This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0472
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Tackling unfair trading practices in the business-to-business food supply chain
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az élelmiszer-ellátási lánc vállalkozások közötti, tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatainak kezelése
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az élelmiszer-ellátási lánc vállalkozások közötti, tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatainak kezelése
/* COM/2014/0472 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az élelmiszer-ellátási lánc vállalkozások közötti, tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatainak kezelése /* COM/2014/0472 final */
Az élelmiszer-ellátási lánc
vállalkozások közötti, tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatainak kezelése
1.
Bevezetés
Az
élelmiszer-ellátási lánc biztosítja a személyes és háztartási fogyasztásra
szánt élelmiszerek és italtermékek eljutását a lakossághoz. Az
élelmiszerlánccal az Európai Unióban élő fogyasztók mindegyike napi
szinten kapcsolatba kerül, az élelmiszerre fordított kiadások pedig
jelentős részt tesznek ki az átlagos háztartások költségvetésében.[1]
Mielőtt egy termék eljutna a fogyasztóhoz, különböző piaci
szereplők (termelők, feldolgozók, kiskereskedők stb.) emelik a
termék értékét, és befolyással vannak a fogyasztó által fizetett végső ár
alakulására. E tekintetben az egységes piac jelentős előnyökkel
hozott az élelmiszer-ellátási lánc szereplői részére. A beszállítók és a
kereskedők – függetlenül attól, hogy kis- vagy nagyvállalkozásokról van-e
szó – immáron jobb piaci lehetőségekkel és nagyobb vevőkörrel
rendelkeznek. Ma már az uniós tagállamok közötti határokon átnyúló kereskedelem
teszi ki az uniós élelmiszer- és italgyártás mintegy 20 %-át, és az uniós
tagállamok által bonyolított mezőgazdasági / élelmiszeripari termékexport
legalább 70 %-a másik uniós tagállamokba irányul.[2]
Ebből kifolyólag az Unió egészére kiterjedő, jól működő és
hatékony élelmiszer-ellátási lánc jelentős mértékben hozzájárulhat az
egységes piac megvalósításához. Ugyanakkor az
elmúlt pár évtizedben az olyan fejlemények, mint a piaci szereplők
Unió-szerte megfigyelhető fokozott koncentrációja és vertikális
integrációja strukturális változásokat eredményezett az élelmiszer-ellátási
láncban. E fejlemények hatására jelentősen eltérő alkupozíciók és
gazdasági egyenlőtlenségek alakultak ki a lánc szereplői között az
egymással folytatott kereskedelmi viszonyokban. Jóllehet az alkupozíciók
különbözősége általános és elfogadható jelenség a kereskedelmi
kapcsolatokban, e különbségekkel való visszaélés időnként tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatokhoz vezethet.[3] A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok alapvetően olyan gyakorlatokként
határozhatók meg, amelyek jelentősen eltérnek a helyes üzleti
magatartástól, ellentétesek a jóhiszeműség és a tisztesség elvével, és a
kereskedelmi partnerek egyike által egyoldalúan a másik félre kényszerítettek. Ez a közlemény
nem irányoz elő uniós szintű szabályozási intézkedést, és nem ír
elő egységes megoldást a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
kezelésére. Ehelyett arra ösztönzi az érdekelt feleket és a tagállamokat, hogy
a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szemben megfelelő és arányos
módon, a nemzeti sajátosságok és a bevált módszerek figyelembevételével
lépjenek fel. A közlemény arra buzdítja az európai élelmiszerellátási-lánc
szereplőit, hogy vegyenek részt a bevált módszerek alkalmazásának
ösztönzésére és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok visszaszorítására
irányuló önkéntes rendszerekben, továbbá nyomatékosítja a hatékony jogorvoslat
jelentőségét. A Bizottság elkötelezett a tagállamokkal és a releváns
érdekelt felekkel megkezdett szoros együttműködés folytatása iránt; a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok megszüntetésében minden érintettnek
szerepet kell vállalnia.
2.
Háttér
Jóllehet a
probléma nagyságát és előfordulási gyakoriságát nehéz felmérni, a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok létezését az élelmiszerellátási-lánc
valamennyi érdekeltje megerősítette. Egyes felmérések szerint a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok alkalmazására viszonylag gyakran sor
kerül, legalábbis az ellátási lánc bizonyos részeiben. Például egy, az
élelmiszerellátási-lánc beszállítói körében végzett uniós szintű
felmérésben a válaszadók 96 %-a azt állította, hogy a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok legalább egy formáját már alkalmazták vele szemben[4]. Nemzeti szinten is készültek felmérések.
Például az élelmiszer-ágazat gyártói és kiskereskedői közötti
kapcsolatokról készített jelentésében a spanyol versenyhatóság azt találta,
hogy a válaszadó beszállítók 56%-a szerint a szerződéses feltételek
utólagos módosítása gyakran vagy időnként előfordul[5].
Az olasz versenyhatóság felmérése szerint a gyártók 57 %-a gyakran vagy
mindig elfogadja az utólagos, egyoldalú módosításokat, mivel fél attól, hogy a
módosítások elutasítása esetén megtorló jellegű üzletpolitikai
intézkedések alanyává válik[6]. A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoknak káros hatásai lehetnek, különösen
az élelmiszer-ellátási láncban részt vevő kkv-kra nézve.[7] E
gyakorlatok kihatással lehetnek a kkv-k lehetőségeire a piaci túlélés, a
termékekre és technológiafejlesztésére irányuló új pénzügyi beruházások
megvalósítása, valamint az egységes piacon a határokon átnyúló tevékenységeik
fejlesztése tekintetében. Miközben a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
piacra gyakorolt összhatásának teljes körű, számszerűsített felmérése
nehézségekbe ütközik, az e gyakorlatok által az érintett felekre kifejtett
közvetlen negatív hatásokkal kapcsolatban nem merülhetnek fel kétségek. A fent
említett uniós szintű felmérésben a magukat tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok alanyainak vallók 83 %-a azt állította, hogy a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok megnövelték költségeiket, a bevételeik
csökkenéséről pedig a 77 %-uk számolt be. Emellett az ellátási lánc
mentén közvetett hatások is felléphetnek, például olyan formában, hogy
mindenekelőtt a kkv-k – elsősorban a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok rájuk kényszerítésének kockázata miatt – tartózkodnak attól, hogy
üzleti kapcsolat kiépítését kezdeményezzék. Az új közös
agrárpolitika (KAP)[8]
és az új közös halászati politika[9]
mindenekelőtt a termelői szervezetek létrehozásához és fejlesztéséhez
nyújtott támogatáson keresztül megerősíti a mezőgazdasági
termelőknek az ellátási lánc downstream szereplőivel szembeni
helyzetét. Az új egységes közös piacszervezés ugyancsak tartalmaz olyan
elemeket, amelyek a mezőgazdasági termelők és az élelmiszer-ellátási
lánc más szereplőinek alkupozíciója közötti különbségek visszaszorítására
irányulnak egyes meghatározott ágazatokban (tejágazat, olívaolaj, marha- és
borjúhús, szántóföldi növények). Továbbá az új szabályok alapján a tagállamok más
mezőgazdasági ágazatokban is előírhatják a szerződések
kötelező írásbeliségét, amennyiben biztosítják, hogy ez az előírás ne
akadályozza a belső piac működését. A KAP-reform, és konkrétan az új,
egységes közös piacszervezés tartalmaz olyan elemeket, amelyek a
mezőgazdasági termelők és az élelmiszer-ellátási lánc más
szereplőinek alkupozíciója közötti különbségek visszaszorítására
irányulnak. Számos tagállam
nemzeti szinten próbált megoldást találni a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok problémájára, és ehhez sokféle különböző megközelítést
választottak: egyesek szabályozási intézkedésekhez folyamodtak, mások a piaci
szereplők közötti önszabályozó platformokat alkalmaztak. Ha léteznek is
erre vonatkozó szabályok, azok eltérnek a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokkal szemben biztosított védelem jellegét, szintjét és jogi formáját
tekintve. Az
élelmiszer-ellátási láncban alkalmazott tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok létezését és azok kártékonyságát az Európai Bizottság által
2010-ben létrehozott, az élelmiszer-ellátási lánc működésének javításával
foglalkozó magas szintű fórum érdekelt felei is elismerték.[10]
Felismervén azt, hogy a probléma európai szintű megközelítést igényel, az
érdekelt felek önszabályozásra épülő keretet (ellátásilánc-kezdeményezés,
Supply Chain Initiative) hoztak létre, amelyet a Bizottság is üdvözölt, és
amelyhez kilenc hónap alatt széles körben csatlakoztak mind a
kiskereskedők, mind a nagykereskedők, a gyártók és egyes kkv-k is.
Egyes érdekelt felek azonban – konkrétan mezőgazdasági termelők és a
húsfeldolgozó iparág – nem csatlakozott ehhez az uniós szintű kerethez.
Miközben néhány tagállamban a mezőgazdasági termelők képviseltetve
vannak a nemzeti platformokban[11],
az uniós szintű kerethez mindeddig csupán négy mezőgazdasági ágazat
csatlakozott. A keret továbbá csak azon vállalatokra nézve kötelező,
amelyek csatlakoztak hozzá. Ma tehát az a
helyzet, hogy az élelmiszer-ellátási láncban előforduló tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok kezelése tekintetében jelentős eltérések
mutatkoznak az Európai Unióban. A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok alkalmazásának visszaszorításából
vélhetően jelentős potenciális előnyök fakadnának, különösen a
kkv-k és a mikrovállalkozások számára, mivel ezek nagyobb valószínűséggel
vannak kitéve a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoknak és azok hatásainak,
mint a nagyvállalatok. Meg kell jegyezni továbbá, hogy az Unióban alkalmazott
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok az Unión kívüli, például
fejlődő országokbeli termelőkre és vállalatokra is gyakorolhatnak
közvetlen és közvetett hatásokat. Ezzel
összefüggésben a közlemény célja, hogy a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok által okozott káros hatások mérséklése és a határokon átnyúló
kereskedelem esetleges akadályainak csökkentése révén – különösen a kkv-k
tekintetében – előmozdítsa a tisztességes és fenntartható üzleti
kapcsolatokat, valamint elősegítse az élelmiszer-ellátási lánc piaci
szereplői számára egyenlő versenyfeltételek megteremtését.
3.
A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok által
okozott problémák
A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok esetleges uniós szintű
következményei nem csak az Európai Bizottságnál, hanem az Európai Parlamentnél
is aggályokat keltettek. Az Európai Parlament 2012 januárjában állásfoglalást[12]
fogadott el, amelyben felhívta a figyelmet az élelmiszer-ellátási láncban
tapasztalható, adott esetben tisztességtelen gyakorlatokat eredményező
egyenlőtlenségek európai dimenziójára. Az állásfoglalás meghatározott
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok listáját tartalmazta, és szorgalmazta,
hogy vonják ezeket külön szabályozás, felügyelet és szankciók hatálya alá. A probléma
alaposabb megismerése érdekében a Bizottság 2013 januárjában zöld könyvet tett
közzé a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról azzal a céllal, hogy összegyűjtse
az érdekelt felek észrevételeit a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoknak
az élelmiszer-ellátási láncban és a nemélelmiszer-ellátási láncban való
előfordulásáról[13],
és feltárja ezek kezelésének lehetséges módjait. A zöld könyv közzététele
nyomán lefolytatott nyilvános konzultáció az alábbi lényegi meglátásokra
vezetett. 1.
Miközben tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok alkalmazása – elvben – bármely ágazatban előfordulhat, a zöld
könyv nyomán az érdekelt felektől beérkező észrevételek arra utalnak,
hogy e gyakorlatok különösen az élelmiszer-ellátási lánc szempontjából
problematikusak. 2.
A tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatoknak a zöld könyvben meghatározott és számos érdekelt fél által
megerősített főbb kategóriái a következők: – nem meghatározott,
nem egyértelmű vagy hiányos szerződéses feltételekkel való visszaélés
a kereskedelmi partner részéről; – a költségek vagy
kockázatok túlzott mértékű és előre nem látható átruházása a
partnerre a kereskedelmi partner részéről; – bizalmas információk
tisztességtelen felhasználása a kereskedelmi partner részéről; – üzleti kapcsolat
tisztességtelen megszüntetése vagy megszakítása. 3.
A területi ellátási korlátokat ugyancsak
problematikus gyakorlatként határozták meg. Ezeket a korlátozásokat
időnként multinacionális szállítók alkalmazzák kiskereskedőkkel
szemben, akadályozva őket abban, hogy ugyanazon árukat másik tagországból
vagy központi helyről szerezzék be. Ugyanakkor a területi korlátozások
jellegüket tekintve eltérnek a fenti csoportosítás szerinti tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatoktól, ezért azok vizsgálatával a Bizottság külön fog
foglalkozni. 4.
A fent említett tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok közvetlen hatása – különösen előre nem látható
alkalmazásuk esetén – indokolatlan költségeket vagy a vártnál alacsonyabb
bevételeket eredményezhet a gyengébb alkupozícióban lévő kereskedelmi
partnernél. A szerződéses feltételek előre nem látható változtatásai
túltermeléshez és szükségtelen élelmiszer-pazarláshoz is vezethetnek. Tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok elszenvedő alanyként való megélése vagy csupán az
ilyen gyakorlatoknak való jövőbeli kitettség kockázata kihatással lehet
arra, hogy a gyengébb kereskedelmi partner mennyire képes vagy hajlandó
beruházásokat finanszírozni. A Bizottság jelenleg tanulmányt készít a
kiskereskedelmi ágazatra jellemző választékról és innovációról is. E
tanulmány révén remélhetőleg sikerül tisztázni, hogy összpiaci szinten
milyen tényezők és hogyan alakítják a választékot és az innovációt.
Másrészről a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozó nemzeti
szintű szabályozási környezet eltérései miatt a kkv-k – a rendelkezésükre
álló korlátozott jogi erőforrásokkal – összetett helyzettel szembesülnek a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokat és a lehetséges jogorvoslatokat
illetően. Az ebből fakadó bizonytalanságok eltántoríthatnak egyes
vállalatokat – különösen kkv-kat – attól, hogy földrajzi értelemben új piacokra
lépjenek be, vagy akár a határokon átnyúló kereskedelemtől is. Ezt jól illusztrálta egy, a mezőgazdasági
termelők és az agrár-élelmiszeripari piac elsődleges termelői
körében, az Unió egészét lefedően végzett felmérés: a válaszadók
46 %-a úgy vélte, hogy a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
negatívan hatnak az új piacokhoz való hozzáférésre és a határokon átnyúló
tevékenységekre[14].
4.
A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal
szemben az Európai Unióban alkalmazott intézkedések szerteágazó rendszere
4.1.
A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
kezelésének eltérő megközelítései
A hatályos,
uniós szintű szabályozási keret bizonyos mértékig szabályozza a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok kezelését az élelmiszer-ellátási
láncban vagy azon kívül is. A meglévő eszközök, mint például KAP fent
említett reformja, a versenyjog, továbbá a forgalmazásra[15], a
fogyasztói szerződések tisztességtelen szerződési feltételeire
vonatkozó jogi keretek[16],
az üzleti titokra vonatkozó irányelvjavaslat[17]
és egyéb ágazatközi szabályozások hasznosak lehetnek a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok bizonyos helyzetekben történő kezelése
szempontjából, de többnyire nem alkalmazhatók a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok fent említett, konkrét eseteire. A közös európai adásvételi jogról
szóló rendeletre irányuló javaslat[18]
megtilt bizonyos tisztességtelen feltételeket a vállalkozások közötti
szerződésekben, ami biztosíthatja a hosszú távon fenntartható
kapcsolatokhoz hasznos egyértelműséget. Ugyanakkor e jogszabályt – a
társjogalkotók általi elfogadást követően – csak az adott kereskedelmi
ügylet résztvevőinek erre vonatkozó megállapodása esetén kell alkalmazni. A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok nemzeti szintű kezelése terén
számos eltérés mutatkozik. Néhány tagállam szabályozási intézkedéseket hozott,
de e tagállamok egy része az önszabályozásra épülő megközelítéseket
választott vagy nem hozott intézkedéseket kifejezetten az ellátási láncokban
alkalmazott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szemben, és inkább az
általános elvekre hagyatkozik. A kifejezetten a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok kezelésére irányulóan intézkedéseket hozó tagállamok általában vagy
egyedi szabályokat alkottak a vállalkozások közötti kapcsolatok tekintetében,
vagy kiegészítették a nemzeti versenyjogukat, vagy a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv[19]
alkalmazását kiterjesztették a vállalakozások közötti kapcsolatokra. Van néhány
olyan tagállam is, amely a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szemben
eredetileg önkéntes kezdeményezésekkel lépett fel, majd később úgy
döntött, hogy e gyakorlatokat szabályozás útján kezeli. A megközelítések
különbözőségeinek következményeként a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokkal szembeni védelem foka és jellege, valamint az igénybe
vehető jogérvényesítési mechanizmusok köre attól függ, hogy hol található az
erős alkupozícióban lévő és tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatot
alkalmazó vállalat. Ez problematikus lehet amiatt, hogy a több országra
kiterjedő beszerzés egyre általánosabbá válik. Másrészről, a zöld
könyv kapcsán lefolytatott konzultáció keretében a hatóságok a jogi keretek
önkényes megválasztásának („forum shopping”) elszigetelt eseteiről
számoltak be, ami azt jelenti, hogy az erősebb szerződő fél a
gyakorlatban egyoldalúan eldönti, hogy a szerződést melyik tagállamban –
és ezáltal melyik szabályozási keret szerint – kell teljesíteni, elkerülve így
a tisztességtelen szerződéses feltételekkel szemben szigorúbb
intézkedéseket alkalmazó nemzeti kereteket. Ezt a kérdést öt tagállam külön
kiemelte a nyilvános konzultáció során, illetve az érdekelt felekkel folytatott
egyeztetések céljából a Bizottság által szervezett különböző fórumokon.
4.2.
Jogérvényesítés
Elviekben a
tisztességtelen szerződési gyakorlatnak kitett fél az általános polgári
jognak a tisztességtelen szerződéses feltételekre vonatkozó rendelkezései
alapján peres eljárásban a bíróságon jogorvoslatért folyamodhat. Egyes
érdekeltek, és különösen a kkv-k azonban jelezték, hogy a bírósági pereskedés a
gyakorlatban gyakran nem kínál hatékony megoldást a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok problémájára. Egyrészt a pereskedés jellemzően
költséges és időigényes. Másrészt, és ez talán fontosabb, az
élelmiszer-ellátási láncon belüli kereskedelmi kapcsolatban részt vevő
gyengébbik fél (amely az esetek többségében kkv) gyakran attól tart, hogy a
peres eljárás kezdeményezése miatt az erősebb fél esetleg megszakítja vele
az üzleti kapcsolatot (az ún. „félelemfaktor”). A tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatoknak kitett feleket ez eltántoríthatja attól, hogy jogi lépéseket
tegyenek, ezáltal a tisztességtelen kereskedelmi feltételeket alkalmazó
kereskedelmi partner tekintetében érvényesülő visszatartó erő csak
korlátozottan érvényesül. Mindezekre
tekintettel egyes tagállamok más jogorvoslati mechanizmusokat léptettek életbe
a vertikális ellátási láncokban alkalmazott tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok kezelése érdekében. A tagállamok egy része az érintett piaci
szereplőktől független jogérvényesítési hatóságot jelölt ki, más
tagállamokban pedig ezirányba mutató lehetséges reformintézkedésekről
folyó egyeztetések zajlanak. Egyes esetekben
a nemzeti versenyhatóságot jelölték ki a gazdaságilag függő helyzetben
lévő vállalkozásokkal szembeni erőfölényes magatartás és/vagy az
erősebb alkupozícióval való visszaélés ellen hozott szabályok
érvényesítésére. Vannak azonban olyan tagállamok is, amelyek más, már
létező hatóságot jelöltek ki (pl. az élelmiszerekkel összefüggő
kérdésekért vagy fogyasztóvédelemért felelős hatóságot) vagy új
közigazgatási hatóságokat hoztak létre a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal
szembeni szabályok érvényesítésére. E hatóságok egy része rendelkezik
vizsgálati hatáskörrel és jellemzően befogadnak bizalmasan kezelendő
panaszokat is. Néhány másik
tagállamban az érdekelt felek önkéntes vitarendezési mechanizmust hoztak létre,
hogy megpróbálják a vitákat peren kívül rendezni. Más esetekben az ún. „vegyes
megközelítés” mellett döntöttek, amelyben az önkéntes alapon működő
programokat állami jogérvényesítéssel egészítik ki. A
mezőgazdasági termelők és a beszállító kkv-k azt hangsúlyozzák, hogy
egy vizsgálati jogkörrel és a vélelmezett tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokkal kapcsolatos bizalmas panaszok kezelésének jogkörével felruházott
igazgatási hatóság létrejötte meghatározó jelentőségű lenne a fent
leírt félelemfaktor kezelése szempontjából. Az említett érdekelt felek
legtöbbje független, nemzeti szintű jogérvényesítő szerv létrehozását
szorgalmazza, mivel a hatékony jogérvényesítés kulcsfontosságú tényező
lenne a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok visszaszorítása tekintetében. A érdekelt felek
egy másik része úgy vélte, hogy elsőként az önkéntes alapon
működő kereteket és az önszabályozásra épülő megoldásokat
kellene megvizsgálni. Amennyiben bebizonyosodik, hogy a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok problémája ilyen modellekkel nem kezelhető
hatékonyan, megfontolandó lehet egy független hatóság létrehozása.
4.3.
Az ellátásilánc-kezdeményezés (Supply Chain
Initiative)
Az
ellátásilánc-kezdeményezést a Bizottság által létrehozott, az
élelmiszer-ellátási lánc működésének javításával foglalkozó magas
szintű fórum keretében dolgozták ki. A fórum a nemzeti hatóságok, illetve
a beszállítói és kiskereskedői oldal legfontosabb érdekelt feleinek uniós
szintű képviselőiből áll. 2011 novemberében a fórumnak a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal foglalkozó munkacsoportjában részt
vevő piaci szereplők megállapodtak az élelmiszer-ellátási lánc
vertikális kapcsolataira jellemző helyes gyakorlatokat meghatározó
elvekről[20].
Ezen elvek közé tartozik: a szerződéses feltételek kiszámíthatósága; a
saját vállalkozói kockázat viselése; a kérések és költségek jogossága. Második
lépésként, 2013 szeptemberében kialakították a helyes gyakorlat elveinek
végrehajtására irányuló önkéntes keretet (az ellátásilánc-kezdeményezés
részeként)[21].
Az ellátásilánc-kezdeményezéshez a vállalatok egyénileg csatlakozhatnak,
mihelyt megerősítették, hogy eleget tesznek a helyes gyakorlat elveinek.
Az egyes esetekben felmerült vitákat bizonyos feltételek mellett a keretnek
megfelelő vitarendezési mechanizmusokon, közvetítésen és választott
bíróságon keresztül lehet rendezni. A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
megelőzése érdekében a végrehajtási keret a vállalati szintű
szervezeti követelményekre összpontosít, ideértve a munkavállalók képzését és a
keretben meghatározott vitarendezési mechanizmusokban való részvételre való
képességet. E szervezeti követelmények megsértése esetén az érintett vállalat
kizárható a kezdeményezésből. A keret arra kötelezi a tagokat, nyújtsanak
biztosítékot arra vonatkozóan, hogy a vitarendezési mechanizmusok
alkalmazásához folyamadó gyengébb felek nem válhatnak megtorló jellegű
üzletpolitikai intézkedések alanyává. A kezdeményezést
egy irányítócsoport vezeti, amelynek az élelmiszer-ellátási lánc
szereplőit képviselő különböző érdekelt szervezetek a tagjai. A
jelen állás szerint – kilenc hónappal a kezdeményezés elindítását követően
– 98 kiskereskedelmi, nagykereskedelmi és feldolgozóipari csoport vagy vállalat
vetette nyilvántartásba magát, amelyek összesen 736 vállalatot képviselnek, és
a kezdeményezésnek az Unió összes tagállamából vannak résztvevői. A
kezdeményezéshez csatlakozó kkv-k száma emelkedőben van. Ugyanakkor a
meghatározó érdekelt szervezetek nem mindegyike csatlakozott a kerethez.
Konkrétan az elsődleges termelők (azaz a mezőgazdasági
termelők) és a húsfeldolgozó ágazat nem kívánt részt venni a kezdeményezés
uniós szintű irányítócsoportjában. Jóllehet egyetértenek az elvekkel, a
szóban forgó érdekeltek aggályokat fogalmaztak meg az ellátásilánc-kezdeményezésen
belüli független és hatékony jogérvényesítés hiányával kapcsolatban. Az
érintettek egy része nemzeti szinten viszont bekapcsolódott. Az említett
érdekeltek úgy vélik, hogy az ellátásilánc-kezdeményezés a gazdaságilag
függő helyzetben lévő kereskedőpartnerek részére nem nyújt
kielégítő megoldást a fent vázolt félelemfaktor problémájára,
mindenekelőtt azért, mert a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatnak
kitett vállalatnak nincs lehetősége bizalmasan panaszt tenni. Az önkéntes
kezdeményezés a panaszkezelés titkosságát csak az összevont viták esetére
biztosítja, méghozzá oly módon, hogy lehetőséget biztosít az érdekelt
feleket tömörítő szervezetek részére, hogy az irányítócsoporttól az elvek
értelmezését kérjék, a vitarendezési mechanizmus igénybevételéhez pedig mindkét
szerződő fél beleegyezése szükséges. Továbbá a kezdeményezés nem
biztosítja vizsgálatok lefolytatását vagy szankciók alkalmazását arra az
esetre, ha valamely vállalat megsértené a helyes gyakorlat elveit. Figyelembe kell
venni, hogy egy önszabályozásra épülő kezdeményezés keretében a
vitarendezési mechanizmus igénybevétele csak korlátozottan írható elő.
Ebből következően az ellátásilánc-kezdeményezésnek független
jogérvényesítési intézkedésekkel való megerősítése révén – azokban a
tagállamokban, ahol ilyen intézkedések jelenleg nincsenek hatályban – fokozható
lenne a kezdeményezés hatékonysága, és vélhetően megszüntethető lenne
a legfőbb ok, amely miatt az érdekelt felek bizonyos csoportjai nem csatlakoztak
az ellátásilánc-kezdeményezés keretéhez. Ezzel
összefüggésben meg kell említeni, hogy a kiskereskedelemmel összefüggő
kérdésekről szóló, saját kezdeményezésű, 2013 decemberében elfogadott
jelentésében az Európai Parlament támogatta az ellátásilánc-kezdeményezés
kapcsán megfogalmazott elveket és a kialakított keretet, egyúttal azonban
felkérte a Bizottságot, hogy az ellátási lánc kisebb szereplőinél
jelentkező – fentebb említett – félelemfaktor kezelése érdekében vizsgálja
meg a független jogérvényesítés szükségességét és megvalósíthatóságát.[22]
5.
Eredményes stratégia a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokkal szemben
5.1.
Az ellátásilánc-kezdeményezés széles körű
elfogadottsága a piac részéről
Az önkéntes
magatartási kódexek fontos sarokkövei egy olyan környezet megteremtésének,
amelyben a vállalkozások tisztességes és fenntartható módon viszonyulnak
egymáshoz. Ezek a magatartási kódexek hatékony segítséget nyújthatnak a
megfelelő gondolkodásmód, tárgyalási megközelítés és vitarendezési
mechanizmusok kialakulásához a szervezeteknél, ami által visszaszorul, ideális
esetben megszűnik a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok alkalmazása.
Emellett az önkéntes magatartási kódexek rendelkezhetnek az egymással
vertikális kapcsolatban lévő felek között vitarendezési eljárásokról,
amelyek gyakran elősegíthetik a hosszadalmas és fáradságos jogi
intézkedések elkerülését. Ebből kifolyólag az ellátásilánc-kezdeményezés
nagyon fontos lépésnek tekinthető a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok kezelése terén. Az ellátásilánc-kezdeményezés keretébe
illeszkedő nemzeti platformok létrehozása révén a kezdeményezés pozitív
hatásai tovább erősíthetők. A
továbblépés javasolt útja: 1) A Bizottság az élelmiszerellátási-láncban részt vevő
minden vállalkozást és érintett szervezetet arra buzdít, hogy csatlakozzanak a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szemben kidolgozott valamely
önkéntes kezdeményezéshez, mindenekelőtt az ellátásilánc-kezdeményezéshez
annak érdekében, hogy megmutassák elkötelezettségüket, építsék az élelmiszer-ellátási
láncba vetett bizalmat, továbbá elérjék az ilyen programok eredményes
működéséhez szükséges kritikus tömeget és széleskörű lefedettséget. 2) A Bizottság arra biztatja az élelmiszerellátási-láncban
részt vevő vállalkozásokat, hogy aktívan népszerűsítsék az
ellátásilánc-kezdeményezést az üzleti partnereik körében, és tájékoztassák
őket a jogaikról és kötelezettségeikről. Javasolt, hogy ezek a
vállalkozások automatikusan tájékoztassák kereskedelmi partnereik mindegyikét
arról, ha csatlakoznak az ellátásilánc-kezdeményezéshez, és ösztönözzék
kereskedelmi partnereiket arra, hogy ők is tegyenek így. 3) Javasolt, hogy az ellátásilánc-kezdeményezés
irányítócsoportja folytassa és fokozza erőfeszítéseit a kezdeményezés
kkv-k körében való ismertségének javítására, és találjon hatékony eszközöket a
kezdeményezéshez való csatlakozásuk előmozdítása érdekében. A kkv-k az
ilyen jellegű programok legfontosabb kedvezményezettjei, így
elengedhetetlen, hogy részvételük a lehető legszélesebb körű legyen. 4) Javasolt, hogy az ellátásilánc-kezdeményezés
irányítócsoportja folytassa erőfeszítéseit az egyes uniós tagállamokbeli
nemzeti platformok kialakításának ösztönzésére és elősegítésére. 5) A Bizottság a továbbiakban is elő fogja segíteni a
meghatározó érdekcsoportok közötti eszmecserét és egyeztetést, és szorosan
együttműködik majd a kezdeményezés irányítócsoportjával a kezdeményezés
támogatottságának maximalizálása érdekében, különösen a kkv-k körében, továbbá
szorosan nyomon fogja követni a kezdeményezés fejlődését. A Bizottság
ezenfelül ösztönözni fogja az ellátásilánc-kezdeményezést a vitarendezési
mechanizmus és a szankciórendszerek megerősítésére.
5.2.
A helyes gyakorlat elvei
Azok a
tagállamok, amelyek nemzeti szinten már felléptek a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatokkal szemben, eltérő megközelítéseket választottak,
és ennek keretében a tisztességtelen gyakorlat fogalmát is eltérően
határozták meg. A nemzeti szinten alkotott fogalommeghatározások a nagyon
általános meghatározásoktól a tiltott gyakorlatok részletes felsorolásáig
terjednek. Másrészről azonban a tagállamok egy része semmilyen konkrét
intézkedést nem tett a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szemben. A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szembeni eredményes uniós
szintű, illetve határokon átnyúló fellépés érdekében szükség lenne a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozó szabályok egységes
értelmezésére. Az
ellátásilánc-kezdeményezés nem ad pontos definíciót a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozóan, hanem felsorolja a helyes gyakorlat
elveit, és a tisztességes, illetve tisztességtelen gyakorlatokra vonatkozó
példákat mutat be. Ezeket az elveket a magas szintű fórum keretében a
vertikális élelmiszer-ellátási lánc összes meghatározó uniós szintű
érdekelt szervezete közösen fogadta el. A elvek tehát
megfelelő alapot képeznek azon tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
meghatározásához, amelyek az ilyen gyakorlatokra vonatkozó kezdeményezések
keretében kezelhető. Másrészről a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok beazonosítása lehetővé teszi a velük szemben alkalmazható
elvek meghatározását. Fontos megjegyezni, hogy ezen elvek alkalmazásakor a
gazdasági szereplőknek azt is biztosítaniuk kell, hogy az alkalmazandó
szabályok mindegyikének eleget tesznek, ideértve adott esetben a nemzeti
és/vagy európai versenyjogi szabályokat is. A magas
szintű fórum keretében meghatározott és az ellátásilánc-kezdeményezés
keretében elfogadott elvek a következők: a)
Írásbeli megállapodások: a felek a megállapodásokat
írásban kötik meg, kivéve, ha az kivitelezhetetlen, illetve ha a szóbeli
megállapodás minden fél számára elfogadható és megfelelő. A
megállapodásoknak egyértelműnek és átláthatónak kell lenniük, és a
lehető legtöbb lényeges és előre látható elemre ki kell terjedniük,
ideértve a megállapodás megszüntetésével összefüggő jogokat és
eljárásokat. b)
Kiszámíthatóság: a szerződő felek a
szerződés feltételeit egyoldalúan nem módosíthatják, kivéve, ha a felek
ebben a lehetőségben, illetve annak körülményeiben és feltételeiben
előzetesen megállapodtak. A megállapodásokban rendelkezni kell arról az
eljárásról, amely révén az egyik szerződő fél egyeztetést folytathat
a másik féllel a megállapodás teljesítéséhez, illetve az előre nem látható
körülmények miatt szükséges módosításokról, ahogyan ezt a megállapodás
előírja. c)
A megállapodások betartása: a megállapodásokat be
kell tartani. d)
Információk: a felek a versenyjogi és egyéb
vonatkozó jogszabályok szigorú betartásával bocsátják az információkat a másik
fél rendelkezésére, és megfelelő gondossággal biztosítják, hogy a másik
fél rendelkezésére bocsátott információ helyes és nem félrevezető. e)
Titoktartás: a felek az információkat bizalmasan
kezelik, kivéve, ha az információk már nyilvánosságra kerültek, illetve ha
azokat a fogadó fél önállóan, jogszerűen és jóhiszeműen szerezte be.
A bizalmas információkat a fogadó fél kizárólag arra a célra használhatja fel,
amely célból azokat a tudomására hozták. f)
A kockázatok viselése: az ellátási láncban részt
vevő szerződő felek vállalkozói kockázataikat maguk viselik. g)
Jogos kérés: a szerződő felek nem
folyamodnak fenyegetéshez annak érdekében, hogy jogosulatlan előnyhöz
jussanak vagy indokolatlan költségeket a másik félre hárítsanak. A
továbblépés javasolt útja: 6) A Bizottság arra buzdítja a tagállamokat, vizsgálják meg,
hogy hatályos nemzeti szabályozási keretük – a többi tagállamban alkalmazott
bevált módszerek figyelembevételével – megfelelő-e a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok kezelése szempontjából. A tagállamoknak továbbá meg
kell vizsgálniuk a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok egyéb lehetséges
hatásait, például az élelmiszer-pazarlás növekedését is. Ennek érdekében a
Bizottság arra kéri a tagállamokat, vizsgálják meg, hogy szabályozási keretük
alapulhatna-e a gyakorlatokról összeállított listán vagy olyan általános
rendelkezésen, amely lehetővé teszi az említett elvek esetleges
megsértésének kezelését. 7) Emellett javasolt, hogy a tagállamok ösztönözzék a
területükön bejegyzett vállalkozásokat az önkéntes magatartási kódexekhez való
csatlakozásra, nemzeti és uniós szinten egyaránt. 8) A Bizottság továbbra is támogatni fogja a bevált módszerek
tagállamok közötti megosztását, aminek érdekében például munkaértekezleteket
fog szervezni a nemzeti közigazgatások szakértőinek részvételével.
5.3.
Az eredményes nemzeti szintű végrehajtás
biztosítása
A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok alkalmazásától visszatartó hiteles
mechanizmusok érdekében megfelelő jogérvényesítésre van szükség. Amennyiben egy
üzleti kapcsolatban részt vevő gyengébbik fél gazdasági függőségben
van az erősebb pozícióban lévő kereskedelmi partnere tekintetében, a
gyengébb fél adott esetben tartózkodik attól, hogy a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatra bírósági perben vagy önkéntes alapon működő
vitarendezési mechanizmuson keresztül kérjen jogorvoslatot. Előfordulhat
gazdasági függőség jelensége is. Egy, a spanyol versenyhatóság által
készített tanulmány[23]
például azt mutatta, hogy 2010-ben az élelmiszer-ellátási láncban mindössze
három kiskereskedő állította elő a beszállítói bevételek közel
40 %-át. Szélsőséges esetekben a gazdasági függőség azt jelenti,
hogy az eladó vagy vevő gazdasági életképessége egyedi üzleti
kapcsolatoktól függ. Azokban az esetekben, amikor a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatokkal szemben az üzleti kapcsolat esetleges elvesztésével
kapcsolatos félelemfaktor miatt nem lépnek fel, a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokkal szembeni keretek jelentősen megerősíthetők
azáltal, ha a gyengébb félnek lehetőséget biztosítanak arra, hogy jogérvényesítési
hatáskörökkel felruházott független hatóságokhoz vagy szervhez forduljon, és a
panasztevő kilétének titkossága megóvható. A
továbblépés javasolt útja: 9) A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy vizsgálják meg a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szembeni szabályaik érvényesítésére
szolgáló, rendelkezésre álló mechanizmusaik hatékonyságát és hitelességét, és –
a többi tagállam bevált módszereinek figyelembevételével – mérlegeljék további
eljárási vagy szervezeti intézkedések meghozatalának szükségességét. Különös
figyelmet kell fordítani arra, hogy a mechanizmus képes-e biztosítani az egyes
panasztevő vállalatok kilétének titokban tartását, illetve hogy
biztosított-e a vizsgálatok lefolytatásának lehetősége. 10) A határokon átnyúló jelleggel alkalmazott tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatok kezelése, valamint az esetleges szabályozási arbitrázs
megelőzése érdekében – az adott esetben külön erre kijelölt szervezeteket
is magában foglaló – nemzeti jogérvényesítési mechanizmusoknak lehetővé
kell tenniük az eredményes uniós szintű együttműködést. 11) A nemzeti jogérvényesítési mechanizmusok közötti
információcsere előmozdítása révén a Bizottság továbbra is támogatni fogja
a tagállamok közötti koordinációt. 12) A jogérvényesítési intézkedések kidolgozása és alkalmazása
során a tagállamoknak arányosan, az érdekelt feleket és a fogyasztók jólétét
érintő esetleges hatásokat figyelembe véve kell eljárniuk.
Mindenekelőtt ugyanazon jogérvényesítési kritériumokat és gyakorlatokat
kell alkalmazniuk a belföldi és a külföldi piaci szereplők tekintetében.
5.4.
A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
visszaszorításának potenciális előnyei és költségei
A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok felszámolásának vagy legalább
visszaszorításának potenciális előnyei jelentősek lehetnek. Ha
megpróbáljuk meghatározni ezen előnyöket és költségeket, világossá válik,
hogy a hatások különböző szinteken jelentkezhetnek. A kétoldalú
kapcsolatok szintjén a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok
megszüntetésének potenciális előnyei eléggé egyértelműek. A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok gyakran közvetlen negatív pénzügyi
hatást fejtenek ki az érintett vállalatokra. Másrészről az erősebb
alkupozíciójukkal visszaélő kereskedelmi partner kiszámíthatatlan
magatartása miatt hatékonysági veszteségek léphetnek fel, amelyek például
alacsonyabb volumenű beruházások, vagy a kiszámíthatatlanság miatt
túltermelés/alultermelés, vagy a kereskedelmi feltételek egyoldalú és
kiszámíthatatlan változtatásának kockázata miatt megnövekvő tranzakciós
költségek formájában jelentkezhetnek. Ebből kifolyólag az
élelmiszer-ellátási lánc kereskedelmi kapcsolatainak fenntarthatóbbá
tételéből számottevő előnyök származhatnak. Ezen előnyök
feltételezhetően túlmutatnak a korábban tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatoknak kitett vállalatoknál – többségében kkv-knál – jelentkező
közvetlen előnyöknél, illetve pénzügyi helyzetük javulásánál. Az e
közleményben javasolt mechanizmusok egyúttal mérsékelhetnék a tisztességtelen
kereskedelemi gyakorlatok alkalmazása révén harmadik országbeli, többek között
fejlődő országokbeli gyengébb felekre kifejtett hatásokat. A piaci egészét
vizsgálva ugyanakkor azt találjuk, hogy a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok által, illetve azok esetleges visszaszorítása vagy megszüntetése
által gyakorolt átfogó jóléti hatások vizsgálata összetettebb feladat. Ami a
fogyasztókat érintő potenciális hatásokat illeti, semmilyen bizonyíték nem
utal arra, hogy negatív hatás jelentkezne a fogyasztói árak tekintetében[24]
azokban a tagállamokban, amelyekben szabályozták a tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok kérdését és amelyekben állami szervek lépnek fel a vállalkozások
közötti kapcsolatokban felmerülő visszaélésekkel szemben. Amennyiben a
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok negatív hatással lehetnek a
termékválasztékra, a termékek elérhetőségére és minőségére, a
tisztességtelen gyakorlatok visszaszorítása vagy megszüntetése várhatóan a
fogyasztók számára is előnyös lenne. Ami a költségek
szintjén jelentkező hatást illeti, az ellátásilánc-kezdeményezéshez vagy
hasonló nemzeti keretekhez már csatlakozott vagy csatlakozásukat tervező
vállalkozások esetében pótlólagos költségek nem merülnek fel. A javasolt
megközelítés nem okoz költségeket azon tagállamoknak sem, amelyek esetében a
hatályos keret megfelel a fent leírt kritériumoknak. Azokban a tagállamokban,
amelyek úgy döntenek, hogy keretüket a fentieknek megfelelően kiigazítják,
a végrehajtás költségei attól fognak függeni, hogy egy már létező
mechanizmust vesznek-e igénybe ezen célokra, vagy új eljárási és szervezeti
intézkedéseket hoznak.
6.
Következtetések
Az
élelmiszerellátási-lánc piaci szereplői között alkalmazott gyakorlatok az
esetek túlnyomó részében tisztességesek és fenntarthatók mindkét fél
szempontjából. Mindazonáltal az ellátási láncban részt vevő érdekelt felek
mind egyetértenek abban, hogy léteznek tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatok, és különösen a kkv-k állítják, hogy viszonylag gyakran
szembesülnek ezekkel a gyakorlatokkal, amelyek negatív hatással vannak pénzügyi
életképességükre és az üzletvitelükre. A zöld könyv kapcsán lebonyolított
konzultáció, a kapcsolódó tanulmányok és a legfrissebb nemzeti kezdeményezések
egy része az ún. „vegyes megközelítést” – azaz az önkéntes alapon
működő programok hasonló elvekre épülő, hiteles és eredményes
állami jogérvényesítéssel való kiegészítését – helyezik előtérbe, amely
megfelelő megoldást kínálhat a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal
szembeni fellépésre. Hiteles visszatartó mechanizmusok megléte esetén az
ellátásilánc-kezdeményezéshez hasonló önkéntes kezdeményezések kínálhatják az
elsődleges megoldást a kereskedelmi ügyletben részt vevő felek
közötti konfliktusok megoldására, míg az állami jogérvényesítés vagy bírósági
per eszközével csak azokban az esetekben kellene élni, ha a hatékonyabb és
gyorsabb alternatívát jelentő kétoldalú megállapodás nem elérhető.
Ily módon a továbblépés e közleményben megfogalmazott lehetőségei nem
pusztán kiegészítenék, hanem egyben meg is erősítenék az
ellátásilánc-kezdményezést azáltal, hogy vonzóbbá teszik az érdekelt felek azon
csoportjai számára, amelyek mindeddig – az eredményes jogérvényesítés hiányával
kapcsolatos aggályaik miatt – tartózkodtak attól, hogy csatlakozzanak a
kezdeményezéshez. A
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal kapcsolatos kérdések kezelése
céljából e közlemény az önkéntes és szabályozási keretek kombinálását
javasolja, aminek jegyében – a különböző nemzeti sajátosságok és
megközelítések figyelembevételével – meghatározzák a tisztességtelen
kereskedelmi gyakorlatokat és az azokkal szembeni fellépés elveit. Miközben a
tagállamok egy része egyedi szabályozást fogadott el, más tagállamok általános
jogi elvekre és/vagy önszabályozásra épülő kezdeményezésekre támaszkodnak.
Annak mérlegelésekor, hogy szükség van-e további intézkedésekre, a
tagállamoknak – e közleménnyel összhangban és a bevált módszerek
figyelembevételével – arányosan és az érdekelt feleket, illetve a fogyasztók
jólétét érintő esetleges hatásokra is tekintettel kell eljárniuk. A
javasolt intézkedéseknek a Bizottság szintjén semmilyen költségvetési hatása
nincs azon kívül, amelyet a hivatalos programozásban a következő évekre
már előirányoztak. A Bizottság
nyomon fogja követni és vizsgálni fogja az elért eredményeket, és ennek
érdekében értékelni fogja i. az ellátásilánc-kezdeményezés és nemzeti
platformjai tényleges hatását[25],
valamint ii. az érintett feleknek a fenntartható élelmiszer-ellátási lánc
megfelelő működésébe vetett bizalma növelése érdekében a tagállamok
által létrehozott jogérvényesítési mechanizmusokat. A Bizottság 2015
végére jelentést készít a Tanácsnak és a Parlamentnek, majd e jelentés tükrében
fdönteni fog arról, hogy a leírt problémák kezelése érdekében szükség van-e
további uniós szintű intézkedésekre. [1] Az élelmiszerre fordított kiadások egy átlagos uniós
háztartás költségvetésének 14 %-át teszik ki (Eurostat, háztartási
költségvetési felvételekből származó adatok). [2] Az élelmiszer-ellátási lánc működésének javításával
foglalkozó magas szintű fórum jelentése, 2012. december. [3] Lásd a Bizottság COM(2009) 591 közleményét: Hatékonyabban működő élelmiszer-ellátási
lánc http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HU/TXT/PDF/?uri=CELEX:52009DC0591&rid=1 [4] Survey on Unfair Commercial Practices in Europe
(Felmérés az Európában alkalmazott tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokról), 2011. március. A felmérést a CIAA (Élelmiszer- és Italgyártók
Európai Szövetsége) és az AIM (Európai Márkák Szövetsége) megbízásából a
Dedicated végezte. [5] Report on the relations between manufacturers and
retailers in the food sector (Jelentés az élelmiszer-ágazat gyártói és
kiskereskedői közötti kapcsolatokról), Comisión Nacional de la
Competencia, 2011. október. [6] Indagine conoscitiva sul
settore della GDO (Felmérés a nagy volumenű kiskereskedelem ágazatában) –
IC43, 2013. augusztus. [7] Lásd még a COM(2011) 78 végleges bizottsági
közleményt az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag felülvizsgálatáról, amely
megállapítja, hogy „...a kkv-k gyakran tisztességtelen szerződéses
feltételekkel és gyakorlatokkal szembesülnek a szállítói lánc különböző
szereplői részéről”. [8] Az új vidékfejlesztési program keretében a termelői
szervezetek létrehozásához és fejlesztéséhez kapcsolódó támogatási intézkedések
is elérhetők, melyek segíthetik a mezőgazdasági termelőket a
nagy felvásárlókkal szemben. [9] A halászati és akvakultúra-termékek piacának új közös
szervezése (1379/2013/EU rendelet) támogatást nyújt a termelői
szervezeteknek abban, hogy termelési és értékesítési tervek révén javítsák
termékeik forgalomba hozatalát és piaci helyzetüket. [10] Az Európai Bizottság 2010. július 30-i
határozata az élelmiszer-ellátási lánc működésének javításával foglalkozó
magas szintű fórum létrehozásáról (2010/C 210/03). [11] Belgium, Németország, Hollandia és Finnország [12] Az Európai Parlament 2012. január 19-i
állásfoglalása az élelmiszer-ellátási láncban tapasztalható egyensúlyhiányokról [13] Zöld könyv az európai vállalatközi élelmiszer- és
nemélelmiszer-ellátási lánc mentén alkalmazott tisztességtelen kereskedelmi
gyakorlatokról, COM(2013) 37, 2013. január 31. [14] Impact of Unfair Trading Practices in the European
agri-food sector (A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok hatása az európai
agár-élelmiszeripari ágazatban), 2013 április. A felmérést a COPA COGECA
(mezőgazdasági termelők és agrárszövetkezetek európai szövetsége)
megbízásából a Dedicated végezte. [15] Az Európai Parlament és a Tanács
2006. december 12-i 2006/114/EK irányelve a
megtévesztő és összehasonlító reklámról [16] A
Tanács 1993. április 5-i 93/13/EGK irányelve a fogyasztókkal kötött
szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről [17] Javaslat az Európai Parlament és a Tanács irányelvére a
nem nyilvános know-how és üzleti információk (üzleti titkok) jogosulatlan
megszerzésével, felhasználásával és felfedésével szembeni védelemről,
COM(2013) 813 final, 2013.11.28. [18] Javaslat az Európai Parlament és a Tanács rendeletére a
közös európai adásvételi jogról – COM(2011) 635 végleges, 2011.10.11. [19] Az Európai
Parlament és a Tanács 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelve a
belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott
tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól [20] http://www.supplychaininitiative.eu
[21] Ua. [22] Az Európai Parlament 2013. december 11-i
állásfoglalása az összes szereplő javát szolgáló európai kiskereskedelmi
cselekvési tervről [23] Report on the relations between manufacturers and
retailers in the food sector (Jelentés az élelmiszer-ágazat gyártói és
kiskereskedői közötti kapcsolatokról), Comisión Nacional de la
Competencia, 2011. október. [24] Az árak általános alakulására vonatkozóan a European Food
Prices Monitoring Tool (európai élelmiszerár-követő eszköz) hasznos eszköz
lehet: http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/prices_monitoring_en.htm
[25] Ezzel összefüggésben, a Bizottság mérlegelni fogja, hogy
az e közleményben meghatározott intézkedések végrehajtásának a magánszektorhoz
tartozó érdekelt felekkel és a nemzeti hatóságokkal folytatott átlátható
párbeszéden keresztüli nyomon követése céljából meghosszabbítsa-e az
élelmiszer-ellátási lánc működésének javításával foglalkozó magas
szintű fórum megbízatását.