EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52007DC0396
Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee on the implementation of the Community Strategy for dioxins, furans and polychlorinated biphenyls (COM(2001) 593) – Second progress Report {SEC(2007) 955}
A Bizottság Közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak a dioxinokra, a furánokra és a poliklórozott bifenilekre vonatkozó közösségi stratégia (COM(2001) 593) végrehajtásáról – második jelentés az elért eredményekről {SEC(2007) 955}
A Bizottság Közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak a dioxinokra, a furánokra és a poliklórozott bifenilekre vonatkozó közösségi stratégia (COM(2001) 593) végrehajtásáról – második jelentés az elért eredményekről {SEC(2007) 955}
/* COM/2007/0396 végleges */
A Bizottság Közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak a dioxinokra, a furánokra és a poliklórozott bifenilekre vonatkozó közösségi stratégia (COM(2001) 593) végrehajtásáról – második jelentés az elért eredményekről {SEC(2007) 955} /* COM/2007/0396 végleges */
[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA | Brüsszel, 10.7.2007 COM(2007) 396 végleges A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK a dioxinokra, a furánokra és a poliklórozott bifenilekre vonatkozó közösségi stratégia (COM(2001) 593) végrehajtásáról – második jelentés az elért eredményekről {SEC(2007) 955} A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK a dioxinokra, a furánokra és a poliklórozott bifenilekre vonatkozó közösségi stratégia (COM(2001) 593) végrehajtásáról – második jelentés az elért eredményekről Háttér A dioxinok, a furánok és a poliklórozott bifenilek (PCDD, PCDF és PCB-k) olyan, a környezetben tartósan megmaradó mérgező vegyi anyagok, amelyek az élelmiszerláncban biológiailag felhalmozódnak, és káros hatásaik miatt veszélyt jelenthetnek az emberi egészségre és a környezetre. Károsíthatják az immunrendszert, az idegrendszert, a belső elválasztású mirigyek működését és a reproduktív funkciókat, és gyaníthatóan rákot is okoznak. Hatásaikra a magzat és az újszülöttek a legérzékenyebbek. A közvélemény, a politikusok és a tudomány képviselői komolyan aggódnak azok miatt a nem kívánatos hatások miatt, amelyeket a dioxinok, a furánok és a PCB-k hosszú távon akár a legcsekélyebb mennyiségben előfordulva az emberi egészségre és a környezetre gyakorolhatnak. Az elmúlt két évtizedben – elsősorban az ipari kibocsátók, például a hulladékégetők ellenőrzés alatt tartásával – sikerült mérsékelni a környezetben és az emberekben jelen lévő dioxinok, furánok és PCB-k mennyiségét. Mivel azonban a szóban forgó anyagok nehezen bomlanak le, továbbra is erőfeszítéseket kell tenni annak érdekében, hogy az emberi tevékenységből fakadóan minél kevesebb jusson belőlük a környezetbe, végső soron pedig azért, hogy folyamatosan csökkenjen, illetve a lehetőségekhez mérten teljes mértékben megszűnjék jelenlétük. Ezzel párhuzamosan arra is törekedni kell, hogy – az emberek terhelésének mérséklése érdekében – tovább csökkenjen mennyiségük az élelmiszerekben és a takarmányokban. Az emberekbe jutó mennyiség csökkentése érdekében, mivel az emberek kitettségének legfontosabb forrása az elfogyasztott élelmiszer, mérsékelni kell a kérdéses anyagok élelmiszerláncba kerülő mennyiségét. Az élelmiszerlánc szennyeződését környezeti szennyeződés okozza. A levegőbe kibocsátott dioxinok például úgy jutnak az élelmiszerláncba, hogy előbb lerakódnak a növények felszínén és a vízben, majd táplálkozás útján az állatokba és a halakba kerülnek, ahol felhalmozódnak. A dioxinok, a furánok és a PCB-k jelenlétének csökkentését célzó intézkedéseknek tehát a környezetre, illetőleg az élelmiszerekre és a takarmányokra egyaránt irányulniuk kell. 2001. október 24-én a Bizottság elfogadott egy, a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak címzett közleményt a dioxinokra, a furánokra és a PCB-kre irányuló közösségi stratégia létrehozásáról[1] („dioxinstratégia”). A stratégia két részből áll: az egyik rész a környezetben , a másik az élelmiszerekben és a takarmányokban jelen lévő dioxinok, furánok és PCB-k mennyiségének mérséklésére irányuló intézkedéseket tartalmaz. 2001. december 12-én a Környezetvédelmi Tanács következtetéseket fogadott el a bizottsági közleménnyel kapcsolatban, amelyekben támogatásáról biztosította a Bizottság dioxinstratégiáját, és felkérte a Bizottságot, hogy 2003 végén, majd azt követően háromévente jelentésben számoljon be az elért eredményekről. A 2002–2003. időszakra vonatkozó első jelentését a Bizottság 2004. április 13-án fogadta el.[2] Ez a közlemény a második ilyen jelentés, amely a 2004-től 2006-ig terjedő időszakban a Bizottság által egyrészről a környezet, másrészről az élelmiszerek és a takarmányok vonatkozásában tett erőfeszítéseket foglalja össze. A jelentés melléklete részletesebben és műszaki szempontból szabatosabban ismerteti a különböző területeken lezajlott folyamatokat (SEC(2007) 955). A környezettel kapcsolatos tevékenység A dixinokkal, a furánokkal és a PCB-kkel a környezetvédelmi politika több különböző területe is foglalkozik. A tárgyidőszak szempontjából különösen fontos annak a két nemzetközi egyezménynek a végrehajtása, amelyek a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokkal („POP-ok”) foglalkoznak. A többi POP-hoz hasonlóan a dioxinok, a furánok és a PCB-k terjedését sem állítják meg az országhatárok, ezért az egész világon fenyegetést jelentenek a környezetre és az emberi egészségre. Ezt a világméretű aggodalmat tükrözi az ENSZ környezetvédelmi programja keretében a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról elfogadott stockholmi egyezmény, amelynek a Közösség 2005 februárjában vált részes felévé, illetőleg a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló ENSZ EGB-egyezményhez fűzött, a POP-okra vonatkozó 1998. évi jegyzőkönyv. A két említett nemzetközi szerződésből fakadó kötelezettségeinek az EU a 2004-ben elfogadott, a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló 850/2004/EK rendelettel[3] tett eleget. Ennek a rendeletnek az elfogadása jelentős előrelépés a dioxinok, a furánok és a PCB-k mennyiségének mérséklése terén. A rendelet értelmében a tagállamok kötelesek nemzeti szinten leltárt vezetni a dioxin-, a furán- és a PCB-kibocsátásokról, és azonosítani az ellenük való védekezést célzó intézkedéseket. A rendelet alkalmazásában a tagállamok nemzeti intézkedési terveket fogadtak el, illetve fognak a közeljövőben elfogadni. A POP-rendelet révén tehát jobb információk fognak majd rendelkezésre állni az egyes tagállamokban kibocsátott dioxinokról, furánokról és PCB-kről, és a tagállamok a kibocsátáscsökkentés érdekében nemzeti intézkedéseket fognak kidolgozni. A Bizottság emellett közösségi intézkedési tervet[4] is készített, amelyben EU-szinten meghozandó intézkedéseket tűzött ki. A terv elkészítéséhez elsőként elemezni kellett, mely kérdések igényelnek elsőbbséget, hogy ennek alapján meg lehessen határozni a szándékolatlanul a környezetbe jutó POP-okkal (ezen belül dioxinokkal, furánokkal és PCB-kkel) kapcsolatos intézkedéseket. Az intézkedési terv kimondja különösen, hogy az ipari szennyezőanyag-források kérdését továbbra is a hatályos keretszabályozás, így egyebek mellett az IPPC-irányelv[5] és a hulladékégetési irányelv[6] alapján kell kezelni. Egyre fontosabbá válik ugyanakkor a például a fával és a szénnel fűtött háztartásokból származó lakossági kibocsátás, ezért a Bizottság a jövőben az érdekeltek és a tagállamok közötti tapasztalat- és információcsere ösztönzésével erre a kérdésre is figyelmet fog fordítani. Ezen általános eredmények mellett a 2004-től 2006-ig terjedő időszakban a dioxinstratégiában a környezettel kapcsolatban megjelölt teendők terén több konkrét eredmény is született: Az ipari kibocsátás területén folytatódott a környezetszennyezés megelőzését és csökkentését szolgáló úgynevezett elérhető legjobb technológiákkal (BAT) kapcsolatos munka, és 2006 végére a harminckét BAT-referenciadokumentum (BREF) közül az utolsó hat is elkészült. Az új fejlemények figyelembevétele érdekében máris megkezdődött néhány korábban elfogadott BREF átdolgozása például a cement- és mészipar, a cellulóz- és papíripar, valamint a vas- és acélipar területén. 2006 szeptemberében a Bizottság tematikus stratégiát fogadott el a talaj védelméről. Ez a dokumentum javasolja egy olyan keretirányelv kidolgozását, amely kötelezné a tagállamokat a talajszennyezés megelőzésére, valamint a szennyezett területek leltárba vételére és helyreállítására. A hulladékok tekintetében a POP-rendelet úgy rendelkezik, hogy a bennük lévő POP-tartalmat le kell bontani vagy visszafordíthatatlan módon más anyagokká kell átalakítani. Az általános szabálytól egyes esetekben el szabad térni, és 2006-ban és 2007-ben két rendelet[7] is állapított meg a dioxinokra, a furánokra és a PCB-kre vonatkozóan ezen eltérésekkel összefüggésben alkalmazandó határértékeket. Az ipari kibocsátási adatokhoz való nyilvános hozzáférés terén 2006 januárjában a jogalkotó új, nyilvánosan hozzáférhető európai szennyezőanyag-nyilvántartást (E-PRTR) fogadott el.[8] A korábbi nyilvántartással (EPER) szemben az új szabályozás alacsonyabb küszöbértéket állapít meg a dioxinok és a furánok bejelentésére vonatkozóan, és kiterjeszti a jelentéstételt a PCB-kre is. 2002 és 2005 között két nagyobb felmérésre került sor, amelyek átfogó képet próbáltak adni a dioxinok, a furánok és a PCB-k helyzetéről a tíz nemrégiben csatlakozott EU-tagállam tekintetében. A felmérések eredményeivel 2005 februárjában Brüsszelben munkaértekezlet foglalkozott, ahol a résztvevők a hatályos jogszabályok végrehajtását és a kis lakossági szennyezésforrásokra fordított figyelem növelését jelölték meg a jövőbeni munka elsőbbségi területeiként.[9] Az élelmiszerekkel és a takarmányokkal kapcsolatos tevékenység A dioxinstratégia bemutatja azt az integrált szemléletmódot, amelyet az élelmiszerekre és a takarmányokra vonatkozó jogszabályoknak követniük kell annak érdekében, hogy a dioxinok, a furánok és a PCB-k jelenléte a teljes élelmiszerláncban csökkenjen. Ennek az integrált szemléletmódnak három pillére van: 1. olyan szigorú, de teljesíthető határértékeket kell meghatározni az élelmiszerek és a takarmányok szennyezőanyag-tartalmára vonatkozóan, amelyek figyelembe veszik a dioxinok környezeti jelenlétének mérséklésében elért eredményeket; 2. olyan beavatkozási szinteket kell meghatározni, amelyek különböző fellépéseket váltanak ki azokban az esetekben, ha az élelmiszerekben és a takarmányokban a kérdéses anyagok mennyisége egyértelműen a háttérszint fölé emelkedik, és ezekhez a szintekhez korai figyelmeztető funkciót kell hozzárendelni; 3. olyan célértékeket kell meghatározni, amelyeket idővel elérve az európai népesség többségének szennyezőanyag-terhelése az Élelmiszerügyi Tudományos Bizottság által ajánlott szint alá kerül. A tárgyidőszak folyamán az élelmiszerekben és a takarmányokban lévő szennyező anyagok maximális mennyiségére vonatkozó jogszabályi előírások úgy módosultak, hogy ma már a dioxinjellegű PCB-kre is kiterjednek, ugyanis a dioxinok, a furánok és a dioxinjellegű PCB-k együttes mennyiségére határoznak meg határértéket.[10] A zökkenőmentes áttérés érdekében a dioxinok, a furánok és a dioxinjellegű PCB-k együttes mennyiségére vonatkozó javasolt új határértékek mellett egy ideig ideiglenesen még hatályban maradnak a dioxinokra és a furánokra külön-külön alkalmazandó határértékek is. Mivel a dioxinok és a dioxinjellegű PCB-k különböző forrásokból származnak, a dioxinokra és a furánokra 2002-ben előírt beavatkozási szintek változatlanok maradtak, és 2006-ban – a dioxinok, a furánok és a dioxinjellegű PCB-k együttes mennyiségére vonatkozó határértékek megállapításával egyidőben – a jogalkotó külön beavatkozási szinteket határozott meg a dioxinjellegű PCB-kre.[11] Egyrészt a dioxinjellegű PCB-kre vonatkozó határértékek bevezetése miatt, másrészt az összegyűlt tapasztalatok figyelembevétele érdekében megtörtént az élelmiszerekre és az alkalmazott vizsgálati módszerekre és nyomon követési eljárásokra vonatkozó jogszabályok átvilágítása és korszerűsítése.[12] Ami a nem dioxinjellegű PCB-ket illeti, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság értékelte az élelmiszerekben és a takarmányokban lévő nem dioxinjellegű PCB-k köz- és állat-egészségügyi kockázatait.[13] A kockázatelemzés eredményei alapján jelenleg folynak az egyeztetések az élelmiszerekben és a takarmányokban található nem dioxinjellegű PCB-kre vonatkozó határértékek bevezetésének lehetőségéről. Kutatás A dioxinokkal, a furánokkal és a PCB-kkel, valamint más anyagokkal kapcsolatos ismereteink egyes hiányosságainak pótlása érdekében a hatodik kutatási keretprogramon belül több kutatási projekt is foglalkozott a kérdéses anyagok egészségügyi és környezeti hatásaival, valamint az élelmiszerlánc szennyeződésével. A szóban forgó anyagokkal összefüggésben, a talajra, a vizekre, a légkörre és a kibocsátásokra vonatkozóan a Közös Kutatóközpont is végzett kutatási tevékenységet. [1] COM(2001) 593 végleges. [2] COM(2004) 240 végleges. [3] Az Európai Parlament és a Tanács 850/2004/EK rendelete (2004. április 29.) a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról és a 79/117/EGK irányelv módosításáról, HL L 158., 2004.4.30. [4] SEC(2007) 341. [5] A Tanács 96/61/EK irányelve (1996. szeptember 24.) a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről, HL L 257., 1996.10.10., 26. o. [6] Az Európai Parlament és a Tanács 2000/76/EK irányelve (2000. december 4.) a hulladékok égetéséről, HL L 332., 2000.12.28., 91. o. [7] A Tanács 1195/2006/EK rendelete (2006. július 18.) a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló 850/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet IV. mellékletének módosításáról, HL L 217., 2006.8.8., 1. o.; a Tanács 172/2007/EK rendelete (2007. február 16.) a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló 850/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet V. mellékletének módosításáról, HL L 55., 2007.2.23., 1. o. [8] Az Európai Parlament és a Tanács 166/2006/EK rendelete (2006. január 18.) az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás létrehozásáról, HL L 33., 2006.2.4., 1. o. [9] A felmérésekről készített jelentések és a munkaértekezlet dokumentumai a http://ec.europa.eu/environment/dioxin/index.htm#enlarged_eu internetcímen olvashatók. [10] A takarmányok tekintetében a Bizottság 2006/13/EK irányelve (2006. február 3.) a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. és II. mellékletének a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k tekintetében történő módosításáról, HL L 32., 2006.2.4., 44. o.; az élelmiszerek tekintetében a Bizottság 199/2006/EK rendelete (2006. február 3.) az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok legmagasabb értékének meghatározásáról szóló 466/2001/EK rendeletnek a dioxinok és a dioxinjellegű PCB-k tekintetében történő módosításáról, HL L 32., 2006.2.4., 34. o. Ez utóbbit azóta felváltotta az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok felső határértékeinek meghatározásáról szóló, 2006. december 19-i 1881/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 364., 2006.12.20., 5. o.). [11] A Bizottság 2006/88/EK ajánlása (2006. február 6.) a takarmányokban és élelmiszerekben jelen lévő dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről, HL L 42., 2006.2.14., 26. o. [12] HL L 364., 2006.12.20., 32. o. A rendelet az élelmiszerek dioxintartalmának hatósági ellenőrzésére és a dioxinszerű PCB-k meghatározására szolgáló mintavételi és vizsgálati módszerek megállapításáról szóló, 2002. július 26-i 2002/69/EK irányelv (HL L 209., 2002.8.6., 5. o.) helyébe lépett. [13] www.efsa.europa.eu/etc/medialib/efsa/science/contam/contam_opinions/1229.Par.0003.File.dat/contam_op_ej284_ndl-pcb_en1.pdf