3. ožujka 2021. ( *1 )
„Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Carinski zakonik Unije – Uredba (EU) br. 952/2013 – Članak 87. stavak 4. – Mjesto nastanka carinskog duga – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 2. stavak 1. – Članci 70. i 71. – Nastanak oporezivog događaja i nastupanje obveze obračuna PDV‑a kod uvoza – Mjesto nastanka poreznog duga – Utvrđenje neispunjenja obveze koju nameće carinsko zakonodavstvo Unije – Roba koja je fizički unesena u carinsko područje Unije u jednoj državi članici, ali koja je ušla u gospodarske tokove Unije u državi članici u kojoj je to utvrđeno”
U predmetu C‑7/20,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf (Financijski sud u Düsseldorfu, Njemačka), odlukom od 11. prosinca 2019., koju je Sud zaprimio 9. siječnja 2020., u postupku
VS
protiv
Hauptzollamt Münster,
SUD (šesto vijeće),
u sastavu: L. Bay Larsen, predsjednik vijeća, R. Silva de Lapuerta (izvjestiteljica), potpredsjednica Suda, i N. Jääskinen, sudac,
nezavisni odvjetnik: M. Bobek,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
– |
za Hauptzollamt Münster, K. Thode, u svojstvu agenta, |
– |
za Europsku komisiju, F. Clotuche‑Duvieusart, J. Jokubauskaitė i R. Pethke, u svojstvu agenata, |
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1 |
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 71. stavka 1. drugog podstavka Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120., u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV‑u). |
2 |
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe VS i Hauptzollamta Münster (Glavni carinski ured u Münsteru, Njemačka) u vezi s plaćanjem carine i poreza na dodanu vrijednost (PDV) na uvoz osobnog vozila registriranog u Turskoj koje je osoba VS uvezla na područje Europske unije. |
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva o PDV‑u
3 |
U skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (d) Direktive o PDV‑u, uvoz robe podliježe plaćanju PDV‑a. Uvozom robe u skladu s člankom 30. prvim stavkom te direktive smatra se ulazak u Uniju robe koja nije u slobodnom prometu. |
4 |
Na temelju članka 60. navedene direktive, mjesto uvoza robe je država članica na čijem se području nalazi roba prilikom ulaska u Uniju. |
5 |
U skladu s člankom 62. iste direktive: „Za potrebe ove Direktive:
[…]” |
6 |
U skladu s člankom 70. Direktive o PDV‑u, oporezivi događaj nastaje i obveza obračuna PDV‑a nastupa prilikom uvoza robe. |
7 |
Člankom 71. stavkom 1. te direktive predviđeno je: „Kada se roba prilikom ulaska u [Uniju] stavlja u jedan od postupaka ili situacija iz članaka 156., 276. i 277., ili u postupak privremenog uvoza na koji se primjenjuje potpuno izuzeće od uvozne carine, ili u postupak vanjskog provoza, oporezivi događaj nastaje i nastupa obaveza obračuna PDV‑a tek kad roba prestane biti obuhvaćena tim postupcima ili situacijama. Međutim, kad uvezena roba podliježe carinskim davanjima, prelevmanima ili davanjima koja imaju sličan učinak a koji se primjenjuju u skladu sa zajedničkom politikom, oporezivi događaj nastaje a obveza obračuna PDV‑a nastupa kada nastupa oporezivi događaj koji se odnosi na ta davanja i kad nastupa obveza obračuna tih davanja.” |
Carinski zakonik
8 |
Člankom 79. Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1. i ispravci od SL 2013., L 287, str. 90., SL 2015., L 70, str. 64., SL 2016., L 267, str. 2. i SL 2018., L 294, str. 44., u daljnjem tekstu: Carinski zakonik), naslovljenim „Carinski dug koji nastaje uslijed neispunjavanja obveza”, određuje se: „1. Za robu koja podliježe uvoznoj carini, uvozni carinski dug nastaje uslijed neispunjavanja bilo čega od sljedećeg:
[…] 3. U slučajevima iz stavka 1. točaka (a) i (b), dužnik je netko od sljedećih:
[…]” |
9 |
Članak 87. Carinskog zakonika, naslovljen „Mjesto nastanka carinskog duga”, u stavku 4. predviđa: „Ako carinsko tijelo utvrdi da je carinski dug nastao prema članku 79. ili članku 82. u drugoj državi članici i da je iznos uvozne ili izvozne carine koja odgovara tom dugu manji od 10000 [eura], smatra se da je carinski dug nastao u državi članici u kojoj je to utvrđeno.” |
10 |
Članak 135. Carinskog zakonika, naslovljen „Prijevoz na primjereno mjesto”, u stavku 1. određuje: „Osoba koja unosi robu na carinsko područje Unije prevozi je bez odlaganja u carinski ured koji su odredila carinska tijela ili na bilo koje drugo mjesto koje su odredila ili odobrila ta tijela ili u slobodnu zonu, putem koji su odredila carinska tijela i u skladu s njihovim uputama, ako su ih dala.” |
11 |
Članak 139. Carinskog zakonika, naslovljen „Podnošenje robe carini”, u stavku 1. određuje da robu unesenu u carinsko područje Unije podnosi carini odmah po dolasku u određen carinski ured ili na drugo mjesto koje su carinska tijela odredila ili odobrila ili u slobodnu zonu, među ostalim, osoba koja je unijela robu na carinsko područje Unije. |
Njemačko pravo
12 |
U skladu s člankom 21. stavkom 2. Umsatzsteuergesetza (Zakon o porezu na dodanu vrijednost) od 21. veljače 2005. (BGBl. 2005 I, str. 386.), u svojoj verziji primjenjivoj na spor u glavnom postupku: „Pravila primjenjiva na carinu primjenjuju se mutatis mutandis na PDV na uvoz, uz iznimku pravila u vezi s unutarnjom proizvodnjom u sustavu vraćanja i onih vezanih uz vanjsku proizvodnju.” |
Glavni postupak i prethodno pitanje
13 |
Osoba VS, koja boravi u Njemačkoj, dovezla je svoje osobno vozilo iz Turske, gdje je ono bilo registrirano, na područje te države članice, preko Bugarske, Srbije, Mađarske i Austrije. Ulazak tog vozila otkriven je u Njemačkoj prilikom policijske kontrole provedene 26. veljače 2018. U ožujku 2018. osoba VS odvezla je osobni automobil ponovno u Tursku, gdje ga je i prodala. |
14 |
Nakon navedene kontrole glavni carinski ured u Münsteru je utvrdio, smatrajući da je osoba VS nakon ulaska u zemlju propustila prevesti vozilo do carinskog ureda i podnijeti carini, da je dotična osoba bila dužna platiti iznos od 1589 eura na ime uvozne carine i 3021,01 euro na ime PDV‑a na uvoz. |
15 |
Osoba VS je Finanzgerichtu Düsseldorf (Financijski sud u Düsseldorfu, Njemačka), sudu koji je uputio zahtjev, podnijela tužbu, ističući da je vozilo upotrebljavala samo kratko vrijeme i isključivo kao prijevozno sredstvo za privatna putovanja. Slijedom toga, navedeno vozilo nije trebalo podvrgnuti uvoznoj carini. |
16 |
Sud koji je uputio zahtjev najprije ističe da se na osobu VS, suprotno onomu što ona prešutno tvrdi u svojoj tužbi, ne može primijeniti carinski postupak privremenog uvoza s obzirom na to da dotična osoba u biti boravi na području Unije. |
17 |
Taj sud smatra da je osoba VS prilikom uvoza vozila o kojem je riječ u glavnom postupku na područje Unije povrijedila određene odredbe carinskog prava, osobito članak 135. stavak 1. Carinskog zakonika, koji se odnosi na obvezu prijevoza robe u carinski ured, i članak 139. stavak 1. tog zakonika koji se odnosi na obvezu podnošenja robe carini. Slijedom toga, uvozni carinski dug nastao je u skladu s člankom 79. stavkom 1. točkom (a) navedenog zakonika, kojeg tužitelj u glavnom postupku duguje na temelju članka 79. stavka 3. točke (a) istog zakonika. |
18 |
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, nesporno je da je, u skladu s člankom 87. stavkom 4. Carinskog zakonika, carinski dug nastao u Njemačkoj. Naime, kao prvo, iako je vozilo fizički ušlo na područje Unije u Bugarskoj i stoga je u toj državi članici trebalo biti prevezeno do carinskog ureda i podneseno carini, njemačka tijela su utvrdila postojanje duga. Kao drugo, iznos carine koji odgovara tom dugu manji je od 10000 eura. |
19 |
U tim okolnostima ostaje utvrditi može li se na PDV na uvoz analogijom primijeniti članak 87. stavak 4. Carinskog zakonika, što bi, u slučaju potvrdnog odgovora, podrazumijevalo da se za taj porez također smatra da je nastao u Njemačkoj. |
20 |
U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev podsjeća da u skladu s člankom 71. stavkom 1. drugim podstavkom Direktive o PDV‑u, kada predmetna roba podliježe carinskim davanjima, porezni događaj nastaje i obveza obračuna PDV‑a nastupa kada nastupa oporezivi događaj koji se odnosi na ta davanja i kad nastupa obveza obračuna tih davanja. |
21 |
Stoga bi se, u ovom slučaju, s obzirom na to da je na temelju članka 79. stavka 1. točke (a) i članka 87. stavka 4. Carinskog zakonika carinski dug koji se odnosi na vozilo u glavnom postupku nastao u Njemačkoj, moglo zaključiti da je dug po osnovi PDV‑a također nastao u toj državi članici, čak i ako je to vozilo fizički ušlo na područje Unije u Bugarskoj. |
22 |
Osim toga, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, u ovom su slučaju ispunjeni ostali uvjeti potrebni za nastanak duga s osnove PDV‑a. Naime, vozilo o kojem je riječ u glavnom postupku bilo je tijekom nekoliko mjeseci korišteno na području Unije a da nije stavljeno ni u kakav carinski postupak. Stoga, u skladu sa sudskom praksom Suda, neispunjenje carinskih odredbi omogućuje pretpostavku da je vozilo ušlo u gospodarske tokove Unije te je stoga moglo biti predmet potrošnje. |
23 |
Međutim, Finanzgericht Düsseldorf (Financijski sud u Düsseldorfu) izražava sumnje u pogledu mogućnosti analogne primjene pravila iz članka 87. stavka 4. Carinskog zakonika na nastanak duga s osnove PDV‑a na uvoz. Naime, s jedne strane, valja odvojeno analizirati nadležnosti za naplatu carina, trošarina i PDV‑a (vidjeti u tom smislu presudu od 10. srpnja 2019., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung, C‑26/18, EU:C:2019:579, t. 44.). S druge strane, članak 71. Direktive o PDV‑u odnosi se samo na trenutak nastanka PDV‑a i ne sadržava nikakvo upućivanje na kriterije utvrđene člancima 60. i 61. te direktive koji omogućuju određivanje mjesta uvoza. |
24 |
U tim je okolnostima Finanzgericht Düsseldorf (Financijski sud u Düsseldorfu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje: „Treba li članak 71. stavak 1. drugi podstavak [Direktive o PDV‑u] tumačiti na način da se članak 87. stavak 4. [Carinskog zakonika] analogno primjenjuje na nastanak [duga] s osnove PDV‑a (PDV na uvoz)?” |
O prethodnom pitanju
25 |
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 71. stavak 1. drugi podstavak Direktive o PDV‑u tumačiti na način da PDV na uvoz koji se odnosi na robu koja podliježe carini može nastati u državi članici u kojoj je utvrđeno neispunjenje obveze koju nameće carinsko zakonodavstvo Unije. |
26 |
U tom pogledu valja istaknuti da, u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (d) Direktive o PDV‑u, uvoz robe podliježe PDV‑u i da se u skladu s člankom 30. prvim stavkom te direktive uvozom robe smatra ulazak u Uniju robe koja nije u slobodnom prometu. |
27 |
Međutim, na temelju nekoliko elemenata može se istaknuti postojanje veze između PDV‑a na uvoz i carina. |
28 |
Najprije, iako je, u skladu s člankom 60. Direktive o PDV‑u, uvoz robe obavljen u državi članici na čijem se području roba nalazi u trenutku njezina ulaska u Uniju, članak 71. stavak 1. drugi podstavak te direktive predviđa da, kada uvezena roba podliježe carinskim davanjima, porezni događaj nastaje i obveza obračuna PDV‑a nastupa kada nastupa oporezivi događaj koji se odnosi na ta davanja i kad nastupa obveza obračuna tih davanja. |
29 |
Nadalje, PDV na uvoz i carinska davanja imaju slična osnovna obilježja s obzirom na to da nastaju pri uvozu u Uniju i pri ulasku robe u gospodarski tok država članica. Taj paralelizam potvrđuje i činjenica da članak 71. stavak 1. drugi podstavak Direktive o PDV‑u državama članicama omogućuje da se oporezivi događaj i obveza obračuna PDV‑a na uvoz povezuju s oporezivim događajem i obvezom obračuna carinskih davanja (presuda od 10. srpnja 2019., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung, C‑26/18, EU:C:2019:579, t. 41.). |
30 |
Naposljetku, prema sudskoj praksi Suda, dug po osnovi PDV‑a mogao bi se dodati carinskom dugu ako nezakonito postupanje koje je dovelo do tog duga omogućuje pretpostavku da je predmetna roba ušla u gospodarske tokove Unije i da je, dakle, mogla biti predmet potrošnje, stvarajući tako oporezivi događaj u pogledu PDV‑a (presuda od 10. srpnja 2019., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung, C‑26/18, EU:C:2019:579, t. 44. i navedena sudska praksa). |
31 |
Međutim, takva presumpcija može se oboriti ako se utvrdi da je, unatoč povredama carinskih propisa, koje su dovele do nastanka uvoznog carinskog duga u državi članici gdje su te povrede počinjene, roba unesena u gospodarske tokove Unije na području druge države članice, u kojima je ta roba bila namijenjena potrošnji. U tom slučaju oporezivi događaj PDV‑a na uvoz nastao je u toj drugoj državi članici (presuda od 10. srpnja 2019., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung, C‑26/18, EU:C:2019:579, t. 48.). |
32 |
U tom pogledu valja istaknuti da je u predmetu u kojem je donesena presuda od 10. srpnja 2019., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung (C‑26/18, EU:C:2019:579), predmetna roba, iako je bila predmet povreda carinskih propisa na njemačkom državnom području, samo bila prenesena iz jednog zrakoplova u drugi na tom području, prije nego što je prevezena u Grčku. Naime, ta je država članica predstavljala njezino konačno odredište kao i mjesto potrošnje te robe. |
33 |
U tim okolnostima Sud je utvrdio da je predmetna roba ušla u gospodarske tokove Unije u državi članici njezina konačnog odredišta i da je, posljedično, obveza plaćanja PDV‑a na uvoz koji se odnosi na tu robu nastala u toj državi članici (presuda od 10. srpnja 2019., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung, C‑26/18, EU:C:2019:579, t. 53.). |
34 |
U ovom slučaju iz informacija kojima Sud raspolaže proizlazi da je, poput okolnosti koje su dovele do presude od 10. srpnja 2019.(Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung,C‑26/18, EU:C:2019:579), vozilo o kojem je riječ u glavnom postupku doista fizički ušlo na područje Unije kroz Bugarsku, tako da u toj državi članici carinske obveze nisu bile poštovane. |
35 |
Međutim, iz istih informacija proizlazi, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, da je predmetno vozilo, iako je tijekom putovanja iz Turske prema Njemačkoj najprije ušlo na carinsko područje Unije u Bugarskoj i, nakon toga prošlo kroz državno područje treće zemlje, odnosno Srbije, a zatim ponovno ušlo na navedeno carinsko područje u Mađarskoj, doista korišteno u Njemačkoj, državi članici boravka osobe VS. Posljedično, ako je vozilo ušlo u gospodarski tok Unije u Njemačkoj, obveza plaćanja PDV‑a na uvoz nastala je u toj državi članici. |
36 |
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 71. stavak 1. drugi podstavak Direktive o PDV‑u treba tumačiti na način da PDV na uvoz koji se odnosi na robu koja podliježe carinskim davanjima nastaje u državi članici u kojoj je utvrđeno da je došlo do neispunjenja obveze koju nameće carinsko zakonodavstvo Unije, kada je predmetna roba, čak i ako je fizički ušla na carinsko područje Unije u drugoj državi članici, u gospodarski tok Unije ušla u državi članici u kojoj je provedeno navedeno utvrđenje. |
Troškovi
37 |
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se. |
Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje: |
Članak 71. stavak 1. drugi podstavak Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da porez na dodanu vrijednost na uvoz koji se odnosi na robu koja podliježe carinskim davanjima nastaje u državi članici u kojoj je utvrđeno da je došlo do neispunjenja obveze koju nameće carinsko zakonodavstvo Unije, kada je predmetna roba, čak i ako je fizički ušla na carinsko područje Unije u drugoj državi članici, u gospodarski tok Unije ušla u državi članici u kojoj je provedeno navedeno utvrđenje. |
Potpisi |
( *1 ) Jezik postupka: njemački