá bármely
megkülönböztetésen alapuló okból, amennyiben a fájdalmat vagy szenvedést valamely
közfeladatot ellátó személy vagy más, hivatalos minőségben eljáró személy
okozza, vagy ilyen személy ösztönzésére, vagy annak beleegyezésével vagy
hallgatólagos beleegyezésével okozzák. Nem vonatkozik azonban az olyan
fájdalomra vagy szenvedésre, amely törvényes büntetésből ered, vagy azzal
együtt jár, vagy azzal kapcsolatban következik be; vonatkozik azonban az olyan
fájdalomra vagy szenvedésre, amely a börtönkörülmények hiányosságainak
halmozott hatásaiból ered, mint amilyen körülmény a zsúfolt elhelyezés, a
higiénia vagy orvosi ellátás és segítség hiánya, a külvilággal való
kapcsolattartás megtagadása vagy a szegényes fogvatartási körülmények,
függetlenül a börtön vagy egyéb büntetés-végrehajtási intézményt
felügyelők fájdalom vagy szenvedés okozására irányuló minden konkrét és
kifejezett szándékától, még akkor is, ha a természetes személyt a
jogszabályoknak megfelelően fosztották meg szabadságától. A halálbüntetés
semmilyen körülmények között nem tekinthető törvényes büntetésnek; b) „más kegyetlen, embertelen vagy megalázó
bánásmód vagy büntetés”: bármely olyan cselekvés, amellyel súlyos – fizikai
vagy mentális – fájdalmat vagy szenvedést okoznak valamely személynek,
amennyiben a fájdalmat vagy szenvedést valamely közhivatalnok, vagy más,
hivatalos minőségben eljáró személy ösztönzésére, vagy annak
beleegyezésével vagy hallgatólagos beleegyezésével okozzák. Nem vonatkozik
azonban az olyan fájdalomra vagy szenvedésre, amely törvényes büntetésből
ered, vagy azzal együtt jár, vagy azzal kapcsolatban következik be; vonatkozik
azonban az olyan fájdalomra vagy szenvedésre, amely a börtönkörülmények
hiányosságainak halmozott hatásaiból ered, mint amilyen körülmény a zsúfolt
elhelyezés, a higiénia vagy orvosi ellátás és segítség hiánya, a külvilággal
való kapcsolattartás megtagadása vagy a szegényes fogvatartási körülmények,
függetlenül a börtön vagy egyéb büntetés-végrehajtási intézményt
felügyelők fájdalom vagy szenvedés okozására irányuló minden konkrét és
kifejezett szándékától, még akkor is, ha a természetes személyt a
jogszabályoknak megfelelően fosztották meg szabadságától. A halálbüntetés
semmilyen körülmények között nem tekinthető törvényes büntetésnek;” b) A h) pont helyébe a következő szöveg
lép: „h) „illetékes hatóság”: valamely tagállamnak az
I. mellékletben felsorolt hatósága, amely a 8. cikkel összhangban jogosult
határozatot hozni valamely engedély iránti kérelem tárgyában;” c) Az i) pont után a szöveg a következő
pontokkal egészül ki: „j) „az Unió vámterülete”: a 2913/92/EGK tanácsi
rendelet* 3. cikkében említett terület; k) „brókertevékenység”: (a)
olyan ügyletek tárgyalása vagy intézése, amelyek
célja az érintett áruk vétele, értékesítése vagy szállítása egy harmadik
országból egy más harmadik országba; vagy (b)
harmadik országokban található érintett áruk
értékesítése vagy vétele egy más harmadik országba történő transzfer
céljából. E rendelet alkalmazásában e fogalommeghatározás
nem terjed ki pusztán a járulékos szolgáltatások nyújtására. Járulékos
szolgáltatásnak minősül a fuvarozás, a pénzügyi szolgáltatás, a
biztosítás, illetve a viszontbiztosítás, az általános hirdetés, illetve a
reklám; l) „bróker”: az Európai Unió valamely tagállamában
lakóhellyel rendelkező vagy letelepedett természetes vagy jogi személy
vagy társaság, amely a k) pontban meghatározott tevékenységeket folytat az
Unióból valamely harmadik ország területére irányulóan; m) „technikai segítségnyújtást szolgáltató”: az
Európai Unió valamely tagállamában lakóhellyel rendelkező vagy
letelepedett természetes vagy jogi személy vagy társaság, amely az
f) pontban meghatározott technikai segítségnyújtást biztosít az Unióból
valamely harmadik ország területére irányulóan; n) „exportőr”: bármely természetes vagy jogi
személy vagy társaság, akinek nevében a kiviteli nyilatkozatot teszik, vagyis
az a személy, aki a nyilatkozat elfogadásakor az érintett harmadik országbeli
címzett szerződő partnere, és rendelkezik az áruknak az Unió
vámterületéről való kiküldéséhez szükséges hatáskörrel. Amennyiben nem
kötöttek kiviteli szerződést, vagy a szerződő fél nem saját
nevében jár el, akkor az exportőr az a személy, aki rendelkezik a
terméknek az Unió vámterületéről való kiküldéséhez szükséges hatáskörrel.
Ha az áruk feletti rendelkezési jog a kivitel alapját képező
szerződésnek megfelelően egy, az Unión kívül letelepedett személyé,
akkor az Unión belül letelepedett szerződő fél minősül
exportőrnek; o) „uniós általános exportengedély”: bizonyos
rendeltetési országokba irányuló kivitelekre érvényes exportengedély, amely
minden olyan exportőr számára hozzáférhető, aki tiszteletben tartja a
IIIb. mellékletben felsorolt vonatkozó felhasználási feltételeket és
követelményeket; p) „egyedi exportengedély”: egy meghatározott
exportőrnek valamely harmadik országban lévő egyetlen végfelhasználó
vagy címzett tekintetében, egy vagy több áru kiviteleire adott engedély; q) „globális exportengedély”: egy meghatározott
exportőrnek az áruk valamely típusának tekintetében adott engedély, amely
egy vagy több meghatározott végfelhasználó részére, vagy amennyiben az
exportőr a IIIa. mellékletben szereplő áruk gyártója, akkor
forgalmazó részére történő kivitelre érvényes; r) „forgalmazó”: gyógyszerkészítményekkel vagy
hatóanyagokkal kapcsolatos nagykereskedelmi tevékenységet, például
gyógyszerkészítmények vagy hatóanyagok gyártóktól történő beszerzését, e
termékek raktározását, szállítását vagy kivitelét végző gazdasági
szereplő; a nagykereskedelmi tevékenység nem foglalja magában kórházak,
gyógyszerészek vagy egészségügyi szakemberek kizárólag lakossági gyógyszerkészítmény-ellátásra
irányuló beszerzéseit. * A Tanács 1992. október 12-i 2913/92/EGK
rendelete a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (HL L 301., 1992.10.19., 1. o.).”
3. A rendelet a 4. cikk után a
következő cikkel egészül ki: „4 a. cikk Brókertevékenységek
tilalma A brókernek tilos harmadik országban lévő
bármely személy, szerv vagy szervezet számára a II. mellékletben felsorolt
árukhoz kapcsolódó brókertevékenységet végeznie, az ilyen áruk származására
való tekintet nélkül.” 4. Az 5. cikk (1) bekezdésének helyébe
a következő szöveg lép: „(1) A III. mellékletben felsorolt
áruk bármilyen kiviteléhez az áruk származásától függetlenül engedély
szükséges. Azon áruk tekintetében azonban, amelyek csupán áthaladnak az Unió
vámterületén, vagyis amelyekhez nem rendeltek a – nem uniós áruk I. típusú
ellenőrzés alá tartozó vámszabad területen vagy vámszabad raktárban
történő tárolását is magában foglaló –, 2913/92/EGK tanácsi rendelet 91.
cikke szerinti külső árutovábbítási eljárástól eltérő vámjogi sorsot,
nincs szükség engedélyezésre. A III. melléklet a kínzás vagy más kegyetlen,
embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés céljára alkalmazható alábbi
árukat tartalmazza: a) elsősorban bűnüldözési célokra
használt áruk; valamint b) áruk, amelyek esetében kialakításukból és
műszaki jellemzőikből adódóan jelentős annak kockázata,
hogy azokat kínzáshoz vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódhoz
vagy büntetéshez használják fel. A III. melléklet nem tartalmaz: a) a 258/2012/EU európai parlamenti és
tanácsi rendelet által ellenőrzött tűzfegyvereket; b) a 428/2009/EK tanácsi rendelet által
ellenőrzött kettős felhasználású termékeket; valamint c) a 2008/944/KKBP tanácsi közös
állásponttal összhangban ellenőrzött árukat.” 5. A 6. cikk (1) bekezdésének helyébe a
következő szöveg lép: „(1) A IIIa. mellékletben felsorolt
áruk kivitelére vonatkozó engedélyezési kérelmeket az illetékes hatóságok eseti
alapon bírálják el, figyelembe véve valamennyi lényeges szempontot, beleértve
különösen, hogy egy lényegében azonos kiviteli engedélyre irányuló kérelmet más
tagállam már elutasított-e a megelőző három év során, valamint a
tervezett végfelhasználással és az eltérítés kockázatával kapcsolatos
megfontolásokat.” 6. A 7. cikket követően a szöveg a
következő cikkel egészül ki: „7 a. cikk Bizonyos
tevékenységek tilalma (1)
A brókernek tilos harmadik országban lévő
bármely személy, szerv vagy szervezet számára a III. mellékletben felsorolt
árukhoz kapcsolódó brókertevékenységet végeznie, az ilyen áruk származására
való tekintet nélkül, amennyiben a brókernek tudomása van arról, vagy okkal
feltételezi, hogy az ezen árukból álló szállítmány bármely részét kínzás vagy
más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés céljára szánják
vagy szánhatják felhasználni az Unió vámterületén kívüli országban. (2)
A technikai segítségnyújtás szolgáltatójának tilos
harmadik országban lévő bármely személy, szerv vagy szervezet számára a
III. mellékletben felsorolt árukhoz kapcsolódó technikai segítségnyújtást
biztosítania, az ilyen áruk származására való tekintet nélkül, amennyiben az
ilyen jellegű segítségnyújtás szolgáltatójának tudomása van arról, vagy
okkal feltételezi, hogy az érintett áruk egy részét, vagy mindet kínzás vagy
más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés céljára szánják
vagy szánhatják felhasználni az Unió vámterületén kívüli országban.” 7. A 7 a. cikket követően a
szöveg a következő fejezettel egészül ki: „IIIa. FEJEZET Halálbüntetés
céljára alkalmazható áruk 7 b. cikk Kiviteli
engedélyezési követelmény (1)
A IIIa. mellékletben felsorolt áruk bármilyen
kiviteléhez az áruk származásától függetlenül engedély szükséges. Azon áruk
tekintetében azonban, amelyek csupán áthaladnak az Unió vámterületén, vagyis
amelyekhez nem rendeltek a – nem uniós áruk I. típusú ellenőrzés alá tartozó
vámszabad területen vagy vámszabad raktárban történő tárolását is magában
foglaló –, 2913/92/EGK tanácsi rendelet 91. cikke szerinti külső
árutovábbítási eljárástól eltérő vámjogi sorsot, nincs szükség
engedélyezésre. A IIIa. melléklet azon árukat tartalmazza, amelyek
felhasználhatók halálbüntetés végrehajtására, és amelyeket egy vagy több, a
halálbüntetést még nem eltörölt harmadik ország jóváhagyott vagy ténylegesen
alkalmaz halálbüntetés céljára. Nem tartalmazza a következőket: a) a 258/2012/EU európai parlamenti és
tanácsi rendelet által ellenőrzött tűzfegyvereket, b) a 428/2009/EK tanácsi rendelet által
ellenőrzött kettős felhasználású termékeket, valamint c) a 2008/944/KKBP tanácsi közös
állásponttal összhangban ellenőrzött árukat. (2)
Amennyiben a gyógyszerkészítmények kivitelét e
rendelet kiviteli engedélyhez köti, és emellett a kivitel a kábítószerekre és
pszichotrop anyagokra vonatkozó nemzetközi egyezmények egyike, például a
pszichotrop anyagokról szóló 1971. évi egyezmény alapján is engedélyköteles, a
tagállamok egységes eljárást alkalmazhatnak az e rendeletből, valamint a
vonatkozó egyezményből eredő kötelezettségeik teljesítésére. 7 c. cikk A
kiviteli engedélyek megadásának kritériumai 1. A IIIa. mellékletben
felsorolt áruk kivitelére vonatkozó engedélyezési kérelmeket az illetékes
hatóság eseti alapon bírálja el, figyelembe véve valamennyi lényeges
szempontot, beleértve különösen, hogy egy lényegében azonos kiviteli engedélyre
irányuló kérelmet más tagállam már elutasított-e a megelőző három év
során, valamint a tervezett végfelhasználással és az eltérítés kockázatával
kapcsolatos megfontolásokat. 2. Az illetékes hatóság nem adja
meg az engedélyt, amennyiben alapos okkal feltételezhető, hogy a IIIa.
mellékletben felsorolt árukat harmadik országban esetleg halálbüntetés
végrehajtásához használják fel. 3. A tervezett végfelhasználás
és az eltérítés kockázatának ellenőrzésére a következő iránymutatások
alkalmazandók: 3.1. Amennyiben a IIIa.
mellékletben felsorolt hatóanyagok valamelyikét tartalmazó gyógyszerkészítmény
gyártója kérelmet nyújt be ezen készítmény harmadik országban lévő
forgalmazó számára történő kivitelének engedélyezésére, az illetékes
hatóság megvizsgálja az exportőr és a forgalmazó által kötött
szerződéses megállapodásokat, valamint az annak érdekében tett
intézkedéseiket, hogy a gyógyszerkészítményeket ne használják fel halálbüntetés
végrehajtásához. 3.2. Abban az esetben, ha a kérelem
a IIIa. mellékletben felsorolt áruk harmadik országban lévő végfelhasználó
számára történő kivitelének engedélyezésére irányul, az illetékes hatóság
a vonatkozó szerződéses megállapodások, illetve amennyiben benyújtásra
került, a végfelhasználó által aláírt végfelhasználási nyilatkozat alapján
értékeli az eltérítés kockázatát. Amennyiben nem nyújtanak be végfelhasználási
nyilatkozatot, az exportőr feladata a végfelhasználó és az áruk
felhasználásának megnevezése. Ha az eltérítés kockázatának értékeléséhez az
exportőr nem szolgál elegendő információval, akkor az úgy
tekintendő, hogy az illetékes hatóságnak kellő oka van feltételezni,
hogy az árukat esetleg halálbüntetés végrehajtásához alkalmazzák. 7 d. cikk Bizonyos
tevékenységek tilalma (1)
A brókernek tilos harmadik országban lévő
bármely személy, szerv vagy szervezet számára a IIIa. mellékletben felsorolt
árukhoz kapcsolódó brókertevékenységet végeznie, az ilyen áruk származására
való tekintet nélkül, amennyiben a brókernek tudomása van arról, vagy okkal
feltételezi, hogy az ezen árukból álló szállítmány bármely részét halálbüntetés
végrehajtására szánják vagy szánhatják felhasználni az Unió vámterületén kívüli
országban. (2)
A technikai segítségnyújtás szolgáltatójának tilos
harmadik országban lévő bármely személy, szerv vagy szervezet számára a
IIIa. mellékletben felsorolt árukhoz kapcsolódó technikai segítségnyújtást
biztosítania, az ilyen áruk származására való tekintet nélkül, amennyiben a
segítségnyújtás szolgáltatójának tudomása van arról, vagy okkal feltételezi,
hogy az érintett áruk egy részét, vagy mindet halálbüntetés végrehajtására
szánják vagy szánhatják felhasználni az Unió vámterületén kívüli országban.” 8. A 8. cikk helyébe a következő
szöveg lép: „8. cikk Engedélytípusok és kibocsátó hatóságok (1)
E rendelet meghatározott kivitelekre vonatkozóan a
IIIb. mellékletben foglaltak szerint uniós általános exportengedélyt hoz létre. Az exportőr letelepedési helye szerinti
tagállam illetékes hatósága megtilthatja az exportőr számára ezen engedély
használatát, amennyiben ésszerűen feltételezhető, hogy az
exportőr nem képes ezen engedély feltételeinek vagy a kiviteli
ellenőrzéssel kapcsolatos jogszabályok valamely rendelkezésének eleget
tenni. A tagállamok illetékes hatóságai megosztják
egymással az azon exportőrökkel kapcsolatos információkat, akiket
megfosztottak az uniós általános exportengedély használatának jogától, kivéve,
ha megállapítást nyer, hogy egy adott exportőr a IIIa. mellékletben
felsorolt árukat nem próbálja meg más tagállamon keresztül exportálni. E célra
az információcsere biztonságos és titkosított rendszerét használják. (2)
Az (1) bekezdésben említett kivitelektől
eltérő, az e rendelet alapján engedélyköteles kivitelekre vonatkozó
engedélyt az exportőr letelepedési helye szerinti tagállam I. mellékletben
felsorolt illetékes hatósága adja meg. A III. mellékletben és a IIIa. mellékletben
felsorolt árukra vonatkozó ezen engedély egyaránt lehet egyedi, vagy globális
engedély. A II. mellékletben felsorolt áruk esetében csak egyedi engedély
adható. (3)
Az e rendelet alapján engedélyköteles behozatalokra
vonatkozó engedélyt a múzeum telephelye szerinti tagállam I. mellékletben
felsorolt illetékes hatósága adja meg. A II. mellékletben felsorolt áruk
esetében csak egyedi engedély adható. (4)
A II. mellékletben felsorolt árukhoz kapcsolódó
technikai segítségnyújtást az alábbi hatóságok engedélyezhetik: a) a szolgáltatásnyújtó letelepedési helye
szerinti tagállam I. mellékletben felsorolt illetékes hatósága, amennyiben a
segítségnyújtás harmadik országban lévő múzeum számára történik, vagy b) a múzeum telephelye szerinti tagállam I.
mellékletben felsorolt illetékes hatósága, amennyiben a segítségnyújtás Unión
belüli múzeum számára történik. (5)
A kérelmezők az egyedi vagy globális
exportengedélyre, illetve egyedi behozatali engedélyre irányuló kérelmeikhez
szükséges minden vonatkozó információt benyújtanak az illetékes hatóságoknak,
hogy azok rendelkezzenek valamennyi, különösen a végfelhasználóval, a
rendeltetési országgal és az áruk végfelhasználásával kapcsolatos
információval. Az engedély megadása adott esetben végfelhasználási nyilatkozat
bemutatásától tehető függővé. (6)
Az (5) bekezdéstől eltérve, amennyiben a
gyógyszerkészítményeket a gyártó exportálja forgalmazónak, a gyártó szolgáltat
információt a megkötött megállapodásokról, az e készítmények halálbüntetés
végrehajtásához történő felhasználásának megakadályozása érdekében tett
intézkedésekről, a rendeltetési országról, illetve amennyiben
elérhető információ, akkor az áruk végfelhasználásáról és
végfelhasználóiról. (7)
A tagállamok az egyedi és globális
engedélykérelmeket a nemzeti jogszabályok, illetve gyakorlat által
meghatározott határidőn belül dolgozzák fel.” 9. A 11. cikk a következő
bekezdéssel egészül ki: „(5) Az ezen cikk által előírt
valamennyi értesítést az információcsere biztonságos és titkosított rendszerén
keresztül továbbítják.” 10. A 11. cikket követően a szöveg a
következő cikkel egészül ki: „11 a. cikk A
vámhatóságok általi információcsere (1)
Vámügyi kockázatkezelés céljából a vámhatóságok a
2454/93/EGK bizottsági rendelet* 4 g. cikkével összhangban megosztják
egymással a vonatkozó információkat. (2)
A vámhatóságok tájékoztatják az érintett tagállam
illetékes hatóságait a 3. és 4. cikk értelmében tiltott áruk kiviteléről
vagy behozataláról. A vámhatóságok emellett az 5. és 7 b. cikkben említett
engedély nélküli kivitelekről is tájékoztatják az illetékes hatóságokat. * A Bizottság 1993. július 2-i 2454/93/EGK
rendelete a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi
rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról (HL L 253.,
1993.10.11., 1. o.).” 11. A 12. cikk helyébe a következő
szöveg lép: „12. cikk A
mellékletek módosítása A Bizottság a 15 a. cikk alapján
felhatalmazást kap, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az
I., II., III., IIIa., IIIb., IV. és V. melléklet módosítására. A tagállamok I.
mellékletben felsorolt illetékes hatóságaira vonatkozó adatokat a tagállamok
által szolgáltatott információk alapján módosítják. Amennyiben a II., III., illetve IIIa.
melléklet módosítása esetén a rendkívüli sürgősség megkívánja, az e cikk
értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra a 15 b.
cikkben előírt eljárás alkalmazandó.” 12. A 12. cikket követően a szöveg a
következő cikkel egészül ki: „12 a. cikk Áruk
valamely árujegyzékbe történő felvételére irányuló kérelmek (1)
A Bizottsághoz bármely tagállam benyújthat
kellően indokolt kérelmet arra vonatkozóan, hogy vegyenek fel további,
bűnüldözési célokra kialakított és forgalmazott árukat a II. mellékletbe,
a III. mellékletbe vagy a IIIa. mellékletbe. E kérelemnek tartalmaznia kell a) az áru kialakítására és jellemzőire
vonatkozó információkat; b) az áru valamennyi lehetséges
felhasználási céljára vonatkozó információkat; c) azon nemzetközi és nemzeti szabályokat,
amelyek megsértéséhez vezetne az áruk bűnüldözési célokra történő
felhasználása. (2)
Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a
kérelemből hiányzik egy vagy több lényegi pont, illetve ha egy vagy több
lényegi kérdéssel kapcsolatban további információra van szüksége, három hónapon
belül felkérheti a kérelmező tagállamot a benyújtott információk kiegészítésére.
A Bizottság tájékoztatást ad arról, hogy mely pontok tekintetében szükséges
kiegészítő információkat szolgáltatni. (3)
Abban az esetben, ha a Bizottság úgy ítéli meg,
hogy nem szükséges kiegészítő információkat kérnie, illetve adott esetben
az általa kért kiegészítő információk beérkezését követően, hat
hónapon belül megkezdi a kérelmezett módosítás elfogadására irányuló eljárást,
vagy tájékoztatja a kérelmező tagállamot azokról az okokról, amelyek miatt
erre nem került sor.” 13. A 13. cikket követően a szöveg a
következő cikkel egészül ki: „13 a. cikk Személyes adatok feldolgozása A személyes adatok feldolgozása és cseréje a
95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben*, valamint a 45/2001/EK
európai parlamenti és tanácsi rendeletben** lefektetett szabályokkal
összhangban történik. * Az Európai Parlament és a Tanács 1995. október
24-i 95/46/EK irányelve a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az
egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281.,
1995.11.23., 31. o.). ** Az Európai Parlament és a Tanács 2000. december
18-i 45/2001/EK rendelete a személyes adatok közösségi intézmények és szervek
által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről,
valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 8., 2001.1.12., 1. o.).” 14. A 15. cikket el kell hagyni. 15. A 15. cikk után a rendelet a
következő cikkekkel egészül ki: „15 a. cikk A
felhatalmazás gyakorlása (1)
A Bizottság az e cikkben meghatározott
feltételekkel felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2)
A Bizottságnak a 12. cikkben adott felhatalmazás
...-tól/-től kezdődően ötéves időtartamra szól. A Bizottság
legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt
jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács
nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes
időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan
meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra. (3)
Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor
visszavonhatja az 12. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló
határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az
Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a
benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem
érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok
érvényességét. (4)
A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus
elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az
Európai Parlamentet és a Tanácsot. (5)
A 12. cikk értelmében elfogadott felhatalmazáson
alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a
Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az
Európai Parlament, sem a Tanács nem emel ellene kifogást, illetve az említett
időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a
Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az
Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ezen időtartam két
hónappal meghosszabbodik. 15 b. cikk Sürgősségi
eljárás (1)
Az e cikk alapján elfogadott felhatalmazáson
alapuló jogi aktusok haladéktalanul hatályba lépnek és alkalmazandók,
amennyiben nem emelnek ellenük kifogást a (2) bekezdésnek megfelelően. A
felhatalmazáson alapuló jogi aktusról az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak
küldött értesítésben meg kell indokolni a sürgősségi eljárás alkalmazását. (2)
Az Európai Parlament vagy a Tanács a 15 a.
cikk (5) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően kifogást emelhet a
felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen. Ilyen esetben a kifogásról szóló
határozatról az Európai Parlament vagy a Tanács által küldött értesítést
követően a Bizottság haladéktalanul visszavonja a jogi aktust.” 15. A mellékletek a következőképpen
módosulnak: a) a III. mellékletben a 4. szakaszt el kell
hagyni; b) a rendelet egy IIIa. melléklettel egészül
ki, amelynek szövege e rendelet I. mellékletét képezi; c) a rendelet egy IIIb. melléklettel egészül
ki, amelynek szövege e rendelet II. mellékletét képezi. 2. cikk Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba. Az 1. cikk 6. pontja, valamint a 7 d.
cikk beemelése esetén az 1. cikk 7. pontja 2015. január 1-jétől
alkalmazandó. Ez a rendelet teljes egészében
kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, -án/-én. az Európai Parlament részéről a
Tanács részéről az elnök az
elnök [1] P7_TA(2010)0236 sz. állásfoglalás (HL C 236. E,
2011.8.12., 107. o.). [2] A Tanács 2005. június 27-i 1236/2005/EK rendelete egyes,
a halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód
vagy büntetés során alkalmazható áruk kereskedelméről (HL L 200.,
2005.7.30., 1. o.). [3] A Bizottság 2011. december 20-i 1352/2011/EU
végrehajtási rendelete az egyes, a halálbüntetés, a kínzás vagy más kegyetlen,
embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során alkalmazható áruk
kereskedelméről szóló 1236/2005/EK tanácsi rendelet módosításáról (HL L
338., 2011.12.21., 31. o.). [4] HL C 303., 2007.12.14., 1. o. [5] A Tanács 2008. december 8-i 2008/944/KKBP közös
álláspontja a katonai technológia és felszerelések kivitelének
ellenőrzésére vonatkozó közös szabályok meghatározásáról (HL L 335.,
2008.12.13., 99. o.). [6] A Tanács 2009. május 5-i 428/2009/EK rendelete a
kettős felhasználású termékek kivitelére, transzferjére,
brókertevékenységére és tranzitjára vonatkozó közösségi ellenőrzési
rendszer kialakításáról (HL L 134., 2009.5.29., 1. o.). [7] Az Európai Parlament és a Tanács 2012. március 14-i
258/2012/EU rendelete az Egyesült Nemzeteknek a nemzetközi szervezett
bűnözés elleni egyezményét kiegészítő, a tűzfegyverek, részeik,
alkotóelemeik és a lőszerek tiltott gyártásáról és kereskedelméről
szóló jegyzőkönyve (az ENSZ tűzfegyverekről szóló jegyzőkönyve)
10. cikkének végrehajtásáról, valamint a tűzfegyverek,
tűzfegyverdarabok, alkotóelemeik és lőszereik kiviteli engedélyezési,
behozatali és tranzit szabályainak létrehozásáról (HL L 94., 2012.3.30., 1.
o.). [8] Az Európai Parlament és a Tanács 1995. október 24-i
95/46/EK irányelve a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének
védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23.,
31. o.). [9] Az Európai Parlament és a Tanács 2000. december 18-i
45/2001/EK rendelete a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által
történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az
ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 8., 2001.1.12., 1. o.). MELLÉKLETEK a következőhöz: Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
RENDELETE az egyes, a halálbüntetés, a kínzás
vagy más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés során
alkalmazható áruk kereskedelméről szóló 1236/2005/EK tanácsi rendelet
módosításáról I.
MELLÉKLET „IIIa.
melléklet A 7 b. cikkben említett, halálbüntetés
végrehajtására felhasználható áruk KN-kód || Leírás || 1. Készítmények, amelyekkel halálbüntetés végrehajtása céljából fecskendő segítségével halálos adagot beadva visszaélhetnek: || 1.1. Rövid és közepes hatástartamú barbiturát típusú anesztetikumok nem kizárólagosan, de beleértve: ex 2933 53 90 [a) – f)] ex 2933 59 95 [g) és h)] || (a) amobarbital (CAS RN 57-43-2) 1.1. amobarbital nátriumsó (CAS RN 64-43-7) 1.2. pentobarbital (CAS RN 76-74-4) 1.3. pentobarbital nátriumsó (CAS 57-33-0) 1.4. szekobarbital (CAS RN 76-73-3) 1.5. szekobarbital nátriumsó (CAS RN 309-43-3) 1.6. tiopental (CAS RN 76-75-5) 1.7. tiopental nátriumsó (CAS RN 71-73-8), amely tiopenton-nátriumként is ismert || Megjegyzés: E cikk ellenőrzése alá tartoznak továbbá azok a készítmények, amelyek a rövid és közepes hatástartamú barbiturát típusú anesztetikumok jegyzékében felsorolt altatószerek egyikét tartalmazzák.” II.
MELLÉKLET „IIIb.
melléklet EU
... számú uniós általános exportengedély 1. rész – Áruk Ezen általános exportengedély az 1236/2005/EK
rendelet IIIa. mellékletének bejegyzéseiben felsorolt árukra vonatkozik. 2. rész – Rendeltetési helyek Nem exportengedély-köteles az Unió
vámterületének részét képező országokba vagy területekre történő
szállítás, amely vámterület az 1236/2005/EK tanácsi rendelet alkalmazásában
Ceutát, Helgolandot és Melillát is magában foglalja (a 18. cikk (2) bekezdése).
Ezen engedély az Unió egészére érvényes a
következő rendeltetési helyekre irányuló kivitel esetében: Az Unió vámterületéhez nem tartozó dán
területek: - Feröer szigetek - Grönland Az Unió vámterületéhez nem tartozó francia
területek: – Francia Polinézia, – Francia Déli és Antarktiszi
Területek, – Új-Kaledónia, – Saint-Barthélemy, – Saint-Pierre és Miquelon, – Wallis és Futuna Az Unió vámterületéhez nem tartozó holland
területek: - Aruba, - Bonaire, - Curaçao, - Saba, - Sint Eustatius, - Sint Maarten, Az Unió vámterületéhez nem tartozó érintett
brit területek: - Anguilla - Bermuda - Falkland-szigetek - Gibraltár - Montserrat - Szent Ilona, Ascension és Tristan
da Cunha - Déli-Georgia és
Déli-Sandwich-szigetek - Turks- és Caicos-szigetek Albánia Andorra Argentína Ausztrália Benin Bolívia Bosznia-Ηercegovina Kanada Zöld-foki-szigetek Kolumbia Costa Rica Dzsibuti Ecuador Grúzia Bissau-Guinea Honduras Izland Kirgizisztán Libéria Liechtenstein Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság Madagaszkár Mexikó Moldova Mongólia Montenegró Mozambik Namíbia Nepál Új-Zéland Nicaragua Norvégia Panama Paraguay Fülöp-szigetek Ruanda San Marino São Tomé és Príncipe Szerbia Seychelle-szigetek Dél-Afrika Svájc (Büsingen és Campione d’Italia is) Kelet-Timor Törökország Türkmenisztán Ukrajna Uruguay Üzbegisztán Venezuela 3. rész – Ezen általános exportengedély
felhasználásának feltételei és követelményei (1)
Ez az engedély nem használható fel, amennyiben: –
az exportőrt tájékoztatták a letelepedési
helye szerinti tagállam illetékes hatóságai arról, hogy a kérdéses árut teljes
egészében vagy részben harmadik országba irányuló reexportra, vagy harmadik
országban halálbüntetés végrehajtásához szánják vagy szánhatják felhasználni, –
az exportőrnek tudomása van arról, vagy okkal
feltételezi, hogy a kérdéses árukat teljes egészében vagy részben harmadik
országba irányuló reexportra vagy az előző francia bekezdésben
említett célra szánják felhasználni, –
a szóban forgó termékeket az engedélyben
feltüntetett rendeltetési helyen található vámszabad területre vagy vámszabad
raktárba exportálják, –
a kérdéses gyógyszerkészítmény gyártója az
exportőr, és nem kötött a forgalmazóval jogilag kötelező érvényű
megállapodást, amelynek értelmében utóbbi köteles minden szállításra és
transzferre vonatkozóan jogilag kötelező érvényű megállapodást kötni
a vevővel, amely – lehetőleg visszatartó erejű szerződéses
szankció mellett – előírja a vevő számára, hogy a) a forgalmazótól kapott áruk egyikét sem
nem használja fel halálbüntetés végrehajtásához; b) ezen áruk egyikét sem szállítja vagy adja
át transzfer keretében harmadik félnek, amennyiben a vevőnek tudomása van
arról, vagy okkal feltételezi, hogy az árukat halálbüntetés végrehajtására
szánják vagy szánhatják felhasználni; valamint, hogy c) amennyiben a vevő esetleg ezen áruk
egyikét harmadik feleknek szállítja vagy adja át transzfer keretében, akkor e
követelményeket minden esetben előírja e harmadik felek számára is. –
az exportőr nem gyártója a kérdéses
gyógyszerkészítménynek és a rendeltetési országbeli végfelhasználótól nem
kapott aláírt végfelhasználói nyilatkozatot, vagy –
az exportőr nem kötött jogilag kötelező
érvényű megállapodást a forgalmazóval vagy a végfelhasználóval, amely
lehetőleg visszatartó erejű szerződéses szankció mellett
kötelezi a forgalmazót, illetve – amennyiben a megállapodás megkötésére a
végfelhasználóval került sor, akkor – a végfelhasználót, hogy szerezze be az
exportőr előzetes engedélyét a) a szállítmány bármely részének olyan
ország vagy terület bűnüldöző hatósága számára történő
transzferéhez vagy szállításához, amely nem törölte el a halálbüntetést, b) a szállítmány bármely részének olyan
természetes vagy jogi személy, szerv vagy szervezet részére történő
transzferéhez vagy szállításához, amely az említett bűnüldöző hatóságok
számára az érintett árukat beszerzi, vagy ezen áruk felhasználásával járó
szolgáltatást nyújt, valamint c) a szállítmány bármely részének olyan
országba vagy területre történő reexportálásához vagy transzferéhez, amely
nem törölte el a halálbüntetést. (2)
Az EU ...
számú engedélyt használó exportőröknek értesíteniük kell a letelepedési
helyük szerinti tagállam illetékes hatóságait az engedély első alkalommal
történő felhasználásáról, az értesítést legkésőbb az első
kivitel időpontjától számított 30 napon belül kell megtenni. Az
exportőröknek emellett az egységes vámokmányon keresztül is – annak 44.
rovatában az X ... hivatkozási kód
feltüntetésével – jelenteniük kell az EU ...
számú engedély használatát. (3)
A tagállamok határozzák meg az ezen engedély felhasználására
vonatkozó jelentéstételi követelményeket, valamint az ezen engedély alapján
kivitt termékekre vonatkozó minden olyan kiegészítő tájékoztatást, amelyet
az a tagállam kérhet, amelyből a kivitel megvalósul. A tagállamok
előírhatják, hogy a területükön letelepedett exportőrök az engedély
első alkalommal történő felhasználását megelőzően vetessék
magukat nyilvántartásba. A nyilvántartásba vételnek automatikusnak kell lennie,
és az illetékes hatóságoknak haladéktalanul és minden esetben a nyilvántartásba
vételi kérelem kézhezvételétől számított tíz munkanapon belül vissza kell
igazolniuk azt az exportőrnek.”