ISSN 1977-0847 |
||
Službeni list Europske unije |
L 271 |
|
![]() |
||
Hrvatsko izdanje |
Zakonodavstvo |
Godište 61. |
|
|
|
(1) Tekst značajan za EGP. |
HR |
Akti čiji su naslovi tiskani običnim slovima su oni koji se odnose na svakodnevno upravljanje poljoprivrednim pitanjima, a općenito vrijede ograničeno razdoblje. Naslovi svih drugih akata tiskani su masnim slovima, a prethodi im zvjezdica. |
II. Nezakonodavni akti
UREDBE
30.10.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 271/1 |
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2018/1618
оd 12. srpnja 2018.
o izmjeni Delegirane uredbe (EU) br. 231/2013 u pogledu dužnosti pohrane depozitara
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova (1), a posebno njezin članak 21. stavak 17.,
budući da:
(1) |
Zbog različitih nacionalnih propisa o vrijednosnim papirima i nesolventnosti, koji nisu usklađeni na razini Unije, razlikuje se razina zaštite od rizika nesolventnosti koja se primjenjuje na financijske instrumente klijenata koji su alternativni investicijski fondovi („AIF”) pohranjene na skrbništvo kod trećih osoba. Kako bi se zajamčila snažna zaštita imovine klijenata kako je predviđeno Direktivom 2011/61/EU, i istodobno dopustili stroži nacionalni propisi koji se odnose na ta neusklađena područja, potrebno je pojasniti obveze koje se odnose na pohranu imovine utvrđene Direktivom 2011/61/EU. |
(2) |
Nadležna tijela i sektor trenutačno različito primjenjuju zahtjeve za odvajanje imovine utvrđene u Delegiranoj uredbi Komisije (EU) br. 231/2013 (2). Budući da su depozitari, koji predstavljaju prvu razinu u lancu skrbništva, obvezni za svakog klijenta koji je AIF voditi pojedinačni račun na kojem se drže financijski instrumenti, potrebno je pojasniti da bi, u slučaju delegiranja poslova skrbništva trećoj osobi, ta treća osoba trebala moći imovinu klijenata istog depozitara držati na zbirnom računu, uključujući imovinu AIF-ova i subjekata za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire („UCITS”). Iz tog zbirnog računa uvijek bi trebala biti isključena vlasnička imovina depozitara i vlasnička imovina te treće osobe te imovina drugih klijenata te treće osobe. U skladu s time, u slučajevima daljnjeg delegiranja poslova skrbništva podskrbnik bi trebao moći imovinu klijenata skrbnika koji je delegirao skrbništvo držati na zbirnom računu. Iz tog zbirnog računa uvijek bi trebala biti isključena vlasnička imovina podskrbnika i vlasnička imovina skrbnika koji je delegirao skrbništvo te imovina drugih klijenata tog podskrbnika. To je potrebno radi uspostave zdrave ravnoteže između tržišne učinkovitosti i zaštite ulagatelja. |
(3) |
Kako bi se rizik od gubitka imovine koja se drži na zbirnim računima financijskih instrumenata koje vode treće osobe kojima su delegirani poslovi skrbništva sveo na najmanju moguću razinu, učestalost izravnanja između računa financijskih vrijednosnih papira i evidencija depozitara klijenta koji je AIF i treće osobe ili između trećih osoba u slučaju kad se poslovi skrbništva dalje delegiraju u lancu skrbništva trebala bi biti takva da se njome omogući pravodobno prosljeđivanje relevantnih informacija depozitaru. Nadalje, učestalost tih izravnanja trebala bi ovisiti o svakom kretanju na tom zbirnom računu, uključujući transakcije koje se odnose na imovinu koja pripada drugim klijentima depozitara a koja se drži na istom zbirnom računu kao imovina AIF-a. |
(4) |
Depozitar bi trebao moći nastaviti djelotvorno izvršavati svoje dužnosti u slučajevima kad se skrbništvo nad imovinom koja pripada njegovim klijentima koji su AIF-ovi delegira trećoj osobi. Stoga je potrebno propisati da depozitar vodi evidenciju računa financijskih instrumenata koje je otvorio na ime svojeg klijenta koji je AIF ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a, koja pokazuje da imovina pohranjena na skrbništvo kod treće osobe pripada tom AIF-u. |
(5) |
Kako bi se položaj depozitara ojačao u odnosu na treće osobe kojima je delegirano skrbništvo nad imovinom, taj bi se odnos trebao pismeno dokumentirati u obliku ugovora o delegiranju. Taj bi ugovor depozitaru trebao omogućiti da poduzme sve potrebne korake kojima se jamči pravilna zaštita imovine pohranjene na skrbništvo te da treća osoba u svakom trenutku poštuje odredbe ugovora o delegiranju i zahtjeve iz Direktive 2011/61/EU i Delegirane uredbe (EU) br. 231/2013. Nadalje, depozitar i treća osoba trebali bi se službeno dogovoriti o tome je li trećoj osobi dopušteno daljnje delegirati poslove skrbništva. U tom slučaju aranžman ili ugovor između treće osobe koja delegira poslove skrbništva i treće osobe kojoj se ti poslovi dalje delegiraju trebao bi podlijegati pravima i obvezama koji su istovrijedni pravima i obvezama utvrđenima između depozitara i treće osobe koja delegira poslove skrbništva. |
(6) |
Kako bi se depozitaru omogućilo da obavlja svoje poslove, potrebno je ojačati nadzor depozitara nad trećim osobama, neovisno o tome nalaze li se u Uniji ili izvan nje. Trebalo bi propisati da depozitari moraju provjeriti jesu li financijski instrumenti AIF-ova ispravno evidentirani u poslovnim knjigama treće osobe te je li ta evidencija dovoljno detaljna da bi se na temelju nje mogla utvrditi vrsta, lokacija i vlasništvo nad imovinom pohranjenom na skrbništvo. Kako bi se olakšalo djelotvorno izvršavanje dužnosti depozitara, treće osobe trebale bi im dostaviti izvješće o svakoj promjeni koja utječe na imovinu klijenata depozitara koji su AIF-ovi pohranjenu na skrbništvo. |
(7) |
U okviru obveza depozitara o postupanju pažnjom dobrog stručnjaka u slučajevima delegiranja poslova skrbništva, depozitar bi trebao, prije delegiranja tog posla trećoj osobi koja se nalazi izvan Unije, zaprimiti neovisno pravno mišljenje u kojem se ocjenjuju propisi o nesolventnosti te treće zemlje u kojoj se treća osoba nalazi te koje sadržava procjenu razine zaštite koja se za odvojene račune financijskih instrumenata jamči u okviru te nadležnosti. Trebalo bi biti prihvatljivo mišljenje o svakoj nadležnosti koje je za nekoliko depozitara pripremilo relevantno strukovno udruženje ili odvjetnički uredi. Nadalje, depozitar bi trebao osigurati da ga treća osoba koja se nalazi izvan Unije izvješćuje o svim promjenama okolnosti ili promjenama propisa o nesolventnosti u toj trećoj zemlji koje bi mogle utjecati na status imovine klijenata depozitara koji su AIF-ovi. |
(8) |
Kako bi se depozitarima osiguralo dovoljno vremena za prilagodbu novim zahtjevima iz ove Uredbe, datum početka primjene ove Uredbe trebalo bi odgoditi za osamnaest mjeseci nakon njezine objave u Službenom listu Europske unije. |
(9) |
Mjere uvedene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala (3). |
(10) |
Mjere uvedene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem stručne skupine Europskog odbora za vrijednosne papire. |
(11) |
Delegiranu uredbu (EU) br. 231/2013 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti, |
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Delegirana uredba (EU) br. 231/2013 mijenja se kako slijedi:
(1) |
Članak 89. mijenja se kako slijedi:
|
(2) |
U članku 98. umeće se sljedeći stavak 2.a: „2.a Ugovor na temelju kojeg depozitar trećoj osobi povjerava skrbništvo nad imovinom klijenata tog depozitara koji su AIF-ovi uključuje barem sljedeće odredbe:
|
(3) |
Članak 99. mijenja se kako slijedi:
|
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Počinje se primjenjivati od 1. travnja 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2018.
Za Komisiju
Predsjednik
Jean-Claude JUNCKER
(1) Direktiva 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i izmjenama direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010 (SL L 174, 1.7.2011., str. 1.).
(2) Delegirana uredba Komisije (EU) br. 231/2013 od 19. prosinca 2012. o dopuni Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na izuzeća, opće uvjete poslovanja, depozitare, financijsku polugu, transparentnost i nadzor (SL L 83, 22.3.2013., str. 1.).
(3) ESMA-ino mišljenje, 20.7.2017., 34 45 277.
30.10.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 271/6 |
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2018/1619
оd 12. srpnja 2018.
o izmjeni Delegirane uredbe (EU) 2016/438 u pogledu dužnosti pohrane depozitara
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
Uzimajući u obzir Direktivu 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) (1), a posebno njezin članak 26.b,
budući da:
(1) |
Zbog različitih nacionalnih propisa o vrijednosnim papirima i nesolventnosti, koji nisu usklađeni na razini Unije, razlikuje se razina zaštite od rizika nesolventnosti koja se primjenjuje na financijske instrumente klijenata koji su subjekti za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire („UCITS”) pohranjene na skrbništvo. Kako bi se zajamčila snažna zaštita imovine klijenata kako je predviđeno Direktivom 2009/65/EZ, i istodobno dopustili stroži nacionalni propisi koji se odnose na ta neusklađena područja, potrebno je pojasniti obveze koje se odnose na pohranu imovine utvrđene Direktivom 2009/65/EZ. |
(2) |
Nadležna tijela i sektor trenutačno različito primjenjuju zahtjeve za odvajanje imovine utvrđene u Delegiranoj uredbi Komisije (EU) 2016/438 (2). Budući da su depozitari, koji predstavljaju prvu razinu u lancu skrbništva, obvezni za svakog klijenta koji je UCITS voditi pojedinačni račun na kojem se drže financijski instrumenti, potrebno je pojasniti da bi, u slučaju delegiranja poslova skrbništva trećoj osobi, ta treća osoba trebala moći imovinu klijenata istog depozitara držati na zbirnom računu, uključujući imovinu UCITS-ova i alternativnih investicijskih fondova („AIF”). Iz tog zbirnog računa uvijek bi trebala biti isključena vlasnička imovina depozitara i vlasnička imovina te treće osobe te imovina drugih klijenata te treće osobe. U skladu s time, u slučajevima daljnjeg delegiranja poslova skrbništva podskrbnik bi trebao moći imovinu klijenata skrbnika koji je delegirao skrbništvo držati na zbirnom računu. Iz tog zbirnog računa uvijek bi trebala biti isključena vlasnička imovina podskrbnika i vlasnička imovina skrbnika koji je delegirao skrbništvo te imovina drugih klijenata tog podskrbnika. To je potrebno radi uspostave zdrave ravnoteže između tržišne učinkovitosti i zaštite ulagatelja. |
(3) |
Kako bi se rizik od gubitka imovine koja se drži na zbirnim računima financijskih instrumenata koje vode treće osobe kojima su delegirani poslovi skrbništva sveo na najmanju moguću razinu, učestalost izravnanja između računa financijskih vrijednosnih papira i evidencija depozitarova klijenta koji je UCITS i treće osobe ili između trećih osoba u slučaju kad se poslovi skrbništva dalje delegiraju u lancu skrbništva trebala bi biti takva da se njome omogući pravodobno prosljeđivanje relevantnih informacija depozitaru. Nadalje, učestalost tih izravnanja trebala bi ovisiti o svakom kretanju na tom zbirnom računu, uključujući transakcije koje se odnose na imovinu koja pripada drugim klijentima depozitara a koja se drži na istom zbirnom računu kao imovina UCITS-a. |
(4) |
Depozitar bi trebao moći nastaviti djelotvorno izvršavati svoje dužnosti u slučajevima kad se skrbništvo nad imovinom koja pripada njegovim klijentima koji su UCITS-ovi delegira trećoj osobi. Stoga je potrebno propisati da depozitar vodi evidenciju računa financijskih instrumenata koje je otvorio na ime UCITS-a ili na ime društva za upravljanje koje djeluje u ime UCITS-a, koja pokazuje da imovina pohranjena na skrbništvo kod treće osobe pripada tom UCITS-u. |
(5) |
Kako bi se položaj depozitara ojačao u odnosu na treće osobe kojima je delegirano skrbništvo nad imovinom, taj bi se odnos trebao pismeno dokumentirati u obliku ugovora o delegiranju. Taj bi ugovor depozitaru trebao omogućiti da poduzme sve potrebne korake kojima se jamči pravilna zaštita imovine pohranjene na skrbništvo te da treća osoba u svakom trenutku poštuje odredbe ugovora o delegiranju i zahtjeve iz Direktive 2009/65/EZ i Delegirane uredbe (EU) 2016/438. Nadalje, depozitar i treća osoba trebali bi se službeno dogovoriti o tome je li trećoj osobi dopušteno daljnje delegirati poslove skrbništva. U tom slučaju ugovor između treće osobe koja delegira poslove skrbništva i treće osobe kojoj se ti poslovi dalje delegiraju trebao bi podlijegati pravima i obvezama koji su istovrijedni pravima i obvezama utvrđenima između depozitara i treće osobe koja delegira poslove skrbništva. |
(6) |
Kako bi se depozitaru omogućilo da obavlja svoje poslove, potrebno je ojačati nadzor depozitara nad trećim osobama, neovisno o tome nalaze li se u Uniji ili izvan nje. Trebalo bi propisati da depozitari moraju provjeriti jesu li financijski instrumenti UCITS-a ispravno evidentirani u poslovnim knjigama tih trećih osoba. Evidencija koju vode treće osobe trebala bi biti dovoljno detaljna da bi se na temelju nje mogla utvrditi vrsta, lokacija i vlasništvo nad imovinom. Kako bi se olakšalo djelotvorno izvršavanje dužnosti depozitara, treće osobe trebale bi im dostaviti izvješće o svakoj promjeni koja utječe na imovinu depozitarovih klijenata koji su UCITS-ovi pohranjenu na skrbništvo. |
(7) |
Kako bi se poboljšala jasnoća i pravna sigurnost Delegirane uredbe (EU) 2016/438, potrebno je izmijeniti određena pogrešna unutarnja upućivanja. Delegiranu uredbu (EU) 2016/438 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti. |
(8) |
Kako bi se depozitarima osiguralo dovoljno vremena za prilagodbu tim novim zahtjevima, datum primjene ove Uredbe trebalo bi odgoditi za osamnaest mjeseci nakon objave ove Uredbe u Službenom listu Europske unije. |
(9) |
Mjere uvedene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala (3). |
(10) |
Mjere uvedene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem stručne skupine Europskog odbora za vrijednosne papire. |
(11) |
Delegiranu uredbu (EU) 2016/438 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti, |
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Delegirana uredba (EU) 2016/438 mijenja se kako slijedi:
(1) |
Članak 13. mijenja se kako slijedi:
|
(2) |
U članku 15. umeće se sljedeći stavak 2.a: „2.a Ugovor na temelju kojeg depozitar trećoj osobi povjerava skrbništvo nad imovinom depozitarovih klijenata koji su UCITS-ovi uključuje barem sljedeće odredbe:
|
(3) |
U članku 16. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim: „1. U slučaju kada su poslovi pohrane u cijelosti ili djelomično delegirani trećoj osobi, depozitar osigurava da treća osoba kojoj se delegirani poslovi pohrane u skladu s člankom 22.a Direktive 2009/65/EZ postupa u skladu s obvezom odvajanja utvrđenom u članku 22.a stavku 3. točki (c) te direktive na način da osigurava i provjerava da treća osoba:
|
(4) |
Članak 17. mijenja se kako slijedi:
|
(5) |
U članku 22. stavak 3. zamjenjuje se sljedećim: „Društvo za upravljanje ili investicijsko društvo dužno je nadležnom tijelu matične države članice UCITS-a dokazati da je zadovoljno imenovanjem depozitara te da je imenovanje isključivo u interesu UCITS-a i ulagatelja u UCITS. Društvo za upravljanje ili investicijsko društvo nadležnom tijelu matične države članice UCITS-a stavlja na raspolaganje pisane dokaze iz stavka 2.” |
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Počinje se primjenjivati od 1. travnja 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2018.
Za Komisiju
Predsjednik
Jean-Claude JUNCKER
(1) SL L 302, 17.11.2009., str. 32.
(2) Delegirana uredba Komisije (EU) 2016/438 оd 17. prosinca 2015. o dopuni Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o obvezama depozitara (SL L 78, 24.3.2016., str. 11.).
(3) ESMA-ino mišljenje, 20.7.2017., 34 45 277.
30.10.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 271/10 |
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2018/1620
оd 13. srpnja 2018.
o izmjeni Delegirane uredbe (EU) 2015/61 o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu zahtjeva za likvidnosnu pokrivenost kreditnih institucija
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1)., a posebno njezin članak 460.,
budući da:
(1) |
Delegiranu uredbu Komisije (EU) 2015/61 (2) trebalo bi izmijeniti radi bolje usklađenosti s međunarodnim standardima te kako bi se kreditnim institucijama omogućila veća učinkovitost pri upravljanju likvidnošću. |
(2) |
Konkretno, kako bi se na odgovarajući način uzele u obzir djelatnosti koje provode kreditne institucije koje posluju izvan Unije, trebalo bi primijeniti izuzeće na svaki zahtjev za minimalnu veličinu izdanja koji se primjenjuje na likvidnu imovinu koju drži društvo kći u trećoj zemlji tako da se ta imovina može priznati za potrebe konsolidacije. Inače bi se zbog toga mogao stvoriti manjak likvidne imovine za matičnu instituciju na konsolidiranoj razini jer bi likvidnosni zahtjev koji proizlazi od društva kćeri u trećoj zemlji bio uključen u konsolidirani likvidnosni zahtjev, a imovina koju to društvo kći drži za ispunjavanje tog likvidnosnog zahtjeva u toj trećoj zemlji bila bi isključena iz konsolidiranog likvidnosnog zahtjeva. Međutim, imovina koju društvo kći drži u trećoj zemlji trebala bi se priznati samo do razine neto likvidnosnih odljeva u razdoblju stresa u istoj valuti u kojoj je izražena imovina i koji proizlaze iz istog društva kćeri. Nadalje, kao i sva druga imovina treće zemlje, ta imovina trebala bi se priznavati samo ako se smatra likvidnom imovinom na temelju nacionalnog prava predmetne treće zemlje. |
(3) |
Uzima se u obzir da središnje banke mogu osigurati likvidnost u vlastitoj valuti i da je kreditni rejting središnjih banaka manje relevantan za potrebe likvidnosti nego za potrebe solventnosti. Zbog navedenoga te kako bi se pravila iz Delegirane uredbe (EU) 2015/61 bolje uskladila s međunarodnim standardima i kako bi se kreditnim institucijama koje posluju na međunarodnoj razini jamčili jednaki uvjeti, rezerve koje društvo kći ili podružnica kreditne institucije Unije u trećoj zemlji drži u središnjoj banci treće zemlje kojoj odabrana vanjska institucija za procjenu kreditnog rizika nije dodijelila kreditnu procjenu 1. stupnja kreditne kvalitete trebale bi se smatrati likvidnom imovinom prvog stupnja ako su ispunjeni određeni uvjeti. Konkretno, te bi rezerve trebale biti prihvatljive ako kreditna institucija smije povući te rezerve u razdobljima stresa i ako su uvjeti takvog povlačenja određeni ugovorom između nadzornog tijela te treće zemlje i središnje banke u kojoj se drže rezerve ili primjenjivim propisima treće zemlje. Međutim, te bi se rezerve mogle priznati kao imovina prvog stupnja za pokrivanje neto likvidnosnih odljeva u razdoblju stresa u istoj valuti u kojoj su te rezerve izražene. |
(4) |
Primjereno je uzeti u obzir Uredbu (EU) 2017/2402 Europskog parlamenta i Vijeća (3). Ta uredba sadržava kriterije na temelju kojih se određuje može li se za određenu sekuritizaciju upotrijebiti oznaka jednostavna, transparentna i standardizirana (STS) sekuritizacija. Budućim da se tim kriterijima jamči visoka kvaliteta STS sekuritizacija, oni bi se trebali primjenjivati za određivanje sekuritizacija koje se smatraju visokokvalitetnom likvidnom imovinom za izračun zahtjeva za likvidnosnu pokrivenost. Sekuritizacije bi stoga trebale biti prihvatljive kao imovina 2.B stupnja za potrebe Delegirane uredbe (EU) 2015/61 ako ispunjavaju sve zahtjeve utvrđene u Uredbi (EU) 2017/2402, uz one kriterije koji su već utvrđeni u Delegiranoj uredbi (EU) 2015/61 i koji su specifični za njihova obilježja likvidnosti. |
(5) |
Provedba Delegirane uredbe (EU) 2015/61 ne bi trebala ometati učinkovit prijenos monetarne politike na gospodarstvo. Može se očekivati da će se transakcije s ESB-om ili središnjom bankom države članice u uvjetima velikog stresa obnoviti. Stoga bi nadležnim tijelima trebalo omogućiti da primijene izuzeće od mehanizma realizacije transakcije za izračun zaštitnog sloja likvidnosti u slučaju osiguranih transakcija s ESB-om ili središnjom bankom države članice ako transakcije uključuju visokokvalitetnu likvidnu imovinu na najmanje jednom dijelu transakcije i dospijevaju u sljedećih 30 kalendarskih dana. Međutim, prije nego što odobre primjenu izuzeća, nadležna tijela trebala bi imati obvezu savjetovati se sa središnjom bankom koja je druga ugovorna strana u transakciji te sa ESB-om ako je središnja banka članica Eurosustava. Nadalje, primjena izuzeća trebala bi podlijegati odgovarajućim zaštitnim mjerama kako bi se izbjegle eventualne mogućnosti regulatorne arbitraže ili negativni poticaji za kreditne institucije. U konačnici, kako bi se pravila Unije bolje uskladila s međunarodnim standardom koji je utvrdio Bazelski odbor za nadzor banaka, kolateral koji je primljen kroz transakcije izvedenicama trebalo bi ukloniti iz mehanizma realizacije transakcija. |
(6) |
Osim toga, tretman stopa priljeva i odljeva za repo ugovore, obratne repo ugovore i ugovore o razmjeni kolaterala trebalo bi u potpunosti uskladiti s pristupom iz međunarodnog standarda za koeficijent likvidne pokrivenosti koji je utvrdio Bazelski odbor za nadzor banaka („BCBS”). Konkretno, izračun odljeva novca trebao bi biti izravno povezan sa stopom produljenja transakcije (usklađeno s korektivnim faktorom za dani kolateral koji se primjenjuje na obvezu u novcu, kao u standardu BCBS-a), a ne s likvidnosnom vrijednošću odnosnog kolaterala. |
(7) |
Zbog postojanja različitih tumačenja važno je pojasniti različite odredbe Delegirane uredbe (EU) 2015/61, osobito one koje se odnose na ispunjenje zahtjeva za likvidnosnu pokrivenost; prihvatljivost u zaštitnom sloju imovine uključene u skup dostupan za dobivanje financiranja u okviru neobvezujuće kreditne linije kojim upravlja središnja banka, CIU-ova te depozita i drugih izvora financiranja u mrežama zadruga i institucionalnim sustavima zaštite; izračun dodatnih likvidnosnih odljeva za druge proizvode i usluge; odobravanje povlaštenog tretmana kreditnih i likvidnosnih linija unutar grupe; tretman kratke pozicije i priznavanje novčanih potraživanja iz naslova vrijednosnih papira koja dospijevaju u sljedećih 30 kalendarskih dana. |
(8) |
Delegiranu uredbu (EU) 2015/61 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti, |
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Delegirana uredba (EU) 2015/61 mijenja se kako slijedi:
(1) |
U članku 2. stavku 3. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
|
(2) |
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
|
(3) |
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
|
(4) |
Članak 7. mijenja se kako slijedi:
|
(5) |
Članak 8. mijenja se kako slijedi:
|
(6) |
Članak 10. mijenja se kako slijedi:
|
(7) |
Članak 11. mijenja se kako slijedi:
|
(8) |
Članak 13. mijenja se kako slijedi:
|
(9) |
Članak 15. mijenja se kako slijedi:
|
(10) |
Članak 16. zamjenjuje se sljedećim: „Članak 16. Depoziti i drugi izvori financiranja u mrežama zadruga i institucionalnim sustavima zaštite 1. Ako kreditna institucija pripada institucionalnom sustavu zaštite vrste iz članka 113. stavka 7. Uredbe (EU) br. 575/2013, mreži koja bi se priznavala za izuzeće predviđeno u članku 10. navedene Uredbe ili mreži zadruga u državi članici, depoziti po viđenju koje kreditna institucija drži kod središnje institucije mogu se smatrati likvidnom imovinom osim ako ih središnja institucija koja prima depozite smatra operativnim depozitima. Ako se depoziti tretiraju kao likvidna imovina, oni se tretiraju u skladu s jednom od sljedećih odredbi:
2. Ako u skladu s pravom države članice ili pravno obvezujućim dokumentima kojima se uređuju mreže ili sustavi opisani u stavku 1. kreditna institucija u roku od 30 kalendarskih dana ima pristup neiskorištenim izvorima likvidnosti iz središnje institucije ili druge institucije u istoj mreži ili sustavu, ti se izvori financiranja tretiraju kao imovina 2.B stupnja u mjeri u kojoj se ne osiguravaju likvidnom imovinom i u kojoj se ne tretiraju u skladu s odredbama članka 34. Minimalni korektivni faktor od 25 % primjenjuje se na neiskorišteni obvezujući iznos glavnice izvora likvidnosti.”; |
(11) |
Članak 17. mijenja se kako slijedi:
|
(12) |
Članak 21. zamjenjuje se sljedećim: „Članak 21. Netiranje transakcija izvedenicama 1. Kreditne institucije izračunavaju likvidnosne odljeve i priljeve predviđene u razdoblju od 30 kalendarskih dana za ugovore navedene u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 575/2013 i za kreditne izvedenice na neto osnovi po drugim ugovornim stranama, pod uvjetom da postoje dvostrani sporazumi o netiranju koji ispunjavaju uvjete iz članka 295. navedene Uredbe. 2. Odstupajući od stavka 1., kreditne institucije izračunavaju na neto osnovi novčane odljeve i priljeve koji proizlaze iz transakcija izvedenicama u stranoj valuti i uključuju potpunu razmjenu iznosa glavnice, što se izvodi istodobno (ili na isti dan), čak i ako te transakcije nisu obuhvaćene dvostranim sporazumom o netiranju. 3. Za potrebe ovog članka neto osnova umanjena je za kolateral koji će se dati ili primiti u sljedećih 30 kalendarskih dana. Međutim, u slučaju kolaterala koji će se dati ili primiti u sljedećih 30 kalendarskih dana smatra se da je neto osnova umanjena za taj kolateral samo ako su ispunjena oba sljedeća uvjeta:
|
(13) |
Članak 22. mijenja se kako slijedi:
|
(14) |
U članku 23. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim: „1. Kreditne institucije redovito procjenjuju vjerojatnost i potencijalni obujam likvidnosnih odljeva tijekom 30 kalendarskih dana u vezi s proizvodima i uslugama koji nisu obuhvaćeni člancima od 27. do 31.a te koje one nude ili sponzoriraju ili za koje bi potencijalni kupci smatrali da su povezani s tim institucijama. Navedeni proizvodi ili usluge uključuju, ali nisu ograničeni na:
|
(15) |
U članku 25. stavku 2. točka (b) zamjenjuje se sljedećim:
|
(16) |
Na kraju članka 26. dodaje se sljedeći stavak: „Nadležna tijela izvješćuju EBA-u o institucijama koje mogu primijeniti umanjenje odljeva s međuovisnim priljevima na temelju ovog članka. EBA može zatražiti popratnu dokumentaciju.”; |
(17) |
Članak 28. mijenja se kako slijedi:
|
(18) |
U članku 29. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
|
(19) |
Članak 30. mijenja se kako slijedi:
|
(20) |
Članak 31. mijenja se kako slijedi:
|
(21) |
Umeće se sljedeći članak 31.a: „Članak 31.a Odljevi iz obveza koji nisu obuhvaćeni drugim odredbama ovog poglavlja 1. Kreditne institucije obvezne su pomnožiti sa stopom odljeva od 100 % sve obveze koje dospijevaju u roku od 30 kalendarskih dana, osim obveza iz članaka od 24. do 31. 2. Ako ukupni iznos svih ugovornih obveza u vezi s pružanjem financiranja nefinancijskim klijentima u roku od 30 kalendarskih dana, osim obveza iz članaka od 24. do 31., premašuje iznos priljeva od tih nefinancijskih klijenata izračunanih u skladu s člankom 32. stavkom 3. točkom (a), taj višak podliježe stopi odljeva od 100 %. Za potrebe ovog stavka nefinancijski klijenti uključuju, među ostalim, fizičke osobe, mala i srednja poduzeća, trgovačka društva, države, multilateralne razvojne banke i subjekte javnog sektora te ne uključuju financijske klijente i središnje banke.”; |
(22) |
Članak 32. mijenja se kako slijedi:
|
(23) |
Članak 34. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
|
(24) |
Prilog I. mijenja se kako slijedi:
|
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 30. travnja 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. srpnja 2018.
Za Komisiju
Predsjednik
Jean-Claude JUNCKER
(1) SL L 176, 27.6.2013., str. 1.
(2) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/61 оd 10. listopada 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu zahtjeva za likvidnosnu pokrivenost kreditnih institucija (SL L 11, 17.1.2015., str. 1.).
(3) Uredba (EU) 2017/2402 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2017. o utvrđivanju općeg okvira za sekuritizaciju i o uspostavi specifičnog okvira za jednostavnu, transparentnu i standardiziranu sekuritizaciju te o izmjeni direktiva 2009/65/EZ, 2009/138/EZ i 2011/61/EU te uredaba (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 648/2012 (SL L 347, 28.12.2017., str. 35.).
30.10.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 271/25 |
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2018/1621
оd 26. listopada 2018.
o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2016/2080 u pogledu datuma uskladištenja obranog mlijeka u prahu koje se prodaje putem natječajnog postupka
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (1),
uzimajući u obzir Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1240 оd 18. svibnja 2016. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na javnu intervenciju i potpore za privatno skladištenje (2), a posebno njezin članak 28.,
budući da:
(1) |
Kako bi se utvrdile količine obranog mlijeka u prahu obuhvaćene natječajnim postupkom koji je otvoren Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2016/2080 (3), u članku 1. te uredbe utvrđen je vremenski rok do kojega se obrano mlijeko u prahu mora javno uskladištiti. |
(2) |
S obzirom na sadašnju situaciju na tržištu mlijeka i mliječnih proizvoda u smislu oporavka cijena i visoke razine interventnih zaliha, primjereno je staviti na raspolaganje za prodaju dodatnu količinu obranog mlijeka u prahu promjenom datuma skladištenja. |
(3) |
Provedbenu uredbu (EU) 2016/2080 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti. |
(4) |
Kako bi se omogućilo da obrano mlijeko u prahu bude bez odlaganja raspoloživo za prodaju, ova bi Uredba trebala stupiti na snagu dan nakon objave u Službenom listu Europske unije. |
(5) |
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta, |
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U članku 1. Provedbene uredbe (EU) 2016/2080 datum „1. srpnja 2016.” zamjenjuje se datumom „1. kolovoza 2016.”.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 26. listopada 2018.
Za Komisiju,
u ime predsjednika,
Phil HOGAN
Član Komisije
(1) SL L 347, 20.12.2013., str. 671.
(2) SL L 206, 30.7.2016., str. 71.
(3) Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/2080 оd 25. studenoga 2016. o otvaranju prodaje obranog mlijeka u prahu putem natječajnog postupka (SL L 321, 29.11.2016., str. 45.).
ODLUKE
30.10.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 271/26 |
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE (EU) 2018/1622
оd 29. listopada 2018.
o neodobravanju određenih aktivnih tvari u biocidnim proizvodima u skladu s Uredbom (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (1), a posebno njezin članak 89. stavak 1. treći podstavak,
budući da:
(1) |
U Prilogu II. Delegiranoj uredbi Komisije (EU) br. 1062/2014 (2), kako je izmijenjena Delegiranom uredbom (EU) 2017/698 (3), utvrđen je popis kombinacija aktivnih tvari/vrsta proizvoda koji su 3. veljače 2017. uključeni u program pregleda postojećih aktivnih tvari u biocidnim proizvodima. |
(2) |
Za niz kombinacija aktivnih tvari/vrsta proizvoda uključenih u navedeni popis svi su sudionici pravodobno povukli svoju potporu. |
(3) |
U pogledu određenih tvari dobivenih in situ, nazivi tih aktivnih tvari i njihovih prekursora koje su podržane u programu revizije detaljnije su objašnjeni. To je u nekim slučajevima dovelo do redefiniranja aktivnih tvari u skladu s člankom 13. Delegirane uredbe (EU) br. 1062/2014. |
(4) |
Objavljena je obavijest o podnošenju prijava u kojoj se pozivaju osobe koje žele podržati te kombinacije aktivnih tvari/vrsta proizvoda koje su redefinirane i trenutačno nisu podržane, uključujući aktivne tvari za vrste proizvoda dobivene in situ, navedene u Prilogu II. Delegiranoj uredbi (EU) br. 1062/2014, kako bi mogle preuzeti ulogu sudionika. |
(5) |
Za određene kombinacije aktivnih tvari/vrsta proizvoda nije podnesena nijedna prijava ili je prijava odbijena u skladu s člankom 17. stavcima 4. ili 5. Delegirane uredbe (EU) br. 1062/2014. |
(6) |
U skladu s člankom 20. te Delegirane uredbe (EU) br. 1062/2014 te kombinacije tvari/vrsta proizvoda ne bi trebalo odobriti za uporabu u biocidnim proizvodima. |
(7) |
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za biocidne proizvode, |
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Aktivne tvari navedene u Prilogu ne odobravaju se za vrste proizvoda koje su navedene u tom Prilogu.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 29. listopada 2018.
Za Komisiju
Predsjednik
Jean-Claude JUNCKER
(1) SL L 167, 27.6.2012., str. 1.
(2) Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1062/2014 od 4. kolovoza 2014. o programu rada za sustavni pregled svih postojećih aktivnih tvari sadržanih u biocidnim proizvodima iz Uredbe (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 294, 10.10.2014., str. 1.).
(3) Delegirana uredba Komisije (EU) 2017/698 оd 3. veljače 2017. o izmjeni Delegirane uredbe (EU) br. 1062/2014 o programu rada za sustavni pregled svih postojećih aktivnih tvari sadržanih u biocidnim proizvodima iz Uredbe (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL L 103, 19.4.2017., str. 1).
PRILOG
Kombinacije aktivnih tvari/vrsta proizvoda koje se ne odobravaju, uključujući sve oblike nanomaterijala:
— |
dobivanje in situ aktivnih tvari za vrste proizvoda navedene u Prilogu II. Delegiranoj uredbi (EU) br. 1062/2014, osim ako je aktivna tvar dobivena iz prekursora navedenih u unosu u tablici u tom Prilogu za predmetne kombinacije aktivnih tvari/vrsta proizvoda, |
— |
kombinacije tvari/vrsta proizvoda navedene u tablici u nastavku, uključujući svako dobivanje in situ tih tvari s pomoću bilo kojeg prekursora koji nije naveden u Prilogu II. Delegiranoj uredbi (EU) br. 1062/2014:
|
30.10.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 271/30 |
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE (EU) 2018/1623
оd 29. listopada 2018.
u skladu s člankom 3. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o komarcima koji su umjetno zaraženi bakterijom Wolbachia radi kontrole vektora
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (1), a posebno njezin članak 3. stavak 3.,
budući da:
(1) |
Francuska je 28. rujna 2017. od Komisije zatražila da odluči jesu li bakterije roda Wolbachia („bakterije”) ili bilo koji pripravak koji sadržava bakterije kojima se inokuliraju komarci te komarci umjetno zaraženi bakterijama („umjetno zaraženi komarci”) radi kontrole vektora biocidni proizvodi u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 528/2012 ili tretirani proizvodi u smislu članka 3. stavka 1. točke (l) te Uredbe ili nijedno od toga. |
(2) |
Na temelju informacija koje je dostavila Francuska te unutarstanične bakterije prenose se vertikalno, nasljeđuju se po majčinoj strani i prirodno su prisutne u oko 40 % člankonožaca. Neki komarci zaraženi tim bakterijama mogli bi imati manju sposobnost za prijenos određenih patogenih virusa i nametnika jer bakterije kojima su zaraženi ometaju te patogene u komarcima i potiču razmnožavanje zaraženih ženki komaraca te širenje bakterija unutar populacije komaraca. Nadalje, budući da mužjaci komaraca zaraženi bakterijama nisu kompatibilni s lokalnim ženkama, uvođenje tih zaraženih mužjaka u ciljnu populaciju smanjuje njezin potencijal za razmnožavanje. Dakle, programi kontrole vektora temelje se na oslobađanju umjetno zaraženih komaraca unutar populacije komaraca u cilju kontrole veličine populacije i/ili kako bi se smanjila njihova sposobnost prenošenja određenih patogena na ljude. |
(3) |
Prema informacijama koje je dostavila Francuska, ne zaraze se sve vrste komaraca ili jedinki unutar jedne vrste prirodno bakterijama ili sojem bakterija koji se može iskoristiti za kontrolu vektora. Stoga je komarce potrebno umjetno zaraziti u laboratorijskim uvjetima kako bi se stvorili komarci koji su umjetno zaraženi prikladnim sojem bakterija. To se može postići različitim tehnikama zaraze, uključujući inokuliranjem bakterijama odrasle ženke komarca ili citoplazme jajašaca komaraca. |
(4) |
Stoga je u smislu odredbi iz članka 3. stavka 3. Uredbe (EU) br. 528/2012 potrebno zasebno ocijeniti status bakterija ili pripravaka koji sadržavaju bakterije kojima se inokuliraju komarci te status umjetno zaraženih komaraca, neovisno o korištenoj tehnici zaraze. |
(5) |
Bakterije su mikroorganizmi u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 528/2012 |
(6) |
Komarci su štetni organizmi u smislu članka 3. stavka 1. točke (g) Uredbe (EU) br. 528/2012 jer je njihova prisutnost nepoželjna ili jer mogu imati štetan učinak na ljude ili životinje. |
(7) |
Te bakterije imaju neizravan učinak na populaciju komaraca, ili tako što njima kontrolira veličina populacije komaraca ili tako što se smanjuje sposobnosti komaraca za prijenos određenih patogena, i stoga bi ih se trebalo smatrati aktivnom tvari u smislu članka 3. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 528/2012. |
(8) |
Vrsta proizvoda 18, insekticidi, akaricidi i proizvodi za suzbijanje drugih člankonožaca, kako su definirani u Prilogu V. Uredbi (EU) br. 528/2012, obuhvaća proizvode za suzbijanje člankonožaca, na bilo koji način osim tjeranjem ili privlačenjem. S obzirom na to da su komarci inokulirani bakterijama radi kontrole populacije komaraca, takva uporaba odgovara opisu vrste proizvoda 18. |
(9) |
Bakterijama ili pripravkom koji sadržava bakterije komarci se kontroliraju na bilo koji način osim čisto fizičkim ili mehaničkim djelovanjem. |
(10) |
Za potrebe članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 528/2012, bakterije ili pripravak koji sadržava bakterije trebali bi se smatrati tvari odnosno smjesom koja se sastoji od aktivne tvari ili je sadržava. Kao posljedica toga, bakterije ili bilo koji pripravak koji sadržava bakterije, u obliku u kojem se dostavlja korisniku koji provodi inokulaciju komaraca, biocidni su proizvodi u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) prve alineje Uredbe (EU) br. 528/2012 i obuhvaćeni su vrstom proizvoda 18. |
(11) |
Umjetno zaraženi komarci nisu mikroorganizmi u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 528/2012. |
(12) |
Umjetno zaraženi komarci nisu tvar u smislu članka 3. točke 1. ili smjesa u smislu članka 3. točke 2. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (2). Oni se stoga u skladu s člankom 3. stavkom 2. točkama (a) i (b) Uredbe (EU) br. 528/2012 ne smatraju ni tvari ni smjesom za potrebe te uredbe. |
(13) |
Kao posljedica toga, umjetno zaraženi komarci nisu aktivne tvari u smislu članka 3. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 528/2012. Stoga umjetno zaraženi komarci ne mogu biti biocidni proizvod u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) prve alineje te uredbe. |
(14) |
Umjetno zaraženi komarci nisu proizvodi u smislu članka 3. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1907/2006. Oni se stoga u skladu s člankom 3. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EU) br. 528/2012 ne smatraju proizvodima za potrebe te uredbe. Kao posljedica toga, umjetno zaraženi komarci ne mogu se smatrati tretiranim proizvodima u smislu članka 3. stavka 1. točke (l) Uredbe (EU) br. 528/2012. |
(15) |
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za biocidne proizvode, |
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Bakterije roda Wolbachia ili bilo koji pripravak koji sadržava te bakterije za potrebe inokulacije komaraca tim bakterijama u cilju stvaranja umjetno zaraženih komaraca radi kontrole vektora smatraju se biocidnim proizvodom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 528/2012.
Umjetno zaraženi komarci, neovisno o korištenoj tehnici zaraze, ne smatraju se ni biocidnim proizvodom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) ni tretiranim proizvodom u smislu članka 3. stavka 1. točke (l) Uredbe (EU) br. 528/2012.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 29. listopada 2018.
Za Komisiju
Predsjednik
Jean-Claude JUNCKER
(1) SL L 167, 27.6.2012., str. 1.
(2) Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, 30.12.2006., str. 1.).