HR
Europski gospodarski i socijalni odbor
NAT/774
Mehanizam Unije za civilnu zaštitu - izmjena
MIŠLJENJE
Europski gospodarski i socijalni odbor
Prijedlog Odluke Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Odluke 1313/2013/EU o Mehanizmu Unije za civilnu zaštitu
[COM(2019) 125 final – 2019/0070/(COD)]
Izvjestitelj: Panagiotis Gkofas
Zahtjev za savjetovanje: |
Parlament, 14/03/2019 Vijeće, 27/03/2019 |
Pravni temelj: |
članak 304. Ugovora o funkcioniranju Europske unije |
Nadležna stručna skupina: |
Stručna skupina za poljoprivreda, ruralni razvoj i zaštitu okoliša |
Datum usvajanja u Stručnoj skupini: |
23/05/2019 |
Datum usvajanja na plenarnom zasjedanju: |
19/06/2019 |
Plenarno zasjedanje br.: |
544 |
Rezultat glasovanja (za/protiv/suzdržani): |
171/01/04 |
1.Kontekst
1.1Novi Mehanizam Unije za civilnu zaštitu (UCPM) odobren je 13. ožujka 2019. Odlukom Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Odluke 1313/2013/EU. Mehanizam Unije za civilnu zaštitu pruža okvir za suradnju i pomoć u slučaju izvanrednih situacija velikih razmjera unutar i izvan EU-a. Od 2001. godine Mehanizam za civilnu zaštitu aktiviran je više od 300 puta. Sve države članice EU-a, dvije države EGP-a (Island i Norveška) te Crna Gora, Srbija, bivša jugoslavenska republika Makedonija i Turska sudjeluju u Mehanizmu civilne zaštite, kao i Ujedinjeni narodi (Okvir iz Sendaija za smanjenje rizika od katastrofa 2015. – 2030.) i druge međunarodne organizacije. Aktom se predviđa uspostavljanje dodatnog izvora resursa, tzv. rescEU-a, kako bi se pružila pomoć u situacijama u kojima sveukupni postojeći kapaciteti nisu dostatni. RescEU će posebno uključivati zračna sredstva za borbu protiv šumskih požara, kao i resurse za odgovor na hitne medicinske slučajeve te kemijske, biološke, radiološke i nuklearne incidente. Daljnji strateški faktor za pripravnost i prevenciju predstavljat će mreža znanja u području civilne zaštite namijenjena za osposobljavanje i razmjenu znanja.
1.2Ovom izmjenom trebalo bi se poboljšati sprečavanje rizika tako što će se od država članica zahtijevati da nastave razvijati procjenu svojih sposobnosti za upravljanje rizikom i planiranje upravljanja rizicima, posebno kada su države članice istodobno pogođene istom vrstom katastrofa, bilo prirodnima ili uzrokovanima ljudskim djelovanjem, ili povezanima s neočekivanim klimatskim promjenama ili nepredvidljivim, snažnim potresima s visokom stopom ponavljanja, koje uzrokuju gubitak ljudskih života i masovno uništenje ekosustava, civilne i javne infrastrukture, gospodarskih aktivnosti i malih poduzeća. 1