11/Sv. 076 |
HR |
Službeni list Europske unije |
15 |
42006X1227(06)
L 375/223 |
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE |
27.12.2006. |
Pravilnik br. 83 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) - Jedinstvene odredbe o homologaciji vozila s obzirom na emisiju onečišćujućih tvari u skladu sa zahtjevima za motorna goriva
Revizija 3.
Obuhvaća sav važeći tekst do:
niza izmjena 05 – dan stupanja na snagu: 29. ožujka 2001.
dopune 1. niza izmjena 05 - dan stupanja na snagu: 12. rujna 2001.
dopune 2. niza izmjena 05 - dan stupanja na snagu: 21. veljače 2002.
ispravak 1. niza izmjena 05 podložno notifikaciji depozitara C.N.111.2002.TREATIES-1 od 8. veljače 2002.
ispravak 2. niza izmjena 05 podložno notifikaciji depozitara C.N.883.2003.TREATIES-1od 2. rujna 2003.
dopuna 3. niza izmjena 05 - dan stupanja na snagu: 27. veljače 2004.
dopuna 4. niza izmjena 05 - dan stupanja na snagu: 12. kolovoza 2004.
ispravak 3. niza izmjena 05 podložno notifikaciji depozitara C.N.1038.2004.TREATIES-1 od 4. listopada 2004.
dopuna 05. niza izmjena 05 - dan stupanja na snagu: 4. travnja 2005.
1. PODRUČJE PRIMJENE
1.1. Ovaj se Pravilnik primjenjuje na (1):
1.1.1. Emisije iz ispušne cijevi pri uobičajenoj i niskoj temperaturi okoline,emisije isparavanjem, emisije plinova iz kućišta koljenaste osovine,trajnost uređaja za smanjivanje onečišćenja i sustava ugrađenedijagnostike (OBD) motornih vozila opremljenih motorima s vanjskimizvorom paljenja koja imaju najmanje četiri kotača.
1.1.2. Emisije iz ispušne cijevi, trajnost uređaja za smanjivanje onečišćavanjai sustava ugrađene dijagnos-tike (OBD) vozila kategorija M1 i N1, opremljenih motorom skompresijskim paljenjem, koja imaju najmanje četiri kotača i najvećumasu ne veću od 3 500 kg.
1.1.3. Emisije iz ispušne cijevi pri uobičajenoj i niskoj temperaturi okoline,emisije isparavanjem, emisije plinova iz kućišta koljenaste osovine,trajnost uređaja za smanjivanje onečišćenja i sustava ugrađenedijagnostike (OBD) hibridnih električnih vozila (HEV) opremljenihmotorima s vanjskim izvorom paljenja koja imaju najmanje četirikotača.
1.1.4. Emisije iz ispušne cijevi, trajnost uređaja za smanjivanje onečišćavanjai sustava ugrađene dijagnos-tike (OBD) hibridnih električnih vozila(HEV) kategorija M1 i N1,opremljenih motorom s kompresijskim paljenjem, koja imaju najmanječetiri kotača i najveću masu ne veću od 3 500 kg.
1.1.5. Ne primjenjuje se na:
— |
vozila s najvećom masom manjom od 400 kg i vozila s najvećomkonstrukcijski određenom brzinom manjom od 50 km/h, |
— |
vozila čija masa bez opterećenja nije veća od 400 kg ako sunamijenjena za prijevoz putnika, ili 550 kg ako su namijenjenaza prijevoz robe, čija najveća snaga motora ne prelazi 15kW. |
1.1.6. Na zahtjev proizvođača homologacija dodijeljena prema ovom Pravilnikumože se proširiti s M1 ili N1vozila opremljena motorima s kompresijskim paljenjem koja su već bilahomologirana na M2 i N2 vozila čija referentna masa ne prelazi 2 840 kgi koja ispunjavaju uvjete stavka 7. (proširenje homologacije).
1.1.7. Vozila kategorije N1 opremljena motorima skompresijskim paljenjem ili s vanjskim izvorom paljenja koji koristeprirodni plin (PP) ili ukapljeni naftni plin (LPG) ne podliježu ovomPravilniku uz uvjet da su bila homologirana u skladu s Pravilnikom br.49 kako je izmijenjen zadnjim nizom izmjena.
1.2. Ovaj se Pravilnik ne primjenjuje na vozila opremljena motorima s vanjskimizvorom paljenja koji koriste prirodni plin ili ukapljeni naftni plin zapokretanje motornih vozila kategorije M1 čija najveća masa prelazi 3 500 kg,M2, M3, N2,N3 na koja se primjenjuje Pravilnik br. 49.
2. DEFINICIJE
Za potrebe ovog Pravilnika:
2.1. „Tip vozila” znači kategorija motornihvozila koja se ne razlikuju u takvim bitnim značajkama kao što su:
2.1.1. istovrijedna inercija određena u ovisnosti o referentnoj masi kako je propisano u Prilogu 4., stavku 5.1. i
2.1.2. značajke motora i vozila kako je određeno u Prilogu 1.;
2.2. „Referentnamasa” znači masavozila u voznom stanju umanjena za jedinstvenu masu vozača od 75 kg iuvećana za jedinstvenu masu od 100 kg.
2.2.1. „Neopterećena masa” znači masa vozila u voznom stanju bez vozača, putnika ili opterećenja sa spremnikom napunjenim do 90 % obujma i s uobičajenim kompletom alata i rezervnom gumom, ako je primjenjivo;
2.3. „Najveća masa” znači najveća tehnički dopuštena masa koju je izračunao proizvođač vozila (ta masa može biti veća od najveće mase koju dopuštaju nacionalna nadležna tijela);
2.4. „Plinovite onečišćujuće tvari” znači emisije ugljikovog monoksida, dušikovih oksida izraženo kao ekvivalentni dušikov dioksid (NO2) i ugljikovodika u ispušnom plinu, pretpostavljajući omjer:
— |
C1H1,85 za benzin, |
— |
C1H1,86 za dizelsko gorivo, |
— |
C1H2,525 za UNP, |
— |
C1H4 za PP. |
2.5. „Krute onečišćujuće tvari” znači sastojci ispušnog plina koji su izdvojeni iz razrijeđenog ispušnog plina pri temperaturi od najviše 325 °K (52 °C) pomoću filtara opisanih u Prilogu 4.;
2.6. „Emisije iz ispušne cijevi” znači:
— |
za motore s vanjskim izvorom paljenja, emisije plinovitih onečišćujućih tvari, |
— |
za motore s kompresijskim paljenjem, emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari. |
2.7. „Emisijeisparavanjem” značipare ugljikovodika koje su izašle iz sustava za gorivo motornog vozila, osimonih u emisijama iz ispušne cijevi;
2.7.1. „Gubici iz spremnika goriva” su emisije ugljikovodika prouzročene promjenama temperature u spremniku goriva (pretpostavljajući omjer C1H2.33).
2.7.2. „Gubici iz toplog motora” su emisije ugljikovodika koji su izašle iz sustava za gorivo vozila u mirovanju nakon razdoblja vožnje (pretpostavljajući omjer C1H2.20).
2.8. „Kućište koljenaste osovine” je prostor u motoru ili izvan njega koji je povezan s koritom za ulje s unutarnjim ili vanjskim cijevima kroz koje mogu izaći pare ili plinovi.
2.9. „Uređaj za pokretanje hladnog motora” znači uređaj koji privremeno obogaćuje smjesu zraka i goriva čime se olakšava pokretanje motora.
2.10. „Uređaj za olakšavanje pokretanja motora” znači uređaj koji olakšava pokretanje motora bez obogaćivanja smjese zraka i goriva, npr. žarne svjećice, pomicanje početka ubrizgavanja itd.
2.11. „Radni obujammotora” znači:
2.11.1. kod motora s pravocrtnim gibanjem klipova, nazivni obujam (razlika između najvećeg i najmanjeg obujma cilindra) svih cilindara;
2.11.2. kod motora s rotacijskim klipom (Wankel), dvostruku vrijednost nazivnog obujma svih komora.
2.12. „Uređaji za smanjivanje onečišćenja” znači oni sastavni dijelovi vozila koji nadziru i/ili ograničavaju emisiju iz ispušne cijevi i emisiju isparavanjem.
2.13. „OBD” znači sustav ugrađene dijagnostike za nadzor nad emisijama koji ima sposobnost određivanja vjerojatnog područja neispravnosti pomoću kodova grešaka pohranjenih u memoriji računala.
2.14. „Ispitivanje vozila u uporabi” znači ispitivanje i ocjena sukladnosti koja se izvodi u skladu sa stavkom 8.2.1. ovog Pravilnika.
2.15. „Ispravno održavano i upotrebljavano” znači za potrebe ispitivanja vozila da takvo vozilo zadovoljava kriterije za prihvaćanje odabranog vozila u skladu sa stavkom 2. Dodatka 3. ovom Pravilniku.
2.16. „Poremećajniuređaj” (defeat device) znači svaki dio koji je konstruiran daustanovi temperaturu, brzinu vozila, brzinu vrtnje motora, stupanj prijenosau mjenjaču, podtlak u cjevovodu, ili bilo koji drugi parametar za potrebeaktiviranja, modulacije, usporavanja ili prekidanja deaktiviranja funkcijenekoga dijela u sustavu za smanjenje štetne emisije, pri čemu se smanjujeučinkovitost sustava za smanjenje štetne emisije, u uvjetima koje je razumnoočekivati da mogu nastupiti pri uobičajenom radu i upotrebi vozila. Takav sekonstrukcijski element ne može smatrati poremećajnim uređajem ako:
2.16.1. potreba za uređajem je opravdana radi zaštite motora od oštećenja ili nezgode i radi sigurnog pogona vozila, ili
2.16.2. uređaj ne djeluje nakon pokretanja motora, ili
2.16.3. uvjeti su bitno uključeni u postupke ispitivanja tipa I. ili tipa VI.
2.17. „Porodica vozila” znači skupina tipova vozila koja za potrebe Priloga 12. predstavlja osnovno vozilo.
2.18. „Gorivo potrebno za rad motora” znači vrsta goriva koje se uobičajeno upotrebljava za pogon motora:
— |
benzin, |
— |
UNP (ukapljeni naftni plin), |
— |
PP (prirodni plin), |
— |
benzin ili UNP, |
— |
benzin ili PP, |
— |
dizelsko gorivo; |
2.19. „Homologacijavozila” značihomologacija tipa vozila s obzirom na ograničenje sljedećih uvjeta (2):
2.19.1. ograničavanje emisija iz ispušne cijevi vozila, emisija isparavanjem, emisija plinova iz kućišta koljenaste osovine, trajnost uređaja za smanjivanje onečišćenja, emisije onečišćujućih tvari pri hladnom pokretanju motora i sustava ugrađene dijagnostike vozila koja se pogone na bezolovni benzin i UNP ili PP (homologacija B):
2.19.2. ograničavanje emisija plinovitih i krutih onečišćujućih tvari, trajnost uređaja za smanjivanje onečišćenja i sustava ugrađene dijagnostike vozila s pogonom na dizelsko gorivo (homologacija C);
2.19.3. ograničavanje emisija plinovitih onečišćujućih tvari iz motora, emisija plinova iz kućišta koljenaste osovine, trajnost uređaja za smanjivanje onečišćenja emisije onečišćujućih tvari pri hladnom pokretanju motora i sustava ugrađene dijagnostike vozila koja se pogone na UNP ili PP (homologacija D);
2.20. „sustav periodične regeneracije” znači naprava za sprečavanje onečišćenja (npr. katalizator, odvajač (filtar) čestica) koji zahtijeva periodičnu regeneraciju na manje od 4000 km uobičajenog rada vozila. Tijekom ciklusa kada se obavlja regeneracija standardi emisija mogu se prekoračiti. Ako se regeneracija naprave za sprečavanje onečišćenja obavi barem jednom po ispitivanju tipa I., a naprava je barem jednom bila regenerirana tijekom ciklusa pripreme vozila, naprava se smatra sustavom za stalnu regeneraciju za koju nije potreban poseban postupak ispitivanja. Prilog 13. ne primjenjuje se na sustave za stalnu regeneraciju.
Na zahtjev proizvođača, postupak ispitivanja karakterističan za sustave za periodičnu regeneraciju se neće primjenjivati na napravu za regeneraciju, ako proizvođač dostavi podatke nadležnom tijelu za homologaciju da, tijekom ciklusa kada se provodi regeneracija, emisija ostaje ispod standarda navedenih u stavku 5.3.1.4. primijenjenih za dotičnu kategoriju vozila uz suglasnost tehničke službe.
2.21. Hibridna vozila (HV)
2.21.1. „hibridno motorno vozilo” znači vozilo s najmanje dva različita pretvornika energije i dva različita sustava pohranjivanja energije (u vozilu) za potrebu pogona vozila.
2.21.2. Definicija hibridnih električnih vozila (HEV):
„hibridno električno vozilo (HEV) ” znači vozilo za koje se mehanički pogon osigurava energijom koja se dobiva iz oba navedena izvora pohranjene energije/snage u vozilu:
(a) |
potrošnoga goriva, |
(b) |
uređaja za pohranjivanje električne energije (npr. akumulator, kondenzator, zamašnjak/generator itd.) |
2.22. „ vozilo na jednu vrstu goriva” znači vozilo koje je konstruirano prvenstveno za pogon na UNP ili PP, ali može imati i benzinski sustav koji se upotrebljava samo u nuždi ili za pokretanje motora, a u kojem spremnik za benzin sadrži najviše 15 litara benzina;
2.23. „vozilo s dvije vrste goriva” znači vozilo s koje povremeno može voziti na benzin a povremeno na UNP ili PP..
3. ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU TIPA
3.1. Zahtjev za homologaciju tipa motornih vozila za tip vozila s obzirom naemisije iz ispušne cijevi, emisije isparavanjem, trajnost uređaja zasprečavanje onečišćenja, kao i njegov sustav ugrađene dijagnostike (OBD)mora podnijeti proizvođač vozila ili njegov propisno ovlaštenizastupnik.
3.1.1. Ako se zahtjev odnosi na sustav ugrađene dijagnostike u vozilu (OBD), uznjega se moraju priložiti dodatni podaci koji se zahtijevaju u stavku4.2.11.2.7. Priloga 1., kao i:
3.1.1.1. izjava proizvođača:
3.1.1.1.1. kad je riječ o vozilima opremljenim motorom s vanjskim izvorompaljenja, o postotku zatajivanja paljenja od ukupnoga brojapaljenja koji bi rezultirao u prekoračenju graničnih vrijednostinavedenih u stavku 3.3.2. Priloga 11. ako je taj postotakzatajenja bio prisutan od početka ispitivanja tipa I, kako jeopisano u stavku 5.3.1. Priloga 4.;
3.1.1.1.2. kad je riječ o vozilima opremljenim motorom s vanjskim izvorompaljenja, o postotku zatajivanja od ukupnoga broja paljenjamotora koji bi mogao dovesti do pregrijavanja jednoga ili višekatalizatora prije izazivanja nepopravljive štete;
3.1.1.2. iscrpni pisani podaci koji u potpunosti opisuju funkcionalne radneznačajke OBD sustava, uključujući popis svih bitnih dijelova sustavaza smanjenje štetne emisije, tj. osjetnike, aktuatore i sastavnedijelove koje prati OBD sustav;
3.1.1.3. opis indikatora neispravnosti (MI) pomoću kojeg OBD sustav vozačuvozila signalizira grešku;
kopije drugih homologacija s relevantnim podacima koji omogućavajuproširenje homologacija;
3.1.1.4. po potrebi, pojedinosti o porodici vozila, u skladu s Prilogom 11.,Dodatak 2.
3.1.2. Za ispitivanja opisana u stavku 3. Priloga 11., jedno se vozilo kojepredstavlja tip ili porodicu vozila opremljenih OBD sustavom mora datina ispitivanje tehničkoj službi koja je odgovorna za homologacijskoispitivanje. Ako tehnička služba utvrdi da vozilo podvrgnuto ispitivanjune predstavlja u potpunosti tip ili porodicu vozila opisanih u Prilogu11. Dodatku 2., ispitivanju se mora podvrgnuti drugo ili, ako jepotrebno, još jedno vozilo, u skladu sa stavkom 3. Priloga 11.
3.2. Obrazac opisnoga dokumenta koji se odnosi na emisije iz ispušne cijevi,emisije isparavanjem, trajnost i na sustave ugrađene dijagnostike (OBD)naveden je u Prilogu 1. Podaci navedeni u stavku 4.2.11.2.7.6. Priloga 1.trebaju biti uključeni u Dodatku 1. „Podaci koji se odnose na OBD” certifikata o homologaciji tipanavedenog u Prilogu 2.
3.2.1. Po potrebi se moraju dostaviti kopije drugih homologacija s odgovarajućimpodacima koji omogućuju proširenje homologacija i određivanje faktorastarenja.
3.3. Za ispitivanja opisana u stavku 5. ovog Pravilnika vozilo koje predstavljatip vozila koji treba homologirati mora se dostaviti tehničkoj službiodgovornoj za homologacijska ispitivanja.
4. HOMOLOGACIJA
4.1. Ako tip vozila predan za homologaciju sukladno ovoj izmjeni ispunjavazahtjeve stavka 5., dodjeljuje se homologacija tog tipa vozila.
4.2. Homologacijski broj dodjeljuje se svakom homologiranom tipu.
Prva dva broja označavaju niz izmjena prema kojem je dodijeljenahomologacija. Ista ugovorna stranka ne dodjeljuje isti broj drugom tipuvozila.
4.3. Obavijest o dodjeli, proširenju ili odbijanju homologacije sukladno ovomPravilniku dostavlja se strankama Sporazuma iz 1958. godine koje primjenjujuovaj Pravilnik, na obrascu čiji je uzorak sadržan u Prilogu 2. ovomPravilniku.
4.3.1. U slučaju izmjene ovog teksta, na primjer, ako se propišu nove graničnevrijednosti, stranke Sporazuma obvavješćuju se o tome koji tipovi većhomologiranih vozila su sukladni s novim odredbama.
4.4. Na svakom vozilu, koje je usklađeno s tipom vozila homologiranim prema ovomPravilniku, mora na uočljivom i lagano dostupnom mjestu biti pričvršćenameđunarodna homologacijska oznaka koja se sastoji od:
4.4.1. kružnice koja okružuje slovo „E”iza kojeg slijedi različit broj države koja je odobrila homologaciju (3);
4.4.2. broja ovog Pravilnika iza kojeg slijedi slovo „R”, povlaka i broj homologacije desnood kružnice propisane stavkom 4.4.1.
4.4.3. Međutim, homologacijska oznaka sadrži još jedno dodatno slovo iza slova„R”, čija je namjenarazlikovanje graničnih vrijednosti emisija za koje je dodijeljenahomologacija. Kod onih homologacija koje su izdane kako bi pokazalesukladnost s graničnim vrijednostima za ispitivanje tipa I navedene uretku A tablice u stavku 5.3.1.4.1. ovog Pravilnika, iza slova„R” slijedi rimski broj„I”. Za one homologacijekoje su izdane kako bi pokazale sukladnost s graničnim vrijednostima zaispitivanje tipa I navedene u retku B tablice u stavku 5.3.1.4.1. ovogPravilnika, iza slova „R”slijedi rimski broj „II”.
4.5. Ako je vozilo usklađeno s homologiranim tipom vozila, prema jednom ili višedrugih pravilnika priloženih Sporazumu, u državi koja je dodijelilahomologaciju prema ovom Pravilniku, znak propisan u stavku 4.4.1. se neponavlja, već se u tom slučaju brojevi pravilnika i homologacija te dodatniznakovi svih pravilnika prema kojima je dodijeljena homologacija u državikoja je dodijelila homologaciju prema ovom Pravilniku smještaju u okomitimstupcima desno od znaka propisanog u stavku 4.4.1.
4.6. Homologacijska oznaka je jasno čitljiva i neizbrisiva.
4.7. Homologacijska oznaka se smješta u blizini ili na pločicu s podacimavozila.
4.8. Prilog 3. ovom Pravilniku sadrži primjere postavljanja homologacijskeoznake.
5. ZAHTJEVI I ISPITIVANJA
Napomena: Osim na temelju uvjeta iz ovog stavka, proizvođači vozila čija svjetska godišnja proizvodnja iznosi manje od 10 000 vozila mogu dobiti homologaciju tipa na temelju odgovarajućih tehničkih zahtjeva koji su navedeni u: – Kalifornijskim propisima (California Code of Regulations), poglavlju 13., stavku 1960.1, podstavku (f) alineji 2. ili podstavku (g) alineji 1. i podstavku (g) alineji 2., stavku 1960.1 podstavku (p) koji se primjenjuju na modele vozila iz 1996. i kasnijih godišta, u odjeljcima 1968.1, 1976. i 1975. koji se primjenjuju na modele lakih teretnih vozila iz 1995. i kasnijih godišta, koje je objavila nakladnička kuća Barclay's Publishing.
5.1. Opće odredbe
5.1.1. Sastavni dijelovi koji utječu na emisije onečišćujućih tvari su takoprojektirani, konstruirani i sastavljeni da osiguraju da vozilo unatočvibracijama kojima može biti podložno, ispunjava odredbe ovogPravilnika.
5.1.2. Tehničke mjere koje poduzme proizvođač moraju biti takve da osiguravajuda emisije iz ispušnih cijevi i emisije isparavanjem budu u skladu sovim Pravilnikom učinkovito ograničene tijekom cijeloga uobičajenogvijeka života vozila uz uobičajene uvjete uporabe. To uključujesigurnost onih crijeva i njihovih spojeva i priključaka koji seupotrebljavaju u sustavu za smanjenje štetnih emisija i koji moraju bitiizrađeni tako da budu u skladu s namjenom predviđenom izvornomkonstrukcijom. Za emisije iz ispušne cijevi te se odredbe smatrajuispunjenima ako su ispunjene odredbe iz stavka 5.3.1.4., odnosno8.2.3.1. Za emisije isparavanjem te se odredbe smatraju ispunjenima akosu ispunjene odredbe iz ako su ispunjene odredbe iz stavka 5.3.1.4.odnosno 8.2.3.1.
5.1.2.1. Zabranjena je uporaba poremećajnih uređaja.
5.1.3. Uljevni otvori spremnika goriva
5.1.3.1. Sukladno stavku 5.1.3.2, uljevni otvor spremnika goriva mora bitikonstruiran tako da sprečava punjenje spremnika iz mlaznice nabenzinskoj pumpi koja ima vanjski promjer od 23,6 mm ili veći.
5.1.3.2. Stavak 5.1.31. ne odnosi se na vozilo kod kojeg su ispunjena obasljedeća uvjeta, tj.:
5.1.3.2.1. da je vozilo konstruirano i izrađeno tako da benzin bez olova neutječe štetno ni na jedan uređaj konstruiran za smanjenjeemisije plinovitih štetnih sastojaka i
5.1.3.2.2. da je uočljivo, čitljivo i neizbrisivo označeno simbolom zabenzin bez olova utvrđenim u ISO 2575-1982 na mjestu koje jeizravno vidljivo osobi koja puni spremnik goriva. Dopuštene sudodatne oznake.
5.1.4. Treba se osigurati da ne dođe do prekomjernih emisija isparavanjem irasipanja goriva prouzročenog nedostatkom poklopca spremnika.
To se može postići na jedan od sljedećih načina:
5.1.4.1. uporabom poklopca uljevnog otvora za gorivo koji se automatski otvarai zatvara i ne može se skinuti,
5.1.4.2. konstrukcijom koja sprečava prekomjerne emisije isparavanjem uslučaju gubitka uljevnog otvora za gorivo,
5.1.4.3. na bilo koji drugi način koji ima isti učinak. Takvi primjeriuključuju čep lijevka za gorivo pričvršćen sponom odnosno lancem iličep koji se otključava istim ključem koji služi i za paljenjemotora, ali nisu na to ograničeni. U tom se slučaju ključ možeizvaditi iz čepa samo kad je čep zaključan.
5.1.5. Odredbe o sigurnosti elektroničkog sustava
5.1.5.1. Svako vozilo s računalom za nadzor emisija mora imati zaštitu kojasprečava izmjene, osim uz odobrenje proizvođača. Proizvođač odobravaizmjene ako su one nužne za utvrđivanje kvarova, servisiranje,tehnički pregled, naknadnu ugradbu ili popravak vozila. Sviračunalni kodovi koji se mogu reprogramirati ili radni parametrimoraju biti napravljeni tako da se ne mogu preinačiti i imatistupanj zaštite najmanje u skladu s odredbama ISO DIS 15031-7:listopad 1998. (SAE J2186: listopad 1996.) pod uvjetom da sesigurnost zasniva na uporabi protokola i dijagnostičkog spojnikakako je propisano u stavku 6.5. Priloga II. Dodatku 1. Svimemorijski čipovi za umjeravanje koji se mogu izvaditi moraju bitihermetični, zatvoreni u zabrtvljenome kućištu ili zaštićenielektroničkim algoritmima i ne smije biti moguće njihovo mijenjanjebez upotrebe posebnih alata i postupaka.
5.1.5.2. Radne parametre računalno kodiranoga motora ne smije biti mogućemijenjati bez upotrebe posebnih alata i postupaka (npr. lemljeni ilihermetični sastavni dijelovi računala ili zabrtvljena (ilizalemljena) računalna kućišta).
5.1.5.3. Kad su mehaničke pumpe za ubrizgavanje goriva ugrađene na motore skompresijskim paljenjem, proizvođači moraju poduzeti odgovarajućezaštitne mjere kako bi spriječili mijenjanje namještene vrijednostinajveće dobave goriva dok je vozilo u uporabi.
5.1.5.4. Proizvođač od tijela za homologaciju može zatražiti iznimku odjednoga od tih zahtjeva za ona vozila kojima zaštita vjerojatno nijepotrebna. Kriteriji koje će tijelo za homologaciju ocjenjivati prirazmatranju iznimke uključuju trenutačnu dostupnost radnih čipova,sposobnost vozila da dosegnu visoke radne značajke i predviđeniopseg prodaje tih vozila, ali se na to ne ograničuju.
5.1.5.5. Proizvođači koji primjenjuju sustave računalnoga kodiranja koji semogu programirati (npr. električne izbrisive programirane memorijekoje se mogu samo očitavati, EEPROM) moraju spriječiti neovlaštenoreprogramiranje. Proizvođači moraju uključiti poboljšane strategijezaštite od neovlaštenog zahvata i zaštićene algoritme šifriranjakoji zahtijevaju elektronički pristup računalu koje proizvođač imana drugom mjestu. Nadležno tijelo može odobriti metode koje pružajuistu razinu zaštite od neovlaštenog zahvata.
5.1.6. Moguće je ispitati vozilo s obzirom na tehničku ispravnost kako bi seodredila učinkovitost s obzirom na prikupljene podatke u skladu sastavkom 5.3.7. ovog Pravilnika. Ako taj pregled zahtijeva posebanpostupak, to se navodi u priručniku za uporabu (ili sličnom mediju).Poseban postupak ne zahtijeva uporabu posebne opreme osim one koja jeosigurana s vozilom.
5.2. Postupak ispitivanja
Slika 1. prikazuje razne mogućnosti ispitivanja vozila.
5.2.1. Vozila opremljena motorom s vanjskim izvorom paljenja moraju sepodvrgnuti sljedećim ispitivanjima:
— |
tip I. (provjera prosječnih emisija iz ispušne cijevi nakonpokretanja hladnog motora) |
— |
tip II. (emisije ugljikovog monoksida u praznom hodu) |
— |
tip III. (emisije plinova iz kućišta koljenastog vratila) |
— |
tip IV. (emisije isparavanjem) |
— |
tip V. (trajnost uređaja za smanjenje onečišćavanja) |
— |
tip VI. (provjera prosječnih emisija ugljikovog monoksida iugljikovodika iz ispušne cijevi nakon pokretanja hladnog motorapri niskoj temperaturi okoline) |
— |
ispitivanje OBD sustava. |
5.2.2. Vozila opremljena motorom s vanjskim izvorom paljenja koja kao gorivoupotrebljavaju UNP ili PP (jedna ili dvije vrste goriva) moraju sepodvrgnuti sljedećim ispitivanjima:
— |
tip I. (provjera prosječnih emisija iz ispušne cijevi nakonpokretanja hladnog motora) |
— |
tip II. (emisije ugljikovog monoksida u praznom hodu) |
— |
tip III. (emisije plinova iz kućišta koljenastog vratila) |
— |
tip IV. (emisije isparavanjem), kad je primjenjivo |
— |
tip V. (trajnost uređaja za smanjenje onečišćavanja) |
— |
tip VI. (provjera prosječnih emisija ugljikovog monoksida iugljikovodika iz ispušne cijevi nakon pokretanja hladnog motorapri niskoj temperaturi okoline), ako je primjenjivo |
— |
ispitivanje OBD sustava, ako je primjenjivo. |
5.2.3. Vozila opremljena motorima s kompresijskim paljenjem moraju se podvrgnutisljedećim ispitivanjima:
— |
tip I. (provjera prosječnih emisija iz ispušne cijevi nakonpokretanja hladnog motora) |
— |
tip V. (trajnost uređaja za smanjenje onečišćavanja) |
— |
i, prema potrebi, ispitivanje OBD sustava. |
Tablica 1.
Različiti načini homologacije tipa i proširenja
Homologacijskoispitivanje |
Vozila kategorija M i Nopremljena motorom s vanjskim izvorom paljenja |
Vozila s kompresijskim motoromkategorija M1 i N1 |
||
vozilo koje upotrebljava benzin kao gorivo |
vozilo koje upotrebljava dvije vrste goriva |
vozilo koje upotrebljava jednu vrstu goriva |
|
|
Tip I. |
DA (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Da (ispitivanje s oba tipa goriva)¸ (najveća masa≤ 3,5 t) |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Tip II. |
Da |
Da (ispitivanje s oba tipa goriva) |
Da |
- |
Tip III. |
Da |
Da (ispitivanje samo benzinom) |
Da |
- |
Tip IV. |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Da (ispitivanje samo benzinom) (najveća masa ≤ 3,5t) |
- |
- |
Tip V. |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Da (ispitivanje samo benzinom) (najveća masa ≤ 3,5t) |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Tip Vl. |
Da (najveća masa ≤ 3,5 t) |
Da (ispitivanje samo benzinom) (najveća masa ≤ 3,5t) |
- |
- |
Proširenje |
Stavak 7. |
Stavak 7. |
Stavak 7. |
Stavak 7.; M2 i N2 referentne mase ≤ 2 840kg |
Ispitivanje OBD sustava |
Da, sukladno stavcima 11.1.5.1.1. ili11.1.5.3. |
Da, sukladno stavcima 11.1.5.1.2. ili11.1.5.3. |
Da, sukladno stavcima 11.1.5.1.2. ili11.1.5.3. |
DA, sukladno stavcima 11.1.5.2.1. ili 11.1.5.2.2.ili 11.1.5.2.3. ili 11.1.5.3. |
5.3. Opis ispitivanja
5.3.1. Ispitivanje tipa I. (simulacija prosječnih emisija kroz ispušnu cijevnakon pokretanja hladnog motora).
5.3.1.1. Slika 1. prikazuje različite mogućnosti ispitivanja tipa I. To seispitivanje mora provesti na svim vozilima navedenim u stavku 1. kodkojih najveća masa ne prelazi 3,5 tona.
5.3.1.2. Vozilo se postavlja na dinamometar s valjcima opremljen sredstvima zasimulaciju opterećenja i inercije.
5.3.1.2.1 Ispitivanje vozila u trajanju od ukupno 19 minuta i 40 sekundikoje se sastoji od dva dijela, prvog i drugog, provodi se bezprekida. Između završetka prvog i početka drugog dijela može se,uz suglasnost proizvođača, uvesti razdoblje bez uzimanja uzorkaod najviše 20 sekundi, kako bi se olakšalo namještanje opreme zaispitivanje.
5.3.1.2.1.1. Vozila koja kao gorivo upotrebljavaju UNP ili PP moraju seispitati ispitivanjem tipa I. radi promjenjivosti sastavaUNP-a ili PP-a, kako je prikazano u Prilogu 12. Vozila kojakao gorivo mogu upotrebljavati benzin ili UNP ili PP morajuse ispitati ispitivanjem tipa I. za obje vrste goriva, pričemu se ispitivanja za UNP ili PP provode radipromjenjivosti sastava UNP-a ili PP-a, kako je prikazano uPrilogu 12.
5.3.1.2.1.2. Unatoč zahtjevu iz stavka 5.3.1.2.1.1., vozila koja kaogorivo upotrebljavaju benzin ili plin, ali čiji je sustav zabenzin ugrađen samo za potrebe sigurnosti ili za pokretanjemotora i čiji spremnik goriva može imati najviše 15 litarabenzina s obzirom na ispitivanje tipa I. smatrat će sevozilima koja mogu upotrebljavati samo plin.
5.3.1.2.2. Prvi dio ispitivanja sastoji se od četiri osnovna ciklusa gradskevožnje. Svaki osnovni ciklus gradske vožnje sastoji se odpetnaest faza (prazni hod, ubrzavanje, stalna brzina,usporavanje itd.).
5.3.1.2.3. Drugi dio ispitivanja sastoji se od jednog ciklusa izvangradskevožnje. Ciklus izvangradske vožnje sastoji se od 13 faza (praznihod, ubrzavanje, stalna brzina, usporavanje itd.).
5.3.1.2.4. Tijekom ispitivanja se ispušni plinovi razrjeđuju i razmjerniuzorak prikuplja u jednu ili više vreća. Ispušni se plinoviispitivanog vozila razrjeđuju, uzimaju se uzorci i analizirajunakon niže opisanog postupka te se mjeri ukupni obujamrazrijeđenog ispuha. Bilježe se ne samo emisije ugljikovogmonoksida, ugljikovodika i dušikovog oksida nego i emisijekrutih štetnih sastojaka iz vozila opremljenih motorima skompresijskim paljenjem.
5.3.1.3. Ispitivanja se obavljaju postupkom opisanim u Prilogu 4. Metode kojese upotrebljavaju za prikupljanje i analiziranje plinova iuklanjanje i mjerenje krutih čestica moraju biti u skladu spropisanim.
5.3.1.4. U skladu sa zahtjevima iz stavka 5.3.1.5., ispitivanje se moraponoviti tri puta. Rezultati se množe odgovarajućim faktorimapogoršanja dobivenima iz stavka 5.3.6. a u slučaju sustavaperiodične regeneracije kako je određeno u stavku 2.20., također semoraju pomnožiti faktorima Ki iz Priloga 13. Dobivene maseplinovitih emisija i, u slučaju vozila opremljenih motorima skompresijskim paljenjem, mase krutih čestica dobivenih u svakomispitivanju moraju biti manje od granica prikazanih u donjojtablici:
|
Referentna masa (RW)(kg) |
Masa dušikovihoksida (NOx) |
Mass of hydrocarbons(HC) |
Masa dušikovihoksida (NOx) |
Zajednička masaugljikovodika i dušikovih oksida (HC + NOx) |
Masa čestica (4) (PM) |
||||||
L1(g/km) |
L2(g/km) |
L3(g/km) |
L2 + L3(g/km) |
L4 (g/km) |
||||||||
Kategorija |
Razred |
|
Petrol |
Diesel |
Petrol |
Diesel |
Petrol |
Diesel |
Petrol |
Diesel |
Diesel |
|
A(2000) |
M (5) |
- |
sve |
2.3 |
0.64 |
0.20 |
- |
0.15 |
0.50 |
- |
0.56 |
0.05 |
N1 (6) |
I |
RW # 1,305 |
2.3 |
0.64 |
0.20 |
- |
0.15 |
0.50 |
- |
0.56 |
0.05 |
|
II |
1,305 < RW # 1,760 |
4.17 |
0.80 |
0.25 |
- |
0.18 |
0.65 |
- |
0.72 |
0.07 |
||
III |
1,760 < RW |
5.22 |
0.95 |
0.29 |
- |
0.21 |
0.78 |
- |
0.86 |
0.10 |
||
B(2005) |
M (5) |
- |
sve |
1.0 |
0.50 |
0.10 |
- |
0.08 |
0.25 |
- |
0.30 |
0.025 |
N1 (5) |
I |
RW#1,305 |
1.0 |
0.50 |
0.10 |
- |
0.08 |
0.25 |
- |
0.30 |
0.025 |
|
II |
1,305 < RW # 1,760 |
1.81 |
0.63 |
0.13 |
- |
0.10 |
0.33 |
- |
0.39 |
0.04 |
||
III |
1,760 < RW |
2.27 |
0.74 |
0.16 |
- |
0.11 |
0.39 |
- |
0.46 |
0.06 |
5.3.1.4.1. Neovisno o zahtjevima iz stavka 5.3.1.4, za svaku onečišćujućutvar ili kombinaciju onečišćujućih tvari, jedan od tri dobivenarezultata za mase može prekoračiti propisanu granicu najviše za10 %, pod uvjetom da aritmetička sredina triju rezultata budeispod propisane granice. Ako se propisane granice prijeđu zaviše od jedne onečišćujuće tvari, nije bitno je li se todogodilo u istom ispitivanju ili u različitim ispitivanjima.
5.3.1.4.2. Kad su ispitivanja provedena s plinovitim gorivima, proizašlemase plinovitih emisija moraju biti manje od granica u gornjojtablici za vozila s benzinskim motorom.
5.3.1.5. Broj ispitivanja propisanih u stavku 5.3.1.4.smanjuje se pod nižedefiniranim uvjetima, pri čemu je V1 rezultatprvog ispitivanja, a V2 rezultat drugogispitivanja za svaku onečišćujuću tvar ili za zajedničku emisijudviju onečišćujućih tvari koje podliježu ograničenju.
5.3.1.5.1. Provodi se samo jedno ispitivanje ako je rezultat dobiven zasvaku onečišćujuću tvar ili za zajedničku emisiju dvijuonečišćujućih tvari koje podliježu ograničenju, manji ili jednak0,70 L (tj. V1≤ 0,70 L).
5.3.1.5.2. Ako zahtjev iz stavka 5.3.1.5.1. nije ispunjen, provode se samodva ispitivanja ako su za svaku onečišćujuću tvar ili zazajedničku emisiju dviju onečišćujućih tvari koji podliježuograničenju ispunjeni sljedeći uvjeti:
5.3.2. Ispitivanje tipa II. (ispitivanje emisije ugljikovog monoksida u praznomhodu)
5.3.2.1. To se ispitivanje provodi na vozilima s motorima s vanjskim izvorompaljenja koja imaju masu veću od 3,5 tone.
5.3.2.1.1. Vozila koja kao gorivo mogu upotrebljavati benzin ili UNP ili PPmoraju se ispitati ispitivanjem tipa II. za obje vrstegoriva.
Slika 1.
Dijagram toka za homologaciju tipa I.
(vidjeti stavak 5.3.1.)
5.3.2.1.2. Unatoč zahtjevu iz stavka 5.3.2.1.1., vozila koja kao gorivo moguupotrebljavati benzin ili plin, ali čiji je sustav za benzinugrađen samo za potrebe sigurnosti ili za pokretanje motora ičiji spremnik goriva može imati najviše 15 litara benzina sobzirom na ispitivanje tipa II. smatraju se vozilima koja moguupotrebljavati samo plin.
5.3.2.2. Kad se ispituje u skladu s Prilogom IV., obujamski sadržaj ugljikovogmonoksida u ispušnim plinovima ne smije prijeći 3,5 % kad motor radiu praznom hodu pri namještanju koje je odredio proizvođač i ne smijeprijeći 4,5 % u rasponu namještanja određenih u tom prilogu.
5.3.3. Ispitivanje tipa III. (provjera emisija plinova iz kućišta koljenastogvratila)
5.3.3.1. To ispitivanje mora se provesti na svim vozilima navedenim u stavku1., osim onih koji imaju motore s kompresijskim paljenjem.
5.3.3.1.1. Vozila koja kao gorivo upotrebljavaju benzin ili UNP ili PPmoraju se ispitati ispitivanjem tipa III. samo za benzin.
5.3.3.1.2. Unatoč zahtjevu iz stavka 5.3.3.1.1., vozila koja kao gorivo moguupotrebljavati benzin ili plin, ali čiji je sustav za benzinugrađen samo za potrebe sigurnosti ili za pokretanje motora ičiji spremnik goriva može imati najviše 15 litara benzina, sobzirom na ispitivanje tipa III. smatraju se vozilima koja moguupotrebljavati samo plin.
5.3.3.2. Kad se ispitivanje provodi u skladu s uvjetima navedenima u Prilogu6., sustav ventilacije kućišta koljenastog vratila ne smijedopustiti nikakvu emisiju plinova iz kućišta u atmosferu.
5.3.4. Ispitivanje tipa IV. (određivanje emisije isparavanjem)
5.3.4.1. To se ispitivanje mora izvoditi na svim vozilima navedenim u stavku1., osim vozila s motorom s kompresijskim paljenjem i vozila kojaupotrebljavaju kao gorivo UNP ili PP i onih vozila koja imajunajveću masu veću od 3 500 kg.
5.3.4.1.1. Vozila koja upotrebljavaju kao gorivo benzin ili UNP ili PPtrebaju se ispitati samo za benzin ispitivanjem tipa IV.
5.3.4.2. Kada se ispitivanje provodi u skladu s Prilogom 7. emisije trebajubiti manje od 2g po ispitivanju.
5.3.5. Ispitivanje tipa VI. (provjera prosječnih emisija iz ispušne cijeviugljikovog monoksida i ugljikovodika pri niskoj temperaturi okoline,nakon pokretanja hladnog motora).
5.3.5.1. To se ispitivanje mora provesti na svim vozilima kategorije M1 i N1 opremljenih motorimas vanjskim izvorom paljenja, osim vozila koja su konstruirana daprevoze više od šest putnika i tipove vozila čija je najveća masaveća od 2 500 kg.
5.3.5.1.1. Vozilo treba postaviti na dinamometar s valjcima opremljenuređajem za simulaciju opterećenja i inercije.
5.3.5.1.2. Ispitivanje se sastoji od četiri osnovna ciklusa gradske vožnjeprvog dijela ispitivanja tipa I. Prvi je dio ispitivanja opisanu Dodatku 1. Priloga 4. i grafički prikazan na slikama 1/1, 1/2i 1/3 u tom Dodatku. Ispitivanje pri niskoj temperaturi okolinekoje traje ukupno 780 sekundi mora se obaviti bez prekida izapočinje pokretanjem motora.
5.3.5.1.3. Ispitivanje pri niskoj temperaturi okoline mora se obaviti priispitnoj temperaturi okoline od 266 K (–7 °C).Prije početkaispitivanja, ispitna se vozila moraju kondicionirati na istinačin kako bi se osigurala ponovljivost rezultata ispitivanja.Kondicioniranje i ostali ispitni postupci provode se kako jeopisano u Prilogu 8.
5.3.5.1.4. Tijekom ispitivanja ispušni se plinovi razrjeđuju i uzima serazmjerni uzorak. Ispušni se plinovi ispitivanog vozilarazrjeđuju, uzorkuju i analiziraju prema postupku koji je opisanu Prilogu VII. te se mjeri ukupna količina razrijeđenih ispušnihplinova. U razrijeđenim ispušnim plinovima analizira se sadržajugljikovog monoksida i ugljikovodika.
5.3.5.2. Prema zahtjevima iz točaka 5.3.5.2.2. i 5.3.5.3. ispitivanje se moraobaviti tri puta. Dobivena masa ugljikovog monoksida i ugljikovodikamora biti manja od graničnih vrijednosti prikazanih u sljedećojtablici:
Ispitna temperatura |
Masa ugljikovog monoksida L1 (g/km) |
Masa ugljikovdika L2(g/km) |
266 K (–7 °C). |
15 |
1,8 |
5.3.5.2.1. Bez obzira na zahtjeve iz stavka 5.3.5.2., za onečišćujuću tvarnajviše jedan od tri dobivena rezultata može prelaziti propisanugraničnu vrijednost najviše za 10 posto pod uvjetom davrijednost aritmetičke sredine tih triju rezultata bude ispodpropisane granice. U slučajevima kad više od jednoga štetnogsastojka premaše propisane granice, nije bitno je li se todogodilo tijekom istoga ili različitih ispitivanja.
5.3.5.2.2. Broj ispitivanja koji je propisan u stavku 5.3.5.2. može se nazahtjev proizvođača povećati na 10, pod uvjetom da aritmetičkasredina prvih triju rezultata bude između 100 % i 110 % graničnevrijednosti. U tom slučaju jedini je zahtjev da aritmetičkasredina svih 10 rezultata nakon ispitivanja bude manja odgranične vrijednosti.
5.3.5.3. Broj ispitivanja propisan u stavku 5.3.5.2. može se smanjiti u skladusa stavcima 5.3.5.3.1. i 5.3.5.3.2.
5.3.5.3.1. Samo se jedno ispitivanje provodi kad dobiveni rezultat za svakuonečišćujuću tvar u prvom ispitivanju bude manji od 0,70 L.
5.3.5.3.2. Ako zahtjev iz stavka 5.3.5.3.1. nije ispunjen, izvode se samodva ispitivanja ako je rezultat dobiven prvim ispitivanjem zaonečišćujuću tvar manji ili jednak 0,85 L, a zbroj prva dvarezultata manji ili jednak 1,70 L te ako je rezultat drugogaispitivanja manji ili jednak L.
5.3.6. Ispitivanje tipa V. (trajnost uređaja za smanjenje onečišćenja)
5.3.6.1. To se ispitivanje mora provesti na svim vozilima navedenima u stavku1. na koja se primjenjuje ispitivanje navedeno u stavku 5.3.1.Ispitivanje predstavlja provjeru izdržljivosti vožnjom od 80 000 kmsukladno programu opisanom u Prilogu 9. na stazi za ispitivanje, nacesti ili na dinamometru s valjcima.
5.3.6.1.1. Vozila koja kao gorivo upotrebljavaju benzin ili UNP ili PPmoraju se ispitati ispitivanjem tipa V. samo za benzin. U tomslučaju faktor pogoršanja koji se utvrdi kod bezolovnog benzinaprimjenjuje se i za UNP i PP.
5.3.6.2. Unatoč zahtjevu iz stavka 5.3.6.1., proizvođač može kao drugumogućnost odabrati uporabu faktora pogoršanja prema sljedećojtablici umjesto ispitivanja prema stavku 5.3.6.1.
Kategorija motora |
Faktoripogoršanja |
||||
Onečišćujuća tvar |
CO |
HC |
NOX |
HC + NOX (7) |
Krute čestice |
Motori s vanjskim izvorom paljenja |
1,2 |
1,2 |
1,2 |
- |
- |
Motori s kompresijskim paljenjem |
1,0 |
- |
1 |
1 |
1,2 |
Na zahtjev proizvođača, tehnička služba može provesti ispitivanjetipa I. prije nego što se provede ispitivanje tipa V., uz uporabufaktora pogoršanja prema gore navedenoj tablici. Kao dopunaispitivanju tipa V., tehnička služba može dopuniti rezultatehomologacije tipa, kako je navedeno u Prilogu 2., zamjenom faktorapogoršanja u gore navedenoj tablici onim izmjerenim prilikomispitivanja tipa V.
5.3.6.3. Faktori pogoršanja određuju se primjenjujući ili postupak iz stavka5.3.6.1. ili vrijednosti iz tablice u stavku 5.3.6.2. Faktoripogoršanja upotrebljavaju se za utvrđivanje sukladnosti sazahtjevima iz stavaka 5.3.1.4. i 8.2.3.1.
5.3.7. Podaci o emisijama koji su potrebni za tehnički pregled
5.3.7.1. Taj se zahtjev odnosi na sva vozila pogonjena motorom s vanjskimizvorom paljenja za koja se traži homologacija tipa u skladu s ovomizmjenom.
5.3.7.2. Kada se ispituju u skladu s Prilogom 5. (ispitivanje tipa II.) priuobičajenoj brzini praznog hoda:
(a) |
mora se bilježiti obujamski sadržaj ugljikovogmonoksida u emitiranim ispušnim plinovima; |
(b) |
mora se bilježiti brzina vrtnje motora tijekomispitivanja, uključujući dopuštena odstupanja. |
5.3.7.3. Kada se ispituju pri „povišenoj brzini vrtnje u praznom hodu” (tj. > 2000 min–1):
(a) |
mora se bilježiti obujamski sadržaj ugljikovogmonoksida u emitiranim ispušnim plinovima; |
(b) |
mora se bilježiti lambda-vrijednost; (8) |
(c) |
mora se bilježiti brzina vrtnje motora tijekomispitivanja, uključujući dopuštena odstupanja. |
5.3.7.4. Tijekom ispitivanja mora se mjeriti i bilježiti temperatura ulja umotoru.
5.3.7.5. Tablica iz stavka 17. Priloga 2. mora se ispuniti.
5.3.7.6. Proizvođač mora potvrditi točnost lambda-vrijednosti u stavku5.3.7.3. zabilježene tijekom homologacije tipa kao reprezentativnevrijednosti za tipična vozila iz proizvodnje u razdoblju od 24mjeseca nakon što se dodijeli homologacija. Ocjena se mora dati natemelju pregleda i proučavanja vozila iz redovite proizvodnje.
5.3.8. OBD – ispitivanje
Ovo se ispitivanje provodi na vozilima iz stavka 1. Primjenjuje seispitni postupak opisan u Prilogu 11., stavku 3.
6. PREINAKE TIPA VOZILA
6.1. O svakoj preinaci homologiranog tipa izvješćuje se nadležno administrativnotijelo koje je provelo homologaciju tipa. To tijelo tada može:
6.1.1. smatrati da učinjene preinake vrlo vjerojatno neće imati znatniji štetniučinak, i da u svakom slučaju preinačeni tip ipak ispunjava zahtjeve,ili
6.1.2. zahtijevati izvješće o daljnjem ispitivanju od tehničke službe odgovorneza provedbu ispitivanja.
6.2. Potvrda ili odbijanje homologacije, navodeći izmjene, dostavlja se postupkomnavedenim u gornjem stavku 4.3. strankama Sporazuma koje primjenjuju ovajPravilnik.
6.3. Nadležno tijelo koje je izdalo proširenje homologacije dodjeljuje serijskibroj za takvo proširenje i o tome obavješćuje stranke Sporazuma iz 1958.koje primjenjuju ovaj Pravilnik putem obrasca s izjavom o homologacijisukladnog primjerku iz Priloga 2. ovom Pravilniku.
7. PROŠIRENJE HOMOLOGACIJE
U slučaju preinaka tipa homologacije u skladu s ovim Pravilnikom primjenjuju se sljedeće posebne odredbe, ako je primjenjivo.
7.1. Proširenja povezana s emisijom ispušnih plinova (Ispitivanja tipa I, II iVI)
7.1.1. Tipovi vozila s različitim referentnim masama
7.1.1.1. Homologacija vozila dodijeljena tipu vozila može se proširiti natipove vozila čija referentna masa zahtijeva uporabu sljedeće dvijeviše ili bilo koje niže istovrijedne inercijske mase.
7.1.1.2. U slučaju vozila kategorije N1 i vozilakategorije M na koja se upućuje u napomeni 2. stavka 5.3.1.4., akoreferentna masa tipa vozila za koji je zatraženo proširenjehomologacije pretpostavlja uporabu niže istovrijedne inercijske maseod one koja se koristi za tip vozila koje je već homologirano,proširenje se dodjeljuje ako su mase onečišćujućih tvari iz vozila,koje su već homologirane, unutar propisanih graničnih vrijednosti zavozilo za koje se traži proširenje homologacije.
7.1.2. Tipovi vozila s različitim ukupnim prijenosnim omjerima
Homologacija dodijeljena tipu vozila može se proširiti pod sljedećimuvjetima na one tipove vozila koji se razlikuju od homologiranog tipasamo po ukupnim prijenosnim omjerima:
7.1.2.1. Za svaki stupanj prijenosa upotrijebljen pri ispitivanjima tipa I.mora se odrediti omjer:
gdje su V1 i V2 brzine, kojeodgovaraju brzini vrtnje motora od 1000 o/min, homologiranog tipavozila i tipa vozila za koji je zatraženo proširenjehomologacije.
7.1.2.2. Ako se omjer E ≤ 8 % primjenjuje za svaki stupanj prijenosa,proširenje se mora odobriti bez ponavljanja ispitivanja tipa I.
7.1.2.3. Ako je omjer E > 8 % barem u jednom stupnju prijenosa i E ≤ 13 % usvim stupnjevima, ispitivanja tipa I i tipa VI moraju se ponoviti;međutim, ona se mogu obaviti u laboratoriju koji izabere samproizvođač i odobri tehnička služba. Izvještaj o ispitivanju mora sedostaviti tehničkoj službi odgovornoj za homologacijskaispitivanja.
7.1.3. Tipovi vozila s različitim referentnim masama i različitim ukupnimprijenosnim omjerima
Homologacija tipa vozila može se proširiti na tipove vozila koji se odhomologiranog tipa razlikuju samo u referentnoj masi i ukupnimprijenosnim omjerima ako zadovoljavaju zahtjeve propisane u stavcima7.1.1. do 7.1.2.
7.1.4. Napomena: Ako je tip vozila homologiran u skladu sa stavcima 7.1.1. do7.1.3., takva se homologacija ne može proširiti na druge tipovevozila.
7.2. Emisije isparavanjem (ispitivanje tipa IV.)
7.2.1. Homologacija za tip vozila opremljena sustavom za smanjenje emisijeisparavanjem može se proširiti pod sljedećim uvjetima:
7.2.1.1. Temeljno načelo pripreme gorive smjese (npr. ubrizgavanje s jednombrizgaljkom, rasplinjač) mora biti isto.
7.2.1.2 Oblik spremnika goriva i materijal spremnika goriva i vodova zatekuće gorivo moraju biti jednaki. Mora se ispitati najnepovoljnijislučaj s obzirom na poprečni presjek i približnu dužinu vodova. Jesuli prihvatljivi različiti odvajači para – tekućina, odlučujetehnička služba odgovorna za ispitivanja u svrhu homologacije tipavozila. Obujam spremnika goriva ne smije se razlikovati za više od ±10 %. Namještanje odzračnog ventila spremnika mora biti jednako.
7.2.1.3. Metoda pohranjivanja para goriva mora biti jednaka, tj. oblik iobujam hvatanja, sredstvo pohranjivanja, pročistač zraka (ako seupotrebljava za smanjivanje emisije isparavanjem) itd.
7.2.1.4. Obujam goriva u komori plovka rasplinjača mora biti u rasponu od ± 10mililitara.
7.2.1.5. Metoda ispiranja pohranjenih para mora biti jednaka (npr. protokzraka, početna ili obujam ispiranja tijekom voznog ciklusa).
7.2.1.6. Metoda brtvljenja i odzračivanja sustava za doziranje goriva morabiti jednaka.
7.2.2. Daljnje napomene:
(i) |
dopuštene su različite veličine motora; |
(ii) |
dopuštene su različite snage motora; |
(iii) |
dopušteni su automatski i ručni mjenjači te pogon na dva ičetiri kotača; |
(iv) |
dopušteni su različiti oblici nadogradnje; |
(v) |
dopuštene su različite veličine kotača i guma. |
7.3. Trajnost uređaja za smanjivanje onečišćenja (Ispitivanje tipa V)
7.3.1. Homologacija dodijeljena za tip vozila može se proširiti na različitetipove vozila, pod uvjetom da je kombinacija motor/sustav za smanjivanjeonečišćenja jednaka onoj kod već homologiranog vozila. S tim ciljemsmatra se da oni tipovi vozila čiji su niže opisani parametri jednakiili ostaju unutar graničnih vrijednosti pripadaju istoj kombinacijimotor/sustav za smanjivanje onečišćenja.
7.3.1.1 Motor:
— |
broj cilindara, |
— |
radni obujam motora (± 15 %), |
— |
konfiguracija bloka cilindra, |
— |
broj ventila, |
— |
sustav goriva, |
— |
vrsta sustava hlađenja, |
— |
proces izgaranja, |
— |
razmak između osi cilindara. |
7.3.1.2. Sustav za smanjivanje onečišćenja:
katalizatori:
— |
broj katalizatora i elemenata, |
— |
veličina i oblik katalizatora (obujam uloška ± 10 %), |
— |
tip katalitičkoga djelovanja (oksidacija, trostrukodjelovanje …), |
— |
sadržaj plemenitih kovina (jednak ili viši), |
— |
omjer plemenitih kovina (± 15 %), |
— |
nosač (struktura i materijal), |
— |
gustoća saća, |
— |
vrsta kućišta katalizatora, |
— |
položaj katalizatora (položaj i dimenzije u ispušnom sustavutakvi da na ulazu u katalizator ne proizvode promjenetemperature veće od 50 K). |
Te se promjene temperature moraju provjeriti u ustaljenim uvjetimapri brzini od 120 km/h i namještenom opterećenju za ispitivanje tipaI.
Upuhavanje zraka: tipa sa ili bez (pulsiranje zraka, zračna pumpa…).
Povrat ispušnih plinova (EGR): sa ili bez.
7.3.1.3. Kategorija inercije: dvije najbliže više kategorije inercije i prvaniža kategorija inercije.
7.3.1.4. Ispitivanje trajnosti može se postići pomoću vozila čiji su oblikanadogradnje, mjenjač (automatski ili ručni) i veličine kotača iliguma različiti od onih za tip vozila za koje se traži homologacijatipa vozila.
7.4. Sustav ugrađene dijagnostike
7.4.1. Homologacija dodijeljena za tip vozila s obzirom na OBD sustav može seproširiti na različite tipove vozila koji pripadaju istoj porodici OBDvozila, kako je opisano u Prilogu 11., Dodatku 2. Sustav za smanjenjeemisija iz motora mora biti jednak sustavu na već homologiranom vozilu ibiti u skladu s opisom OBD porodice motora navedenom u Prilogu 11.,Dodatku 2., bez obzira na sljedeće značajke motora:
— |
oprema motora, |
— |
gume, |
— |
istovrijedna inercija, |
— |
rashladni sustav, |
— |
cjelokupni prijenosni omjer, |
— |
tip prijenosa, |
— |
tip nadogradnje. |
8. SUKLADNOST PROIZVODNJE (SP)
8.1. Svako vozilo koje nosi homologacijsku oznaku kako je propisano u ovomPravilniku mora biti sukladno homologiranom vozilu s obzirom na emisijuplinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora, emisije plinova izkućišta koljenastog vratila i isparavajuće emisije. Proizvodni postupcitrebaju biti u skladu s postupcima navedenima u Dodatku 2. Sporazuma iz1958. (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), u kojima se navode sljedećizahtjevi:
8.2. U pravilu se sukladnost proizvodnje s obzirom na ograničavanje emisija izvozila (ispitivanja tipa I, II, III i IV) provjerava na temelju opisa ucertifikatu o homologaciji i njegovim prilozima.
Sukladnost vozila u uporabi
Što se tiče homologacija koje se dodjeljuju za emisije, te mjere moraju bitiprimjerene i za potvrđivanje funkcionalnosti uređaja za smanjivanje emisijatijekom uobičajenog životnog vijeka vozila u uobičajenim uvjetima uporabe(sukladnost primjereno održavanih i upotrebljavanih vozila u uporabi). Usmislu ovog pravilnika te se mjere moraju provjeravati za razdoblje do petgodina starosti ili 80 000 km, ovisno o tome što nastupi prije, a od 1.siječnja 2005. za razdoblje do pet godina starosti ili 100 000 km, ovisno otome nastupi prije.
8.2.1. Tijelo nadležno za homologaciju provodi nezavisnu ocjenu sukladnosti uuporabi na osnovi svih relevantnih podataka koje posjeduje proizvođač,prema postupcima sličnim onima u dodatku 2. Sporazuma iz 1958.(E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2).
Slike 4/1 i 4/2, iz Dodatka 4. prikazuju postupak za provjeru sukladnostivozila u uporabi.
8.2.1.1. Parametri za definiranje porodice vozila u uporabi
Porodicu vozila u uporabi moguće je definirati pomoću osnovnihkonstrukcijskih parametara koji moraju biti zajednički svim vozilimau porodici. Zato se smatra da istoj porodici vozila u uporabipripadaju oni tipovi vozila kojima su barem dolje opisani parametrizajednički, odnosno kod kojih ti parametri mijenjaju u okvirupropisanih dopuštenih odstupanja:
— |
proces izgaranja (dvotaktni, četverotaktni, rotacijskimotor), |
— |
broj cilindara, |
— |
raspored cilindara (redni, V, radijalni, nasuprotni vodoravnoležeći ili drugo). Nagib ili usmjerenost cilindara nisukriterij, |
— |
način dovoda goriva u motor (npr. neizravno ili izravnoubrizgavanje), |
— |
vrsta sustava hlađenja (zračno, vodeno, uljno), |
— |
način dovoda zraka (slobodni usis, prednabijanje), |
— |
gorivo za koje je motor konstruiran (benzin, dizelsko gorivo,PP, UNP itd.). Vozila s motorom na dvije vrste goriva moguući u jednu od skupina vozila s motorom na jednu vrstugoriva pod uvjetom da je jedno od tih goriva zajedničko, |
— |
vrsta katalizatora (trostruki katalizator ili drugi);, |
— |
vrsta odvajača čestica (sa ili bez), |
— |
povrat ispušnih plinova (sa ili bez), |
— |
radni obujam najvećeg motora u porodici minus 30 %. |
8.2.1.2. Tijelo nadležno za homologaciju provest će nezavisnu revizijusukladnosti vozila u prometu na osnovi podataka koje će dostavitiproizvođač. Ti podaci moraju obuhvaćati barem sljedeće:
8.2.1.2.1. ime i adresu proizvođača.
8.2.1.2.2. ime, adresu, broj telefona i faksa te e-mail adresu proizvođačevaovlaštenog zastupnika na područjima na koja se odnoseproizvođačevi podaci.
8.2.1.2.3. naziv(nazivi) modela vozila koja su obuhvaćena u proizvođačevimpodacima.
8.2.1.2.4. prema potrebi, popis tipova vozila na koje se odnoseproizvođačevi podaci, t.j. porodica vozila u prometu u skladu sastavkom 8.2.1.1.
8.2.1.2.5. kodove identifikacijske oznake vozila (VIN) koji seupotrebljavaju za te tipove vozila u porodici vozila u prometu(VIN oznaka).
8.2.1.2.6. homologacijske brojeve koji se upotrebljavaju za te tipove vozilau porodici vozila u prometu uključujući, prema potrebi, brojevesvih proširenja i naknadnih većih izmjena/vraćanja u tvornicu(radi prepravka).
8.2.1.2.7. pojedinosti o proširenjima i naknadnim većim izmjenama/vraćanjimau tvornicu na homologaciju tipa onih vozila koja su obuhvaćena uproizvođačevim podacima (ako to zatraži tijelo nadležno zahomologaciju).
8.2.1.2.8. razdoblje tijekom kojeg je proizvođač prikupio podatke.
8.2.1.2.9. razdoblje proizvodnje vozila koje je obuhvaćeno u proizvođačevimpodacima (npr. vozila proizvedena u kalendarskoj godini2001.).
8.2.1.2.10. proizvođačev postupak za provjeru sukladnosti vozila u prometu,uključujući:
8.2.1.2.10.1. način lociranja vozila;
8.2.1.2.10.2. kriterije za odabir i odbijanje vozila;
8.2.1.2.10.3. vrste ispitivanja i postupke upotrijebljene u sklopuprograma;
8.2.1.2.10.4. kriterije proizvođača za prihvaćanje/obijanje porodice vozilau prometu;
8.2.1.2.10.5. zemljopisno (zemljopisna) područje (područja) na kojem(kojima) je proizvođač prikupio podatke;
8.2.1.2.10.6. veličinu uzorka i primijenjeni plan uzorkovanja.
8.2.1.2.11. rezultate postupka proizvođača za provjeru sukladnosti vozila uprometu, uključujući:
8.2.1.2.11.1. identifikaciju vozila uključenih u program (bilo da suispitana ili nisu).
Identifikacija uključuje:
— |
naziv modela, |
— |
identifikacijsku oznaku vozila (VIN), |
— |
registarsku oznaku vozila, |
— |
datum proizvodnje, |
— |
područje uporabe vozila (ako je poznato), |
— |
ugrađene gume. |
8.2.1.2.11.2. razloge za isključivanje vozila iz uzorka.
8.2.1.2.11.3. povijest servisiranja za svako vozilo iz uzorka (uključujućimožebitne prepravke).
8.2.1.2.11.4. povijest popravaka za svako vozilo iz uzorka (ako jepoznata).
8.2.1.2.11.5. podatke o ispitivanju, uključujući:
— |
datum ispitivanja, |
— |
mjesto ispitivanja, |
— |
prijeđeni put prikazan na brojaču kilometara, |
— |
tehničke podatke o ispitnom gorivu (npr. referentnoispitno gorivo ili tržišno gorivo), |
— |
uvjete ispitivanja (temperatura, vlaga, inercijskamasa dinamometra), |
— |
postavke dinamometra (npr. namještanje snage), |
— |
rezultate ispitivanja (za barem tri različita vozilapo porodici). |
8.2.1.2.12. zapis prikaza OBD sustava.
8.2.2. Podaci koje je prikupio proizvođač moraju biti dovoljno detaljni kako bise osiguralo da se rad vozila u prometu može procijeniti pri uobičajenimuvjetima uporabe prema definiciji iz stavka 8.2. te moraju donekle bitireprezentativni za prisutnost proizvođača na tržištima u svijetu.
Za potrebe ovog Pravilnika proizvođač nije obvezan obaviti revizijusukladnosti vozila u prometu za određeni tip vozila ako može dokazati,na način koji će zadovoljiti tijelo nadležno za homologaciju, da jegodišnja prodaja tog tipa vozila u svijetu manja od 10 000primjeraka.
U slučaju prodaje vozila u Europskoj uniji proizvođač nije obvezanprovoditi reviziju sukladnosti vozila u prometu za određeni tip vozilaako može dokazati na zadovoljstvo homologacijskog tijela da su godišnjeprodaje tog tipa vozila manje od 5 000 primjeraka godišnje unutarEuropske unije.
8.2.3. Ako se ispitivanje tipa I. treba obaviti i ako homologirani tip vozilaima jedno ili više proširenja, ispitivanja treba obaviti ili na jednomvozilu opisanom u osnovnoj opisnoj dokumentaciji ili na vozilu opisanomu opisnoj dokumentaciji za odgovarajuće proširenje.
8.2.3.1. Provjera sukladnosti vozila ispitivanjem tipa I.
Nakon što nadležno tijelo obavi izbor, proizvođač ne smije obavljatinikakva namještanja na odabranim vozilima.
Za hibridna električna vozila (HEV) ispitivanja se provode poduvjetima određenim u Prilogu 14.:
— |
za OVC vozila mjerenja emisije štetnih tvari provode se svozilom kondicioniranim u skladu s uvjetom B ispitivanjatipa I za OVC hibridna vozila. |
— |
za NOVC vozila mjerenja emisije štetnih tvari provode se podistim uvjetima ispitivanja tipa I za NOVC vozila. |
8.2.3.1.1. Iz jedne serije nasumce se odaberu tri vozila koja se ispitujukako je opisano u stavku 5.3.1. Faktori pogoršanjaupotrebljavaju se na isti način. Granične vrijednosti dane su ustavku 5.3.1.4.
8.2.3.1.1.1. U slučaju periodički regenerirajućih sustava kako je određenou stavku 2.20 rezultati se množe s Ki koji je dobivenpostupkom navedenim u Prilogu 13. u vrijeme kad jehomologacija dodijeljena.
Na zahtjev proizvođača ispitivanje se može provesti odmahnakon završetka postupka regeneriranja.
8.2.3.1.2. Ako je nadležno tijelo zadovoljno sa standardnim odstupanjemproizvodnje koje dostavlja proizvođač u skladu sa stavkom 8.2.1.gore, ispitivanja se izvode u skladu s Dodatkom 1.
Ako nadležno tijelo nije zadovoljno sa standardnim odstupanjemproizvodnje koje dostavlja proizvođač u skladu u skladu sastavkom 8.2.1. gore, ispitivanja se izvode u skladu s Dodatkom2.
8.2.3.1.3. Na temelju ispitivanja uzorka vozila, smatra se da je proizvodnjaodređene serije sukladna ako ispitivanje pokaže prolazanrezultat za sve štetne sastojke, ili da nije sukladna akoispitivanje pokaže loš rezultat za jedan štetni sastojak, uskladu s kriterijima ispitivanja iz odgovarajućega dodatka.
Ako se za jedan onečišćujuću tvar donese pozitivna odluka, ta seodluka neće promijeniti bilo kakvim dodatnim ispitivanjima kojase izvode da bi se donijela odluka za druge onečišćujućetvari.
Ako se ne donese pozitivna odluka za sve onečišćujuće tvari initi jedna negativna odluka za bilo koju onečišćujuću tvar,ispitivanje se izvodi na drugom vozilu (vidjeti sliku 2.).
8.2.3.2. Bez obzira na zahtjeve iz stavka 3.1.1. Priloga 4., ispitivanja će seizvoditi na vozilima koja izlaze izravno iz proizvodne linije.
8.2.3.2.1. Međutim na zahtjev proizvođača ispitivanja se mogu izvoditi navozilima koja su prešla:
— |
najviše 3 000 km za vozila opremljena motorom s vanjskimizvorom paljenja, |
— |
najviše 15 000 km za vozila opremljena motorom skompresijskim paljenjem. |
— |
U oba slučaja postupak uhodavanja vozila obavljaproizvođač koji ne smije obavljati nikakva namještanjana tim vozilima. |
Slika 2.
8.2.3.2.2. Ako proizvođač želi uhodati vozila („x” km, gdje je x 3 000 km zavozila opremljena motorom s vanjskim izvorom paljenja i x 15 000km za vozila opremljena motorom s kompresijskim paljenjem)postupak je sljedeći:
(a) |
emisije onečišćujuće tvari (tip I.) mjere se kod„0” i kod „x” km na prvom ispitivanomvozilu; |
(b) |
za svaku onečišćujuću tvar koeficijent porastaemisija između „0” i„x” km izračunavase: emisije „x” km/emisije 0km On može biti manji od 1, |
(c) |
druga se vozila neće uhodavati, ali će njihoveemisije kod „0” km biti pomnoženetim koeficijentom porasta. |
U tome slučaju uzimaju se sljedeće vrijednosti:
i. |
vrijednosti kod „x” km zaprvo vozilo; |
ii. |
vrijednosti kod „0” kmpomnožene koeficijentom porasta za ostalavozila. |
8.2.3.2.3. Sva se ta ispitivanja mogu provoditi tržišnim gorivom. Međutim nazahtjev proizvođača mogu se upotrijebiti referentna gorivaopisana u Prilogu 10.
i. |
Ako se mora provesti ispitivanje tipa III., ono semora provesti na svim vozilima odabranim za COPispitivanje tipa I. Pritom moraju biti zadovoljeniuvjeti postavljeni u stavku 5.3.3.2. Za hibridnaelektrična vozila (HEV) ispitivanja se provode poduvjetima određenim u Prilogu 14., stavku 5. |
ii. |
Ako se mora provesti ispitivanje tipa IV., ono semora provesti u skladu sa stavkom 7. Priloga7. |
8.2.4. Kad su ispitane u skladu s Prilogom 7. prosječne emisije isparavanjem zasva vozila iz serijske proizvodnje homologiranog tipa iznose manje odgraničnih vrijednosti iz stavka 5.3.4.2.
8.2.5. Za rutinsko ispitivanje na kraju proizvodnog procesa nositeljhomologacije može na vozilima-uzorcima tipa dokazati ispunjavanjezahtjeva iz stavka 7. Priloga 7.
8.2.6. Sustav ugrađene dijagnostike u vozilu (OBD)
Ako treba provjeriti radna svojstva OBD sustava, to se mora obaviti uskladu sa sljedećim:
8.2.6.1. Kad tijelo za homologaciju utvrdi da kvaliteta proizvodnje nijezadovoljavajuća, metodom slučajnog uzorka odabere se jedno vozilo ipodvrgne ispitivanjima opisanim u Prilogu 11., Dodatku 1.
Za hibridna električna vozila (HEV) ispitivanja se provode poduvjetima određenim u Prilogu 14., stavku 9.
8.2.6.2. Proizvodnja se smatra sukladnom ako to vozilo zadovoljava zahtjeveispitivanja opisanih u Prilogu 11., Dodatku 1.
8.2.6.3. Ako vozilo koje je odabrano iz serije ne zadovoljava zahtjeve izstavka 8.2.6.1., iz iste se serije mora uzeti daljnji slučajniuzorak od četiri vozila i podvrgnuti ispitivanjima opisanim uPrilogu 11., Dodatku 1. Ispitivanja se mogu obaviti na vozilima kojanisu prešla više od 15 000 km.
8.2.6.4. Proizvodnja se smatra sukladnom ako najmanje tri vozila zadovoljavajuzahtjeve ispitivanja opisanih u Prilogu 11., Dodatku 1.
8.2.7. Na temelju revizije koja se spominje u stavku 8.2.1., tijelo zahomologaciju mora ili:
— |
utvrditi da sukladnost vozila u upotrebi zadovoljava i nepoduzimati daljnje mjere, ili |
— |
utvrditi da su podaci nedovoljni da se postigne odluka izatražiti dodatne informacije ili ispitne podatke odproizvođača, |
— |
utvrditi da sukladnost tipa vozila ili tipova vozila koji su uupotrebi ne zadovoljava te nastaviti s ispitivanjima vozila uskladu s dodatkom 3. |
U slučaju da proizvođaču nije dopušteno provoditi nezavisnu reviziju zapojedini tip vozila u skladu sa stavkom 8.2.2. nadležno administrativnotijelo može nastaviti ispitivati takve tipove vozila u skladu s Dodatkom3.
8.2.7.1. U slučajevima kad se ispitivanja tipa I. smatraju nužnima za provjerusukladnosti uređaja za smanjenje emisija sa zahtjevima koji seodnose na njihova radna svojstva, takva se ispitivanja morajuobaviti primjenjujući ispitni postupak koji zadovoljava statističkekriterije utvrđene u Dodatku 4.
8.2.7.2. Tijelo za homologaciju u suradnji s proizvođačem mora odabrati uzorakvozila s dovoljnim brojem prijeđenih kilometara, za koje postojeprihvatljivi dokazi da se upotrebljavalo u uobičajenim uvjetima. Priizboru vozila za uzorak mora se posavjetovati s proizvođačem, kojemuse također mora omogućiti da prisustvuje potvrdnim provjeramavozila.
8.2.7.3. Proizvođač je ovlašten da pod nadzorom tijela za homologaciju obaviprovjere, čak i one razorne prirode, na onim vozilima čija razinaemisije premašuje granične vrijednosti, radi utvrđivanja mogućihuzroka pogoršanja koji se ne mogu pripisati samomu proizvođaču (npr.uporaba benzina s olovom prije dana ispitivanja). Ako rezultatiprovjere potvrde takve uzroke, rezultati tih ispitivanja seisključuju iz provjere sukladnosti.
8.2.7.3.1. Ispitni rezultati također se isključuju iz provjere sukladnostivozila unutar uzorka:
i. |
kojima je izdan certifikat o homologaciji kojipokazuje sukladnost s graničnim vrijednostimaemisija kategorije A iz stavka 5.3.1.4. niza izmjena05 Pravilnika uz uvjet da su ta vozila redovitoradila na gorivo koje ima razinu sumpora veću od 150mg/kg (benzinsko gorivo) ili 350 mg/kg (dizelskogorivo); ili |
ii. |
kojima je izdan certifikat o homologaciji kojipokazuje sukladnost s graničnim vrijednostimaemisija kategorije B iz stavka 5.3.1.4. niza izmjena05 Pravilnika uz uvjet da su ta vozila redovitoradila na gorivo benzinsko gorivo ili dizelskogorivo koje ima razinu sumpora veću od 50mg/kg. |
8.2.7.4. Ako tijelo za homologaciju nije zadovoljno rezultatima ispitivanja uskladu s kriterijima utvrđenim u Dodatku 4., popravne mjere navedeneu Dodatku 2. Sporazuma iz 1958. (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2)proširuju se na vozila u upotrebi koja pripadaju istomu tipu vozilai koja bi vjerojatno mogla imati iste nedostatke, sukladno stavku 6.Dodatka 3.
Plan popravnih mjera koje predloži proizvođač mora odobriti tijelo zahomologaciju. Proizvođač je odgovoran za izvršenje odobrenoga planaotklanjanja kvarova.
Tijelo za homologaciju mora o svojoj odluci obavijestiti sve strankeSporazuma u roku od 30 dana. Stranke Sporazuma mogu zatražiti da seisti plan popravnih mjera primijeni na sva vozila istoga tipa kojasu registrirana na njihovom državnom području.
8.2.7.5. Ako tijelo za homologaciju utvrdi da neki tip vozila ne zadovoljavapropisane zahtjeve iz Dodatka 3. , o tome će bez odgode obavijestitistranku Sporazuma koja je dodijelila prvobitnu homologaciju u skladusa zahtjevima Sporazuma.
Podložno odredbi Sporazuma nadležno tijelo stranke Sporazuma koje jedodijelilo prvobitnu homologaciju tipa obavješćuje proizvođača datip vozila ne ispunjava zahtjeve ovih odredaba i da se odproizvođača očekuje da poduzme određene mjere.
Proizvođač podnosi nadležnom tijelu u roku dva mjeseca nakonnotifikacije, plan mjera za rješavanje nedostataka, a temelj tihmjera mora odgovarati zahtjevima stavaka 6.1. do 6.8. Dodatka 3.Nadležno tijelo koje je dodijelilo prvobitnu homologaciju tipakonzultira se s proizvođačem u roku dva mjeseca, kako bi utvrdiloplan mjera i provođenje plana. Ako nadležno tijelo koje jedodijelilo prvobitnu homologaciju tipa utvrdi da se ne može postićidogovor, pokreću se odgovarajuće procedure prema Sporazumu.
9. SANKCIJE ZA NESUKLADNOST PROIZVODNJE
9.1. Homologacija dodijeljena s obzirom na tip vozila sukladno ovom Pravilnikumože se povući ako se ne poštuju zahtjevi utvrđeni u gornjem stavku 8.1. iliako vozilo (vozila) ne prođu ispitivanja propisana u stavku 8.2. gore
9.2. Ako stranka Sporazuma koja primjenjuje ovaj Pravilnik povuče homologacijukoju je prethodno dodijelila o tome odmah izvješćuje druge ugovorne strankekoje primjenjuju ovaj Pravilnik putem obrasca s izjavom sukladnog primjerkuiz Priloga 2. ovom Pravilniku.
10. KONAČNA OBUSTAVA PROIZVODNJE
Ako nositelj homologacije u potpunosti obustavi proizvodnju tipa homologiranog u skladu s ovim Pravilnikom, o tome obavješćuje tijelo koje je dodijelilo homologaciju. Po primitku odgovarajuće obavijesti to tijelo o tome izvješćuje druge stranke Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik putem kopije obrasca sukladnog primjerku iz Priloga 2. ovom Pravilniku.
11. PRIJELAZNE ODREDBE
11.1. Općenito
11.1.1. Od službenog dana stupanja na snagu niza izmjena 05 ni jedna ugovornastranka koja primjenjuje ovaj Pravilnik neće odbiti dodijelitihomologaciju prema ovom Pravilniku kako je izmijenjen nizom izmjena05.
11.1.2. Nove homologacije
11.1.2.1. Podložno odredbama stavaka 11.1.4., 11.1.5. i 11.1.6. ugovornestranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik dodjeljuju homologacije samoako tip vozila koji treba homologirati ispunjava zahtjeve ovogPravilnika kako je izmijenjen nizom izmjena 05.
Za vozila kategorije M ili vozila kategorije N1,ovi se zahtjevi primjenjuju od dana stupanja na snagu niza izmjena05.
Vozila ispunjavaju granične vrijednosti za ispitivanje tipa Inavedene ili u retku A ili u retku B tablice u stavku 5.3.1.4. ovogPravilnika.
11.1.2.2. Podložno odredbama stavaka 11.1.4., 11.1.5., 11.1.6. i 11.1.7.ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik dodjeljujuhomologacije samo ako tip vozila koji treba homologirati ispunjavazahtjeve ovog Pravilnika kako je izmijenjen nizom izmjena 05.
Za vozila kategorije M s najvećom masom manjom ili jednakom 2 500 kgili vozila kategorije N1 (razred I.) ti zahtjevise primjenjuju od 1. siječnja 2005.
Za vozila kategorije M s najvećom masom većom od 2 500 kg ili vozilakategorije N1 (razred II. ili III.) ti zahtjevise primjenjuju od 1. siječnja 2006.
Vozila zadovoljavaju granične vrijednosti ispitivanja tipa I navedeneu retku B tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
11.1.3. Ograničenje važenja postojećih homologacija tipa
11.1.3.1. Podložno odredbama stavaka 11.1.4., 11.1.5. i 11.1.6., homologacijedodijeljene prema ovom Pravilniku kako je izmijenjen nizom izmjena04 prestaju važiti od dana stupanja na snagu niza izmjena 05 zavozila kategorije M s najvećom masom manjom ili jednakom 2 500 kgili vozila kategorije N1 (razred I.), a 1. siječnja 2002. za vozila kategorije M snajvećom masom većom od 2 500 kg ili vozila kategorije N1 (razred II. ili III.) osim ako ugovornastranka koja je dodijelila homologaciju ne obavijesti ostaleugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik da homologiranovozilo ispunjava zahtjeve ovog Pravilnika kako se zahtijeva stavkom11.1.2.1. gore.
11.1.3.2. Podložno odredbama stavaka 11.1.4., 11.1.5., 11.1.6. i 11.1.7.homologacije dodijeljene prema ovom Pravilniku, kako je izmijenjennizom izmjena 05 i prema graničnim vrijednostima iz retka A tabliceu stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika, prestaju važiti 1. siječnja 2006. za vozila kategorije M snajvećom masom manjom ili jednakom 2 500 kg ili vozila kategorijeN1 (razred I.), a 1.siječnja 2007. za vozila kategorije M s najvećom masomvećom od 2 500 kg ili vozila kategorije N1(razred II. ili III.) osim ako ugovorna stranka koja je dodijelilahomologaciju ne obavijesti ostale ugovorne stranke koje primjenjujuovaj Pravilnik da homologirano vozilo ispunjava zahtjeve ovogPravilnika kako se zahtijeva stavkom 11.1.2.2. gore.
11.1.4. Posebne odredbe
11.1.4.1. Do 1. siječnja 2003., vozila kategorijeM1, opremljena motorima s kompresijskimpaljenjem i koja imaju najveću masu veću od 2 000 kg, koja:
i. |
su konstruirana za više od šest putnika (uključujućivozača); ili |
ii. |
su terenska vozila kako je određeno u Prilogu 7.Konsolidirane rezolucije o konstrukciji vozila(R.E.3) (9) |
smatraju se, za potrebe stavaka 11.1.3.1. i 11.1.3.2. vozilimakategorije N1.
11.1.4.2. U slučaju vozila koja su opremljena motorima s kompresijskimpaljanjem s direktnim ubrizgavanjem i koja su konstruirana za višeod šest putnika (uključujući vozača), homologacije dodijeljene uskladu s odredbama stavka 5.3.1.4.1. ovog Pravilnika, kako jeizmijenjen nizom izmjena 04, nastavljaju vrijediti do 1. siječnja 2002.
11.1.4.3. Odredbe za provjeru homologacija tipa i sukladnosti proizvodnje, kakosu određene u ovom Pravilniku prema njegovom nizu izmjena 04, ostajuprimjenjive do datuma navedenih u stavcima 11.1.2.1. i 11.1.3.1.
11.1.4.4. Od 1. siječnja 2002., ispitivanje tipa VIdefinirano u Prilogu 8. primjenjivo je na nove tipove vozilakategorije M1 i kategorije N1 razreda I. i koja su opremljena motorom s vanjskimizvorom paljenja. Ovaj se zahtjev ne primjenjuje na takva vozilaopremljena za prijevoz više od šest putnika (uključujući vozača) nina vozila čija je najveća masa veća od 2 500 kg.
11.1.5. Sustav ugrađene dijagnostke (OBD) za vozila
11.1.5.1. Vozila s motorima s vanjskim izvorom paljenja
11.1.5.1.1. Vozila kategorije M i N1 koja za gorivoupotrebljavaju benzin moraju biti opremljena OBD sustavom kakoje određeno u stavku 3.1. Priloga 11. ovom Pravilniku, od dananavedenih u stavku 11.1.2.
11.1.5.1.2. Vozila kategorije M1 osim vozila najveće maseveće od 2 500 kg, i vozila kategorije N1koja stalno ili djelomično voze na UNP ili PP moraju bitiopremljena OBD sustavom od 1. listopada2004. za nove tipove vozila i od 1. srpnja 2005. za sve tipove.
Vozila kategorije M1 čija je najveća masaveća od 2 500 kg, i vozila kategorije N1razreda II. i III., koja stalno ili djelomično voze na UNP iliPP moraju biti opremljena OBD sustavom od 1. siječnja 2006. za nove tipove vozila i od 1. siječnja 2007. za sve tipove.
11.1.5.2. Vozila s motorima s kompresijskim paljenjem
11.1.5.2.1. Vozila kategorije M1, osim vozila koja sukonstruirana za više od šest putnika uključujući vozača i vozilačija najveća masa prelazi 2 500 kg, moraju biti opremljenasustavom ugrađene dijagnostike od 1.listopada 2004. za nove tipove vozila i 1. srpnja 2005. za sve tipove.
11.1.5.2.2. Vozila kategorije M1 koja nisu obuhvaćenastavkom 11.1.5.2.1. osim vozila čija najveća masa prelazi 2 500kg i vozila kategorije N1, razreda I, morajubiti opremljena sustavom ugrađene dijagnostike 1. siječnja 2005. za nove tipovevozila i od 1. siječnja 2006. za svetipove.
11.1.5.2.3. Vozila kategorije N1 razreda II. i III. čijanajveća masa prelazi 2 500 kg, moraju biti opremljena sustavomugrađene dijagnostike 1. siječnja2006. za nove tipove vozila i od 1. siječnja 2007. za sve tipove.
11.1.5.2.4. Kad su vozila s motorima s kompresijskim paljenjem, koja sestavljaju u uporabu prije datuma navedenih u prethodnimstavcima, opremljena sustavom ugrađene dijagnostike, primjenjujuse odredbe iz stavaka 6.5.3. do 6.5.3.6. Priloga 11., Dodatka1.
11.1.5.3. Hibridna električna vozila trebaju biti sukladna zahtjevima zasustave ugrađene dijagnostike kako slijedi:
11.1.5.3.1. hibridna električna vozila (HEV) opremljena motorima s vanjskimizvorom paljenja, hibridna električna vozila (HEV) kategorijeM1 opremljena motorima s kompresijskimpaljenjem i čija najveća masa ne prelazi 2 500 kg i hibridnaelektrična vozila (HEV) kategorije N1(razred I) opremljena motorima s kompresijskim paljenjem, od1. siječnja 2005. za nove tipovevozila i od 1. siječnja 2006. za svetipove.
11.1.5.3.2. hibridna električna vozila (HEV) kategorije N1 (razredi II i III), opremljena motorima skompresijskim paljenjem, i električna vozila (HEV) kategorijeM1 opremljena motorima s kompresijskimpaljenjem i čija najveća masa prelazi 2 500 kg, od 1. siječnja 2006. za nove tipovevozila i od 1. siječnja 2007. za svetipove.
11.1.5.4. Vozila drugih kategorija ili vozila kategorija M1ili N1 koja nisu obuhvaćena prethodno navedenim,mogu biti opremljena sustavom ugrađene dijagnostike. U tom slučajuona ispunjavaju odredbe u pogledu OBD-a određene u stavcima 6.5.3.do 6.5.3.6. Priloga 11., Dodatka 1.
11.1.6. Homologacije dodijeljene prema Pravilniku kako je izmijenjen nizomizmjena 04
11.1.6.1. Uz izuzetak zahtjeva iz stavaka 11.1.2. i 11.1.3. ugovorne strankemogu nastaviti homologirati vozila i mogu nastaviti priznavativaljanost postojećih homologacija koje su sukladne sa:
i. |
zahtjevima stavka 5.3.1.4.1. niza izmjena 04 ovogPravilnika uz uvjet da su vozila namijenjena za izvozili prvu uporabu u zemljama u kojima bezolovni benzinnije u širokoj uporabi ni svugdje dostupan; i |
ii. |
zahtjevima stavka 5.3.1.4.2. niza izmjena 04 ovogPravilnika uz uvjet da su vozila namijenjena za izvozili prvu uporabu u zemljama u kojima bezolovni benzin srazinom sumpora od 50 mg/kg ili manjom nije u širokojuporabi ni svugdje dostupan; i |
iii. |
zahtjevima stavka 5.3.1.4.2. niza izmjena 04 ovogPravilnika uz uvjet da su vozila namijenjena za izvozili prvu uporabu u zemljama u kojima dizelsko gorivo snajvećom razinom sumpora od 350 mg/kg ili manjom, nije uširokoj uporabi ni svugdje dostupan. |
11.1.6.2. Odstupajući od obveza ugovornih stranaka ovog Pravilnika,homologacije dodijeljene prema ovom Pravilniku kako je izmijenjennizom izmjena 04 prestaju biti važeće u Europskoj zajednici od:
i. |
1. siječnja 2001. za vozilakategorije M čija je najveća masa manja ili jednaka 2500 kg ili vozila kategorije N1(razred I); i |
ii. |
1. siječnja 2002. za vozilakategorije M čija je najveća masa veća od 2 500 kg ilivozila kategorije N1 (razredi II iliIII), |
osim ako ugovorna stranka koja je dodijelila homologaciju neobavijesti druge ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik dahomologirano vozilo ispunjava zahtjeve ovog Pravilnika kako sezahtijeva stavkom 11.1.2.1. gore.
11.1.7. Homologacije dodijeljene prema Pravilniku kako je izmijenjen nizomizmjena 05
11.1.7.1. Uz izuzetak zahtjeva iz stavaka 11.1.2. i 11.1.3. ugovorne strankemogu nastaviti homologirati vozila i mogu nastaviti priznavativaljanost postojećih homologacija dodijeljenih vozilima premazahtjevima stavka 5.3.1.4. (s obzirom na emisije kategorije A) nizaizmjena 05 ovog Pravilnika, uz uvjet da su vozila namijenjena zaizvoz ili prvu uporabu u zemljama u kojima bezolovni benzin ilidizelsko gorivo s razinom sumpora od 50 mg/kg ili manjom nije uširokoj uporabi ni svugdje dostupan.
11.1.7.2. Odstupajući od obveza ugovornih stranaka ovog Pravilnika,homologacije dodijeljene u skladu s graničnim vrijednostima zaemisije za kategoriju A u stavku 5.3.1.4. niza izmjena 05 ovogPravilnika, prestaju važiti u Europskoj zajednici od:
i. |
1. siječnja 2006. za vozilakategorije M čija je najveća masa manja ili jednaka 2500 kg ili vozila kategorije N1(razred I); i od |
ii. |
1. siječnja 2007. za vozilakategorije M čija je najveća masa veća od 2 500 kg ilivozila kategorije N1 (razredi II iliIII), |
osim ako ugovorna stranka koja je dodijelila homologaciju neobavijesti druge ugovorne stranke koje primjenjuju ovaj Pravilnik dahomologirano vozilo ispunjava zahtjeve ovog Pravilnika kako sezahtijeva stavkom 11.1.2.2. gore.
12. IMENA I ADRESE TEHNIČKIH SLUŽBA ODGOVORNIH ZA PROVEDBUHOMOLOGACIJSKIH ISPITIVANJA, KAO I NADLEŽNIH ADMINISTRATIVNIHTIJELA
Stranke Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik dostavljaju TajništvuUjedinjenih naroda, nazive i adrese tehničkih služba odgovornih za provedbuhomologacijska ispitivanja i nadležnih administrativnih tijela koji dodjeljujuhomologaciju i kojima se šalju obrasci za potvrđivanje dodjeljivanja,proširenja, odbijanja ili povlačenja homologacije, izdani u drugim zemljama.
(1) Kategorije vozila kako su definirane u Konsolidiranoj rezoluciji okonstrukciji vozila (R.E.3), Prilog 7. (dokumentTRANS/WP.29/78/rev.1/izmjena 2.).
(2) Homologacija A otkazana. Prema nizu izmjena 05 ovog Pravilnikazabranjena je uporaba olovnog benzina.
(3) 1 za Njemačku, 2 za Francusku, 3 za Italiju, 4 za Nizozemsku, 5za Švedsku, 6 za Belgiju, 7 za Mađarsku, 8 za Češku, 9 zaŠpanjolsku, 10 za Srbiju i Crnu Goru, 11 za UjedinjenuKraljevinu, 12 za Austriju, 13 za Luksemburg, 14 za Švicarsku,15 (prazno), 16 za Norvešku, 17 za Finsku, 18 za Dansku, 19 zaRumunjsku, 20 za Poljsku, 21 za Portugal, 22 za RuskuFederaciju, 23 za Grčku, 24 za Irsku, 25 za Hrvatsku, 26 zaSloveniju, 27 za Slovačku, 28 za Bjelarus, 29 za Estoniju, 30(prazno), 31 za Bosnu i Hercegovinu, 32 za Latviju, 33 (prazno),34 za Bugarsku, 35 (prazno), 36 za Litvu, 37 za Tursku, 38(prazno), 39 za Azerbajdžan, 40 za bivšu jugoslavensku republikuMakedoniju, 41 (prazno), 42 za Europsku zajednicu (homologacijedodjeljuju države članice koristeći vlastiti ECE znak), 43 zaJapan, 44 (prazno), 45 za Australiju, 46 za Ukrajinu, 47 zaJužnu Afriku, 48 za Novi Zeland, 49 za Cipar, 50 za Maltu, 51 zaRepubliku Koreju. Sljedeći brojevi dodaju se državamakronološkim redoslijedom kojim ratificiraju ili pristupeSporazumu o usvajanju jedinstvenih tehničkih odredaba za vozilana kotačima, opremu i dijelove koje je moguće ugraditi i/ilikoristiti na vozilima na kotačima i uvjeta za uzajamnopriznavanje dodijeljenih homologacija na temelju tih odredaba,dok glavni tajnik Ujedinjenih naroda obavješćuje ugovornestranke Sporazuma o tako dodijeljenim brojevima.
(4) Za motore s kompresijskim paljenjem.
(5) Osim vozila čija najveća masa prelazi 2 500 kg.
(6) I ona vozila kategorije M koja su određena u napomeni2.
(7) Vozila s motorima s kompresijskim paljenjem.
(8) Lambda-vrijednost mora se izračunati spomoćupojednostavljene Brettschneiderove formule kakoslijedi:
u kojojje:
[] |
= |
koncentracija u obujamskimpostotcima |
||||||
K1 |
= |
faktor za pretvaranje iz NDIR mjera uFID mjere (navodi proizvođač mjerneopreme) |
||||||
Hcv |
= |
atomski omjer vodika i ugljika
|
||||||
Ocv |
= |
atomski omjer vodika i ugljika
|
(9) Dokument TRANS/WP.29/78/REV.1/Amend.2
Dodatak 1.
POSTUPAK ZA PROVJERU SUKLADNOSTI ZAHTJEVA ZA PROIZVODNJU KADA JE STANDARDNO ODSTUPANJE PROIZVODNJE KOJE NAVEDE PROIZVOĐAČ ZADOVOLJAVAJUĆE
1. Ovaj Dodatak opisuje postupak koji se mora primijeniti pri provjeravanju sukladnosti proizvodnje za ispitivanje tipa I. kada je proizvođačevo standardno odstupanje proizvodnje zadovoljavajuće.
2. S najmanjim uzorkom od tri vozila postupak je uzorkovanja takav da je vjerojatnost da će partija u kojoj je 40 % proizvoda neispravno proći ispitivanje 0,95 (rizik proizvođača = 5 %), dok je vjerojatnost da će partija u kojoj je 65 % proizvoda neispravno biti prihvaćena 0,1 (rizik kupca = 10 %).
3. Za svako od štetnih sastojaka navedenih u stavku 5.3.1.4. Priloga I. primjenjuje se sljedeći postupak (vidjeti sliku 2. ovog Pravilnika).
Pritom je:
L |
= |
prirodni logaritam granične vrijednosti za štetni sastojak |
xi |
= |
= prirodni logaritam mjerenja za i-to vozilo u uzorku |
s |
= |
=procjena standardnog odstupanja proizvodnje (nakon utvrđivanja prirodnog logaritma mjerenja) |
n |
= |
= veličina uzorka. |
4. Za uzorak se izračuna statistička vrijednost ispitivanja, pri čemu se izračuna zbroj standardnih odstupanja od granične vrijednosti pomoću sljedeće formule:
Zatim:
5.1. ako je ispitna statistika veća od broja za prihvaćanje za veličinu uzorka navedenu u tablici (1/1 dolje), za onečišćujuću tvar daje se prolazna ocjena,
5.2. ako je ispitna statistika manja od broja za neprihvaćanje za veličinu uzorka navedenu u tablici (1/1 dolje), za onečišćujuću tvar ne daje se prolazna ocjena; u protivnom se ispituje dodatno vozilo i ponovno obavlja izračunavanje za uzorak s veličinom uzorka povećanim za jednu jedinicu.
TABLICA 1/1
Cumulative number of tested vehicles(current sample size) – Ukupni broj ispitanih vozila (trenutačni broj uzoraka) |
Pass decision threshold – Prag prihvaćanja |
Fail decision threshold – Prag neprihvaćanja] |
3 |
3,327 |
–4,724 |
4 |
3,261 |
–4,79 |
5 |
3,195 |
–4,856 |
6 |
3,129 |
–4,922 |
7 |
3,063 |
–4,988 |
8 |
2,997 |
–5,054 |
9 |
2,931 |
–5,12 |
10 |
2,865 |
–5,185 |
11 |
2,799 |
–5,251 |
12 |
2,733 |
–5,317 |
13 |
2,667 |
–5,383 |
14 |
2,601 |
–5,449 |
15 |
2,535 |
–5,515 |
16 |
2,469 |
–5,581 |
17 |
2,403 |
–5,647 |
18 |
2,337 |
–5,713 |
19 |
2,271 |
–5,779 |
20 |
2,205 |
–5,845 |
21 |
2,139 |
–5,911 |
22 |
2,073 |
–5,977 |
23 |
2,007 |
–6,043 |
24 |
1,941 |
–6,109 |
25 |
1,875 |
–6,175 |
26 |
1,809 |
–6,241 |
27 |
1,743 |
–6,307 |
28 |
1,677 |
–6,373 |
29 |
1,611 |
–6,439 |
30 |
1,545 |
–6,505 |
31 |
1,479 |
–6,571 |
32 |
–2,112 |
–2,112 |
DODATAK 2.
POSTUPAK ZA PROVJERU SUKLADNOSTI ZAHTJEVA ZA PROIZVODNJU KADA JE STANDARDNO ODSTUPANJE PROIZVODNJE KOJE NAVEDE PROIZVOĐAČ NEZADOVOLJAVAJUĆE ILI NIJE DOSTUPNO
1. Ovaj Dodatak opisuje postupak koji se mora primijeniti pri ovjeri zahtjeva za sukladnost proizvodnje za ispitivanje tipa I. kada je proizvođačevo standardno odstupanje proizvodnje nezadovoljavajuća ili nije na raspolaganju.
2. S najmanjim uzorkom od tri vozila postupak je uzorkovanja takav da je vjerojatnost da će partija u kojoj je 40 % proizvoda neispravno proći ispitivanje 0,95 (rizik proizvođača = 5 %), dok je vjerojatnost da će partija u kojoj je 65 % proizvoda neispravno biti prihvaćena 0,15 (rizik kupca = 10 %).
3. Smatra se da su mjerenja onečišćujućih tvari navedena u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika logaritamski normalno distribuirana i moraju se prvo preoblikovati pomoću njihovih prirodnih algoritama. Oznake mo i m označavaju najmanji i najveći uzorak (m0= 3, a m = 32), a n označava veličinu trenutačnog uzorka.
4. Ako su prirodni logaritmi mjerenja u nizu x1, x2, ..., xi, a L je prirodni logaritam granične vrijednosti onečišćujuće tvari, tada je:
și:
5. Tablica 1/2 prikazuje vrijednosti za pozitivne (An) i negativne (Bn) odluke u odnosu na veličinu trenutačnog uzorka. Statistička je vrijednost ispitivanja omjerdn/vn i mora se upotrijebiti za utvrđivanje je li niz ispitivanjem prihvaćen ili odbijen, na sljedeći način:
PZa m0≤ n ≤ m:
(i) |
prihvaćena serija ako je
|
(ii) |
odbijena serija ako je
|
(iii) |
dodatno se mjerenje obavlja ako je
|
6. Napomene
Sljedeće rekurzivne formule korisne su za izračunavanje uzastopnih vrijednosti statističkih podataka ispitivanja:
Tablica 1/2
Najmanja veličina uzorka = 3
Sample size – Veličina uzorka (n) |
Pass decision threshold – Prag prihvaćanja (An) |
Fail decision threshold – Prag neprihvaćanja (Bn) |
3 |
–0,80381 |
16,64743 |
4 |
–0,76339 |
7,68627 |
5 |
–0,72982 |
4,67136 |
6 |
–0,69962 |
3,25573 |
7 |
–0,67129 |
2,45431 |
8 |
–0,64406 |
1,94369 |
9 |
–0,61750 |
1,59105 |
10 |
–0,59135 |
1,33295 |
11 |
–0,56542 |
1,13566 |
12 |
–0,53960 |
0,97970 |
13 |
–0,51379 |
0,85307 |
14 |
–0,48791 |
0,74801 |
15 |
–0,46191 |
0,65928 |
16 |
–0,43573 |
0,58321 |
17 |
–0,40933 |
0,51718 |
18 |
–0,38266 |
0,45922 |
19 |
–0,35570 |
0,40788 |
20 |
–0,32840 |
0,36203 |
21 |
–0,30072 |
0,32078 |
22 |
–0,27263 |
0,28343 |
23 |
–0,24410 |
0,24943 |
24 |
–0,21509 |
0,21831 |
25 |
–0,18557 |
0,18970 |
26 |
–0,15550 |
0,16328 |
27 |
–0,12483 |
0,13880 |
28 |
–0,09354 |
0,11603 |
29 |
–0,06159 |
0,09480 |
30 |
–0,02892 |
0,07493 |
31 |
0,00449 |
0,05629 |
32 |
0,03876 |
0,03876 |
Dodatak 3.
PROVJERA SUKLADNOSTI VOZILA U UPORABI
1. UVOD
Ovim se Dodatkom određuju kriteriji, spomenuti u stavku 8.2.7. ovog Pravilnika, koji se odnose na odabir vozila za ispitivanje i na postupke povjere sukladnosti vozila u uporabi.
2. ODABIR KRITERIJA
Kriteriji za prihvaćanje odabranog vozila utvrđeni su u stavcima 2.1. do 2.8. ovoga Dodatka. Podaci koji se prikupljaju pregledom vozila i razgovorom s vlasnikom/vozačem.
2.1. Vozilo mora pripadati tipu vozila koji je homologiran u skladu s ovim Pravilnikom i na koji se odnosi potvrda o sukladnosti u skladu sa Sporazumom iz 1958. Ono se mora registrirati i upotrebljavati u zemlji ugovornih stranaka.
2.2. Vozilo mora imati najmanje 15 000prijeđenih kilometara ili biti u uporabi najmanje 6 mjeseci, ovisno o tome što nastupi kasnije, i ne smije imati više od 80 000 prijeđenih kilometara ili biti u upotrebi 5 godina, ovisno o tome što nastupi ranije.
2.3. Mora postojati zapis o održavanju koji pokazuje da je vozilo bilo pravilno održavano, npr. da je bilo servisirano u skladu s preporukama proizvođača.
2.4. Vozilo ne smije pokazivati znakove zlouporabe (npr. utrkivanja, prekomjernog opterećivanja, upotrebe neodgovarajućega goriva i drugih oblika zlouporabe) ili drugih čimbenika (npr. neovlaštenih zahvata) koji bi mogli utjecati na značajke emisija. Kad se radi o vozilima opremljenima OBD sustavom, uzimaju se u obzir kodovi kvarova i podaci o prijeđenim kilometrima koji su pohranjeni u računalo. Vozilo se ne smije odabrati za ispitivanje ako podaci u računalu pokazuju da je vozilo radilo nakon što je kod greške bio pohranjen i da vozilo u razmjerno kratkom vremenu nije bilo popravljeno.
2.5. Ne smije biti obavljenih neovlaštenih većih popravaka motora ili većih popravaka vozila.
2.6. Sadržaj olova ili sumpora u uzroku goriva iz vozila mora zadovoljavati propisane norme i ne smije biti tragova upotrebe neodgovarajućega goriva. Može se obaviti pregled ispušne cijevi itd.
2.7. Ne smije biti znakova bilo kakvih problema koji bi mogli ugroziti sigurnost laboratorijskog osoblja.
2.8. Svi dijelovi sustava na vozilu za smanjivanje onečišćenja moraju biti u skladu s važećom homologacijom.
3. DIJAGNOSTIKA I ODRŽAVANJE
Dijagnostika i sve potrebno uobičajeno održavanje moraju se obaviti na vozilu koje je prihvaćeno za ispitivanja prije mjerenja emisija ispušnih plinova u skladu s postupkom predviđenim u stavcima 3.1. do 3.7.
3.1. 3.1. Mora se provjeriti ispravnost: filtra zraka, svih pogonskih remena, razina svih tekućina, poklopca hladnjaka, svih vakuum crijeva i električnog ožičenja koji su povezani sa sustavom za smanjivanje onečišćenja; također se mora provjeriti paljenje, doziranje goriva i dijelovi uređaja za smanjivanje onečišćenja radi mogućega nepravilnog namještanja i/ili neovlaštenog zahvata.
3.2. Provjerava se pravilan rad sustava OBD. Moraju se evidentirati sve indikacije neispravnosti koje se nalaze u memoriji OBD sustava i obaviti potrebni popravci. Ako indikator neispravnosti OBD sustava zabilježi kvar tijekom pretpripremnog ciklusa, taj se kvar može identificirati i popraviti. Ispitivanje se može ponoviti na popravljenom vozilu, a dobiveni rezultati mogu se upotrijebiti.
3.3. Mora se pregledati sustav paljenja i zamijeniti neispravni dijelovi, npr. svjećice, kabeli itd.
3.4. Mora se provjeriti kompresija. Ako rezultat nije zadovoljavajući, vozilo se ne prihvaća.
3.5. Parametri motora moraju se provjeriti prema specifikacijama proizvođača i po potrebi namjestiti.
3.6. Ako vozilu manjka manje od 800 km do sljedećega redovitog servisa, taj se servis mora obaviti prema uputama proizvođača. Bez obzira na zapis na brojaču prijeđenih kilometara, ulje i filtar zraka mogu se promijeniti na zahtjev proizvođača.
3.7. Nakon prihvaćanja vozila ulje se mora zamijeniti odgovarajućim referentnim uljem za ispitivanje emisija, osim u slučaju da proizvođač prihvati uporabu ulja koje se nalazi na tržištu.
U slučaju vozila opremljnih sustavom periodične regeneracije kako je definirano stavkom 2.20., utvrđuje se da se vozilo ne približava razdoblju regeneracije. (Proizvođaču se mora dati mogućnost da to potvrdi).
3.8.1. Ako je to slučaj vozilo mora biti voženo do kraja regeneracije. Ako se regeneracija dogodi tijkom mjerenja emisije, mora se obaviti daljnje ispitivanje kako bi se potvrdilo da je regeneracija završena. Zatim se provodi potpuno novo ispitivanje a rezultati prvog i drugog ispitivanja se ne uzimaju u obzir.
Kao alternativa stavku 3.8.1. ako se vozilo približava regeneraciji proizvođač može zatražiti da se primijeni poseban ciklus kondicioniranja za osiguranje te regeneracije (npr. to može uključivati visoku brzinu, vožnju pod opterećenjem).
Proizvođač može zatražiti da se ispitivanje provede odmah nakon regeneracije ili nakon ciklusa kondicioniranja određenog od strane proizvođača i nakon uobičajenog pretkondicioniranja za ispitivanje.
4. ISPITIVANJE VOZILA U UPORABI
4.1. Kad se pregled vozila smatra potrebnim, obavlja se ispitivanje emisija u skladu s Prilogom 4. ovom Pravilniku na pretkondicioniranim vozilima koja se odaberu u skladu sa zahtjevima iz stavaka 2. i 3. ovog Dodatka.
4.2. Na vozilima koja su opremljena OBD sustavom može se provjeravati pravilan rad indikatora neispravnosti tijekom vožnje itd., s obzirom na razine emisija (npr. granične emisije utvrđene u Prilogu 11. ovom Pravilniku, pri kojima sustav javlja grešku) u usporedbi s homologiranim specifikacijama.
4.3. OBD sustav može se provjeravati npr. s obzirom na emisije iznad propisanih graničnih vrijednosti bez indikacije greške, na sustavne pogrešne aktivacije indikatora neispravnosti i na utvrđene neispravne ili istrošene sastavne dijelove OBD sustava.
4.4. Ako koji dio ili cijeli sustav rade tako da ne pokrivaju pojedinosti iz certifikata o homologaciji i/ili opisne mape za taj tip vozila i ako takvo odstupanje nije odobreno u skladu sa Sporazumom iz 1958. te ako OBD ne javlja kvar, taj se dio ili sustav ne smiju zamijeniti prije ispitivanja emisija ispušnih plinova, osim u slučaju da se utvrdi da je taj dio ili sustav bio neovlašteno prepravljan ili zloupotrebljavan na način da OBD ne može otkriti tako nastali kvar.
5. OCJENJIVANJE REZULTATA
5.1. Rezultati ispitivanja podvrgavaju se postupku ocjenjivanja u skladu s Dodatkom 4.
5.2. Rezultati se ne smiju množiti s faktorima pogoršanja.
5.3. U slučaju sustava periodične regeneracije kako je određeno u stavku 2.20., također se moraju pomnožiti faktorima Ki dobivenim u vrijeme izdavanja homologacije.
6. PLAN POPRAVNIH MJERA
6.1. Ako se utvrde prekomjerne emisije kod više od jednog vozila, a ta vozila ili,
— |
zadovoljavaju uvjete stavka 3.2.3. iz Dodatka 4., a tijelo nadležno za homologaciju i proizvođač se slože da prekomjerne emisije imaju isti uzrok, ili sau care |
— |
zadovoljavaju uvjete iz stavka 3.2.4. iz Dodatka 4., a tijelo nadležno za homologaciju utvrdilo je da prekomjerne emisije imaju isti uzrok, |
tijelo nadležno za homologaciju mora zatražiti od proizvođača da dostavi plan popravnih mjera kako bi se vozilo vratilo u zadovoljavajuće stanje.
6.2. Plan popravnih mjera mora se dostaviti tijelu za homologaciju najkasnije 60 radnih dana od dana zahtjeva spomenutog u stavku 6.1. Tijelo za homologaciju mora u roku od 30 radnih dana izjaviti odobrava li plan popravnih mjera ili ne. Međutim u slučajevima kad proizvođač može tijelu za homologaciju pružiti zadovoljavajuće dokaze da mu je potrebno dodatno vrijeme za ispitivanje predmetne nesukladnosti, da bi mogao pripremiti plan popravnih mjera, produženje se roka odobrava.
6.3. Popravne mjere se moraju primijeniti na sva vozila koja bi mogla imati iste nedostatke. Potrebno je procijeniti potrebu za izmjenama dokumenata o homologaciji.
6.4. Proizvođač mora osigurati kopije svih priopćenja povezanih s planom popravnih mjera, mora također voditi zapise o povlačenju neispravnih proizvoda i tijelu za homologaciju slati redovita izvješća o stanju.
U plan popravnih mjera moraju biti uključeni zahtjevi navedeni u stavcima 6.5.1. do 6.5.11. niže. Proizvođač mora plan popravnih mjera označiti jedinstvenim identifikacijskim nazivom ili brojem.
6.5.1. Opis svakoga tipa vozila koji uključuje plan popravnih mjera.
6.5.2. Opis posebnih izmjena, prepravaka, popravaka, ispravaka, namještanja i ostalih promjena koje će se napraviti radi postizanja sukladnosti vozila, uključujući sažeti prikaz podataka i tehničke studije koje potkrepljuju odluku proizvođača o poduzimanju određenih mjera potrebnih za ispravljanje nesukladnosti.
6.5.3. Opis postupka prema kojem proizvođač obavještava vlasnike vozila.
6.5.4. Opis pravilnog održavanja i upotrebe, ako postoji, koji proizvođač postavlja kao uvjet da bi vozilo bilo podobno za popravak u okviru plana popravnih mjera, i objašnjenje proizvođačevih razloga za postavljanje takvih uvjeta. Uvjeti s obzirom na održavanje i upotrebu ne smiju se postavljati ako nije moguće dokazati da su povezani s nesukladnostima i popravnim mjerama.
6.5.5. Opis postupka prema kojemu se vlasnici vozila moraju ravnati kako bi postigli ispravljanje nesukladnosti. U opisu mora biti naveden i datum nakon kojeg se mogu poduzimati popravne mjere, procijenjeno vrijeme u kojemu će radionica moći obaviti popravke i gdje se to može napraviti. Popravak se mora obaviti svrhovito, u razumnom roku nakon dostave vozila.
6.5.6. Kopije podataka poslanih vlasniku vozila.
6.5.7. Kratki opis sustava koji proizvođač upotrebljava da bi osigurao primjerenu opskrbu sastavnim dijelovima ili sustavima koji su potrebni za obavljanje popravaka. Treba navesti kada će opskrba sastavnim dijelovima ili sustavima biti dovoljna za početak akcije.
6.5.8. Kopija svih uputa mora se poslati osobama koje će obavljati popravke.
6.5.9. Opis utjecaja predloženih popravnih mjera na emisije, potrošnju goriva, ponašanje vozila u vožnji i sigurnost svakoga tipa vozila obuhvaćena planom popravnih mjera, s podacima, tehničkim studijama itd. na kojima se temelje ti zaključci.
6.5.10. Sve druge obavijesti, izvještaji i podaci koje tijelo za homologaciju može odrediti kao potrebne za ocjenu plana popravnih mjera.
6.5.11. U slučajevima kad plan popravnih mjera uključuje povlačenje vozila radi popravka, tijelu za homologaciju mora se dostaviti opis načina na koji će se popravak zabilježiti. Ako se upotrebljava naljepnica, mora se dostaviti primjerak.
6.6. Od proizvođača se može zahtijevati izvođenje opravdanih i potrebnih ispitivanja na sastavnim dijelovima i vozilima na kojima su obavljene predložene izmjene, popravci ili preinake da bi dokazao učinkovitost tih izmjena, popravaka ili preinaka.
6.7. Proizvođač je odgovoran za vođenje zapisa o svakom vozilu koje je povučeno iz upotrebe i popravljeno, te o radionici u kojoj je popravak obavljen. Tijelo za homologaciju mora na zahtjev imati pristup tim zapisima tijekom 5 godina od provedbe plana popravnih mjera.
6.8. Popravak i/ili preinaka ili dodavanje nove opreme bilježi se u potvrdi koju proizvođač izdaje vlasniku vozila.
Dodatak 4.
STATISTIČKI POSTUPAK ZA ISPITIVANJE SUKLADNOSTI U UPORABI
1. U ovom je Dodatku opisan postupak koji se upotrebljava za provjeru zahtjeva s obzirom na sukladnost vozila u uporabi za ispitivanje tipa I.
2. Moraju se primjenjivati dva postupka:
i. |
Jedan koji se odnosi na vozila iz uzorka za koja je utvrđeno da zbog kvara povezanog s emisijama izazivaju znatna odstupanja u rezultatima (stavak 3.). |
ii. |
Drugi koji se odnosi na cjelokupni uzorak (stavak 4.). |
3. POSTUPAK ZA SLUČAJ DA SE U UZORKU NALAZE VOZILA S PREKOMJERNIM EMISIJAMA (1)
3.1. Uz najmanju veličinu uzorka od tri vozila i najveću veličinu koja se određuje prema postupku iz stavka 4. vozilo se slučajnim odabirom uzima iz uzorka te se mjere emisije ograničenih onečišćujućih tvari kako bi se utvrdilo je li vozilo izvor prekomjerne emisije.
Smatra se da je vozilo izvor prekomjernih emisija ako su zadovoljeni uvjeti navedeni u stavku 3.2.1. ili u stavku 3.2.2.
3.2.1. U slučaju da je vozilo homologirano sukladno graničnim vrijednostima navedenim u retku A tablice u stavku 5.3.1.4., smatra se da je vozilo izvor prekomjernih emisija ako je propisana granična vrijednost za svaku ograničenu onečišćujuću tvar prekoračena za faktor od 1,2.
3.2.2. U slučaju da je vozilo homologirano sukladno graničnim vrijednostima navedenim u retku B tablice u stavku 5.3.1.4., smatra se da je vozilo izvor prekomjernih emisija ako je propisana granična vrijednost za svaku ograničenu onečišćujuću tvar prekoračena za faktor od 1,5.
Poseban slučaj kad se izmjerene emisije vozila za svaku ograničenu onečišćujuću tvar nalaze u „središnjem području” (2).
3.2.3.1. Ako vozilo zadovoljava uvjete iz ovog stavka, potrebno je utvrditi uzrok prekomjernim emisijama i slučajnim odabirom uzeti drugo vozilo iz uzorka.
Ako više od jednog vozila zadovoljava uvjete iz ovog stavka, tijelo nadležno za homologaciju i proizvođač moraju utvrditi je li uzrok prekomjernim emisijama iz obaju vozila isti ili nije.
3.2.3.2.1. Ako tijelo nadležno za homologaciju i proizvođač utvrde da je uzrok prekomjernim emisijama isti, smatra se da uzorak nije zadovoljio te se primjenjuje plan popravnih mjera opisan u stavku 6. Dodatka 3.
3.2.3.2.2. Ako se tijelo nadležno za homologaciju i proizvođač ne slažu oko uzroka prekomjernim emisijama iz pojedinačnog vozila, odnosno ako se ne slažu oko toga da su uzroci prekomjernim emisijama iz više vozila isti, iz uzorka se slučajnim odabirom uzima još jedno vozilo, osim ako je već dosegnuta najveća veličina uzorka.
3.2.3.3. Ako je utvrđeno da samo jedno vozilo zadovoljava uvjete iz ovog stavka, ili ako je utvrđeno da više vozila zadovoljava te uvjete, a tijelo nadležno za homologaciju i proizvođač slažu se da su uzroci tomu različiti, iz uzorka se slučajnim odabirom uzima još jedno vozilo, osim ako je već dosegnuta najveća veličina uzorka.
3.2.3.4. Ako je najveća veličina uzorka dosegnuta i ako je utvrđeno da najviše jedno vozilo zadovoljava zahtjeve iz ovog stavka, a uzrok prekomjernim emisijama je isti, smatra se da je uzorak prošao s obzirom na zahtjeve stavka 3. ovoga Dodatka.
3.2.3.5. Ako se u bilo kojemu trenutku, početni uzorak potroši, njemu se dodaje još jedno vozilo te se ispituje to vozilo.
3.2.3.6. Svaki put kad se iz uzorka uzme drugo vozilo, na povećani se uzorak primjenjuje statistički postupak iz stavka 4. ovog Dodatka.
Poseban slučaj kad se izmjerene emisije vozila za svaka ograničena onečišćujuća tvar leže u „području pogreške” (3).
3.2.4.1. Ako vozilo zadovoljava uvjete iz ovog stavka, potrebno je utvrditi uzrok prekomjernim emisijama i slučajnim odabirom uzeti drugo vozilo iz uzorka.
3.2.4.2. Ako više od jednog vozila zadovoljava uvjete iz ove stavka i ako tijelo nadležno za homologaciju utvrdi da su uzroci prekomjernim emisijama isti, proizvođač dobiva obavijest da uzorak nije prošao i obrazloženje takve odluke te se primjenjuje plan popravnih mjera opisan u stavku 6. Dodatka 3.
3.2.4.3. Ako je utvrđeno da samo jedno vozilo zadovoljava uvjete iz ove stavka ili ako je utvrđeno da više vozila zadovoljava te uvjete, a tijelo nadležno za homologaciju zaključi da su uzroci tomu različiti, iz uzorka se slučajnim odabirom uzima još jedno vozilo, osim ako je već postignuta najveća veličina uzorka.
3.2.4.4. Ako je najveća veličina uzorka postignuta i ako je utvrđeno da najviše jedno vozilo zadovoljava uvjete iz ovog stavka, a uzrok prekomjernim emisijama je isti, smatra se da je uzorak prošao ispitivanje što se tiče uvjeta iz stavka 3. ovoga Dodatka.
3.2.4.5. Ako se u bilo kojem trenutku početni uzorak potroši, njemu se dodaje još jedno vozilo te se to vozilo ispituje.
3.2.4.6. Svaki put kad se iz uzorka uzme drugo vozilo, na povećani se uzorak primjenjuje statistički postupak iz stavka 4. ovog Dodatka.
3.2.5. Svaki put kad se utvrdi da određeno vozilo nije izvor prekomjernih emisija, iz uzorka se slučajnim odabirom uzme drugo vozilo.
4. POSTUPAK KOJI SE PRIMJENJUJE KAD SE PREKOMJERNE EMISIJE NE OCJENJUJU ZASEBNO
4.1. S najmanjim uzorkom od tri vozila postupak uzorkovanja je takav da je vjerojatnost da će partija u kojoj je 40 % proizvoda neispravno proći ispitivanje 0,95 (rizik proizvođača = 5 %), dok je vjerojatnost da će partija u kojoj je 75 % proizvoda neispravno biti prihvaćena 0,15 (rizik kupca = 15 %).
4.2. Za svaku onečišćujuću tvar navedenu u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika. primjenjuje se sljedeći postupak. (vidjeti sliku 4/2 dolje).
gdje je:
L |
= |
granična vrijednost za štetni sastojak |
xi |
= |
izmjerena vrijednost i-tog vozila iz uzorka |
n |
= |
broj uzorka koji se trenutačno ispituje. |
4.3. Za uzorak se izračunava ispitna statistika kojom se određuje broj nesukladnih vozila, tj. xi > L.
4.4. Zatim:
i. |
ako ispitna statistika ne prelazi granični broj vozila za prihvaćanje veličine uzorka koji je naveden u sljedećoj tablici, za onečišćujuću tvar daje se prolazna ocjena; |
ii. |
ako je ispitna statistika jednaka ili prelazi granični broj vozila za neprihvaćanje veličine uzorka koji je naveden u sljedećoj tablici, za onečišćujuću tvar ne daje se prolazna ocjena; |
iii. |
u drugim se slučajevima ispituje dodatno vozilo i primjenjuje se postupak za uzorak s jednim dodatnim primjerkom. |
U sljedećoj su tablici izračunane granične vrijednosti za prolaznu i neprolaznu ocjenu u skladu s međunarodnom normom ISO 8422:1991.
Smatra se da je uzorak prošao na ispitivanju ako je zadovoljio oba zahtjeva iz točaka 3. i 4. ovoga dodatka.
Tablica 4/1
Tablica prihvaćanja i odbijanja
cumulative sample size (n) – Ukupna veličina uzorka |
Pass decision number – Vrijednost za odluku o prolaznoj ocjeni |
Fail decision number – Vrijednost za odluku o neprolaznoj ocjeni |
3 |
0 |
- |
4 |
1 |
- |
5 |
1 |
5 |
6 |
2 |
6 |
7 |
2 |
6 |
8 |
3 |
7 |
9 |
4 |
8 |
10 |
4 |
8 |
11 |
5 |
9 |
12 |
5 |
9 |
13 |
6 |
10 |
14 |
6 |
11 |
15 |
7 |
11 |
16 |
8 |
12 |
17 |
8 |
12 |
18 |
9 |
13 |
19 |
9 |
13 |
20 |
11 |
12 |
Slika 4/1
Provjera sukladnosti vozila u prometu - postupak nezavisne ocjene
Slika 4/2
Ispitivanje sukladnosti u uporabi - izbor i ispitivanje vozila
(1) Na temelju sadašnjih podataka o vozilima u uporabi koje treba podnijeti prije 31. prosinca 2003. zahtjevi ovog stavka mogu biti revidirani i može se razmotriti (a) je li potrebno ispraviti definiciju vozila čija emisije znatno odstupaju, koja su homologirana u skladu s graničnim vrijednostima iz retka B tablice iz stavka 5.3.1.4., (b) treba li izmijeniti postupak za određivanje vozila čije emisije prekomjerno odstupaju, (c) treba li zamijeniti postupke za ispitivanje sukladnosti vozila u uporabi u odgovarajućem trenutku nekim novim statističkim postupkom. Ako je prikladno predložit će se potrebne izmjene.
(2) Za sva vozila „središnja zona”definirana je na sljedeći način: vozilo mora zadovoljavati uvjete iz stavka 3.2.1. ili iz stavka 3.2.2., a osim toga izmjerena vrijednost za istu ograničenu onečišćujuću tvar mora biti manja od vrijednosti koju dobivamo množenjem granične vrijednosti za isti ograničenu onečišćujuću tvar, koja je navedena u retku A tablice iz stavka 5.3.1.4., faktorom 2,5.
(3) vi Za sva vozila „središnja zona” definirana je na sljedeći način: vozilo mora zadovoljavati uvjete iz stavka 3.2.1. ili iz stavka 3.2.2., a osim toga izmjerena vrijednost za istu ograničenu onečišćujuću tvar mora biti manja od vrijednosti koju dobivamo množenjem granične vrijednosti za isti ograničenu onečišćujuću tvar, koja je navedena u retku A tablice iz stavka 5.3.1.4., faktorom 2,5.
PRILOG 1.
ZNAČAJKE MOTORA I VOZILA I INFORMACIJE S OBZIROM NA PROVOĐENJE ISPITIVANJA
Sljedeći podaci, ako je primjenjivo, prilažu se u tri primjerka.
Svi crteži moraju biti dostavljeni u prikladnom mjerilu i dovoljno detaljni na formatu A4 ili presavijeni na taj format. U slučaju funkcija upravljanih mikroprocesorom potrebno je dostaviti odgovarajuće podatke o njegovom radu.
1. OPĆI PODACI
1.1. Marka (naziv poduzeća):
1.2. Tip i trgovački opis (naznavesti bilo koje varijante):
1.3. Identifikacijska oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu:
1.3.1. Mjesto te oznake:
1.4. Kategorija vozila:
1.5. Naziv i adresa proizvođača:
1.6. Naziv i adresa ovlaštenog predstavnika proizvođača, ako postoji:
2. OPĆE KONSTRUKCIJSKE ZNAČAJKE VOZILA
2.1. Fotografije i/ili crteži vozila predstavnika:
2.2. Pogonske osovine (broj, položaj, međusobna povezanost):
3. MASE (kilogrami) (po potrebi pozvati se na odgovarajući crtež)
3.1. Masa vozila s nadogradnjom u voznom stanju ili masa podvozja s kabinom ako proizvođač ne ugrađuje nadogradnju (rashladna tekućina, ulja, gorivo, alat, zamjenski kotač, i vozač):
3.2. Tehnički dopuštena najveća ukupna masa vozila prema podacima proizvođača:
4. OPIS POGONSKOG MOTORA
4.1. Proizvođač motora:
4.1.1. Proizvođačeva oznaka motora (postavljena na motor ili drugi načinoznačivanja):
4.2. Motor s unutarnjim izgaranjem
4.2.1. Posebni podaci o motoru:
4.2.1.1. Radni postupak: vanjski izvor paljenja/kompresijsko paljenje,četverotaktni/dvotaktni( (1))
4.2.1.2. Broj i raspored cilindara:
4.2.1.2.1. Promjer (2): mm
4.2.1.2.2. Hod (2): mm
4.2.1.3. Radni obujam motora (3): cm3
4.2.1.4. Kompresijski omjer (4): mm
4.2.1.5. Crteži komore za izgaranje, čela klipa:
4.2.1.6. Uobičajena brzina vrtnje motora u praznom hodu (s dopuštenimodstupanjem): min-1
4.2.1.7. Povišena brzina vrtnje motora u praznom hodu (s dopuštenim odstupanjem):min-1
4.2.1.8. Obujamski sadržaj ugljikovog monoksida u ispušnim plinovima pri radumotora u praznom hodu ( (2)) (prema podacima proizvođača): postoci
4.2.1.9. Najveća netosnaga ( (4)(:kWmin-1(prema podacimaproizvođača)
4.2.2. Gorivo: dizelsko gorivo/benzin/ukapljeni naftni plin/prirodni plin ( (1))
4.2.3. Istraživački oktanski broj (RON):
4.2.4. Napajanje gorivom
4.2.4.1. S rasplinjačem: da/ne ( (1))
4.2.4.1.1. Marka (marke)::
4.2.4.1.2. Tip (tipovi):
4.2.4.1.3. Broj:
4.2.4.1.4. Namještanja (2):
4.2.4.1.4.1. Sapnice:
4.2.4.1.4.2. Difuzor:
4.2.4.1.4.3. Visina razine u komori s plovkom:
4.2.4.1.4.4. Masa plovka:
4.2.4.1.4.5. lgla plovka:
4.2.4.1.5. Sustav za pokretanje hladnog motora: ručno/automatski ( (1))
4.2.4.1.5.1. Način (načini) rada:
4.2.4.1.5.2. Granice radnih područja/namještanja ( (1))( (2)):
4.2.4.2. S ubrizgavanjem goriva (samo za motore s kompresijskim paljenjem): da/ne( (1))
4.2.4.2.1. Opis sustava:
4.2.4.2.2. Radni postupak: izravno ubrizgavanje/pretkomora/vrtložna komora( (1))
4.2.4.2.3. Pumpa za ubrizgavanje
4.2.4.2.3.1. Marka (marke):
4.2.4.2.3.2. Tip (tipovi):
4.2.4.2.3.3. Najveća količina ubrizgavanja ( (1))( (2)) mm3/hodu ili ciklusu pri briznivrtnje pumpe: min-1 ili, dijagram značajkeubrizgavanja:
4.2.4.2.3.4. Početak ubrizgavanja ( (2)):
4.2.4.2.3.5. Krivulja predubrizgavanja ( (2)) :
4.2.4.2.3.6. Postupak umjeravanja: ispitni uređaj/motor ( (1)
4.2.4.2.4. Regulator
4.2.4.2.4.1. Tip:
4.2.4.2.4.2. Najveća regulirana brzina vrtnje motora
4.2.4.2.4.2.1. Najveća brzina vrtnje opterećenog motora pri kojoj se potpunoprekida dovod goriva: min-1
4.2.4.2.4.2.2. Najveća brzina vrtnje neopterećenog motora pri kojoj sepotpuno prekida dovod goriva: min-1
4.2.4.2.4.3. Brzina vrtnje u praznom hodu
4.2.4.2.5. Ubrizgači
4.2.4.2.5.2.1. Marka (marke):
4.2.4.2.5.2.2. Tip (tipovi):
4.2.4.2.5.3. Tlak otvaranja ( (2)): kPa ili značajka otvaranja ( (2))
4.2.4.2.6. Sustav za pokretanje hladnog motora
4.2.4.2.6.1. Marka (marke):
4.2.4.2.6.2. Tip (tipovi):
4.2.4.2.6.3. Opis sustava:
4.2.4.2.7. Dodatni sustav za pokretanje motora
4.2.4.2.7.1. Marka (marke):
4.2.4.2.7.2. Tip (tipovi):
4.2.4.2.7.3. Opis sustava:
4.2.4.3. S ubrizgavanjem goriva (samo za motore s vanjskim izvorom paljenja):da/ne ( (1))
4.2.4.3.1. Opis sustava:
4.2.4.3.2. Radni postupak: ubrizgavanje u usisnu cijev (s jednim/više ubrizgača( (1))/izravno ubrizgavanje/ostalo (opisati)
Tip ili oznaka upravljačke jedinice: |
informacije trebanavesti u slučaju konstantnog ubrizgavanja; u slučajudrugih sustava, jednakovrijedni detalji |
Tip regulatora goriva: |
|
Tip osjetnika protoka zraka: |
|
Tip naprave za raspodjelu goriva: |
|
Tip regulatora tlaka: |
|
Tip mikroprekidača: |
|
Tip vijka za namještanje praznog hoda: |
|
Tip kućišta zaklopke za zrak: |
|
Tip osjetnika temperature rashladnetekućine: |
|
Tip osjetnika temperature zraka: |
|
Tip prekidača za temperaturu zraka: |
Zaštita od elektromagnetskih smetnji. Opis i/ili crtež (1):
4.2.4.3.3. Marka (marke):
4.2.4.3.4. Tip (tipovi):
4.2.4.3.5. Ubrizgači: tlak otvaranja ( (2)): kPa ili značajka otvaranja (2))
4.2.4.3.6. Početak ubrizgavanja:
4.2.4.3.7. Sustav za pokretanje hladnog motora
4.2.4.3.7.1. Opis sustava:
4.2.4.3.7.2. Granice radnih područja/namještanja ( (1))( (2)):
4.2.4.4. Pumpa za gorivo
4.2.5. Sustav paljenja
4.2.5.1. Marka (marke):
4.2.5.2. Tip (tipovi):
4.2.5.3. Radni postupak:
4.2.5.4. Krivulja pretpaljenja ( (2)):
4.2.5.5. Statički kut pretpaljenja (2): stupnjeva prije GMT
4.2.5.6. Razmak kontakta prekidača ( (2)): mm
4.2.5.7. Kut zatvorenost ( (2)): stupnjeva
4.2.5.8. Svjećice
4.2.5.8.1. Marka
4.2.5.8.2. Tip: …
4.2.5.8.3. Namještanje zazora svjećica: mm
4.2.5.9. Svitci za paljenje
4.2.5.9.1. Marka:
4.2.5.9.2. Tip:
4.2.6. Sustav hlađenja: tekućina/zrak (1)
4.2.7. Usisni sustav
4.2.7.1. Kompresor: da/ne ( (1))
4.2.7.1.1. Marka (marke):
4.2.7.1.2. Tip (tipovi):
4.2.7.1.3. Opis sustava (npr. najveći tlak punjenja: kPa; preljevni ventil, akose primjenjuje:
4.2.7.2. Hladnjak stlačenog zraka: da/ne (1)
4.2.7.3. Opis i crteži usisnih vodova i njihovih priloga (skupljač usisnog zraka,grijač, dodatni dovodi zraka itd.):
4.2.7.3.1. Opis usisne grane (uključujući crteže i/ili fotografije):
4.2.7.3.2. Filtar za zrak, crteži: ili
4.2.7.3.2.1. Marka (marke):
4.2.7.3.2.2. Tip (tipovi):
4.2.7.3.3. Usisni prigušivač zvuka, crteži: ili
4.2.7.3.3.1. Marka (marke):
4.2.7.3.3.2. Tip (tipovi):
4.2.8. Ispušni sustav
4.2.8.1. Opis i/ili crteži ispušnog sustava:
4.2.9. Kutovi otvaranja/zatvaranja ventila ili drugi istovrijedni podaci
4.2.9.1. 1 Najveći podizaj ventila, kutovi otvaranja i zatvaranja ili podaci okutovima otvaranja i zatvaranja kod drugih razvodnih sustava, u odnosuna mrtve stavka klipova:
4.2.9.2. Referentne veličine i/ili područja namještanja ( (1))( (4)):
4.2.10. Mazivo korišteno:
4.2.10.1. Marka:
4.2.10.2. Tip
4.2.11. Mjere protiv onečišćivanja zraka
4.2.11.1. Naprava za usisavanje plinova iz kućišta motora (opis i crteži):
4.2.11.2. Dodatne naprave protiv onečišćavanja (ako postoje i nisu opisane u drugimstavcima):
4.2.11.2.1. Katalizator: da/ne ( (1))
4.2.11.2.1.1. Broj katalizatora i elemenata:
4.2.11.2.1.2. Dimenzije, oblik i obujam katalizatora:
4.2.11.2.1.3. Tip katalizatorskog djelovanja:
4.2.11.2.1.4. Ukupna količina plemenitih kovina:
4.2.11.2.1.4. Relativna koncentracija:
4.2.11.2.1.6. Nosač (struktura i materijal):
4.2.11.2.1.7. Gustoća saća:
4.2.11.2.1.8. Vrsta kućišta katalizatora:
4.2.11.2.1.9. Položaj katalizatora (mjesto i referentni razmak u ispušnomsustavu):
4.2.11.2.1.10. Sustavi regeneracije/metoda naknadne obrade ispušnih plinova,opis:
4.2.11.2.1.10.1. Broj radnih ciklusa ispitivanja tipa 1. ili istovrijednihciklusa na ispitnom uređaju između dvaju ciklusa kad nastupefaze regeneracije pod uvjetima koji odgovaraju ispitivanjutipa I. (razmak «D» na slici 1. u Prilogu 13.):
4.2.11.2.1.10.2. Opis metode upotrijebljene za određivanje broja ciklusaizmeđu dvaju ciklusa kad nastupe faze regeneracije:
4.2.11.2.1.10.3. Parametri za određivanje razine opterećenja koje se zahtijevaprije regeneracije (tj. temperatura, tlak itd.):
4.2.11.2.1.10.4. Opis metode upotrijebljene za opterećenje sustava u postupkuispitivanja koje je opisano u stavku 3.1. Priloga 13.
4.2.11.2.1.11. Osjetilo kisika (lambda sonda): tip
4.2.11.2.1.11.1. Položaj osjetila kisika:
3.2.12.2.2.3 Područje regulacije osjetila kisika (4):
4.2.11.2.2. Upuhavanje zraka ( (1)):
4.2.11.2.2.1. Tip (pulsiranje zraka, pumpa za zrak itd.):
4.2.11.2.3. Povrat ispušnih plinova: da/ne ( (1))
4.2.11.2.3.1. Značajke (količina protoka itd.):
4.2.11.2.4. Sustav za nadzor emisije isparavanjem: Detaljan opis naprava injihovih namještanja:
Crtež sustava za nadzor emisije isparivanjem:
Crtež posude za aktivni ugljen:
Shematski crtež spremnika goriva s podacima o obujmu imaterijalu:
4.2.11.2.5. Odvajač čestica: da/ne (1)
4.2.11.2.5.1. Dimenzije, oblik i obujam odvajača čestica:
4.2.11.2.5.2. Tip i konstrukcija odvajača čestica:
4.2.11.2.5.3. Položaj (referentni razmak u ispušnom sustavu):
4.2.11.2.5.4. Metoda ili naprava za regeneraciju, opis i/ili crtež:
4.2.11.2.5.4.1. Broj radnih ciklusa ispitivanja tipa 1. ili istovrijednihciklusa na ispitnom uređaju između dvaju ciklusa kad nastupefaze regeneracije pod uvjetima koji odgovaraju ispitivanjutipa I. (razmak «D»na slici 1. u Prilogu 13.):
4.2.11.2.5.4.2. Opis metode upotrijebljene za određivanje broja ciklusaizmeđu dvaju ciklusa kad nastupe faze regeneracije:
4.2.11.2.5.4.3. Parametri za određivanje razine opterećenja koje se zahtijevaprije regeneracije (tj. temperatura, tlak itd.):
4.2.11.2.5.4.4. Opis metode upotrijebljene za opterećenje sustava u postupkuispitivanja koje je opisano u stavku 3.1. Priloga 13.:
4.2.11.2.6. Ostali sustavi (opis i način rada):
4.2.11.2.7. Sustav ugrađene dijagnostike u vozilu
4.2.11.2.7.1. Opis u pisanom obliku i/ili nacrt indikatora neispravnosti(MI):
4.2.11.2.7.2. Popis i uloga svih sastavni dijelova koje nadzire OBD sustav:
4.2.11.2.7.3. Opis u pisanom obliku (općih radnih načela)za:
4.2.11.2.7.3.1. Motori s vanjskim izvorom paljenja:
4.2.11.2.7.3.1.1. Nadzor katalizatora:
4.2.11.2.7.3.1.2. Otkrivanje zatajivanja paljenja:
4.2.11.2.7.3.1.3. Nadzor osjetila kisika:
4.2.11.2.7.3.1.4. Ostali sastavni dijelovi koje nadzire OBD sustav:
4.2.11.2.7.3.2. Motori s kompresijskim paljenjem:
4.2.11.2.7.3.2.1. Nadzor katalizatora:
4.2.11.2.7.3.2.2. Nadzor odvajača krutih čestica:
4.2.11.2.7.3.2.3. Nadzor elektroničkog sustava za dobavu goriva:
4.2.11.2.7.3.2.4. Ostali sastavni dijelovi koje nadzire OBD sustav:
4.2.11.2.7.4. Kriteriji za aktivaciju indikatora neispravnosti (određeni brojciklusa vožnje ili statistička metoda):
4.2.11.2.7.5. Popis svih izlaznih kodova i upotrijebljenih formata OBD sustava(s opisom svakoga):
4.2.11.2.7.6. Proizvođač vozila mora dostaviti sljedeće dodatne podatke kako bise omogućila proizvodnja zamjenskih ili servisnih dijelovakompatibilnih s OBD sustavom, dijagnostičkih uređaja i ispitneopreme, osim ako su ti podaci obuhvaćeni u pravu intelektualnogavlasništva ili ako predstavljaju poseban know-how proizvođačaili dobavljača izvorne opreme.
4.2.11.2.7.6.1. opis vrste i broj ciklusa pretkondicioniranja koji jeupotrijebljen pri osnovnoj homologaciji vozila.
4.2.11.2.7.6.2. opis vrste OBD pokaznog ciklusa koji je upotrijebljen priosnovnoj homologaciji tipa vozila za sastavni dio koji jepod nazorom OBD sustava.
4.2.11.2.7.6.3. opširna dokumentacija u kojoj su opisani svi sastavnidijelovi nadzirani pomoću strategije za otkrivanje grešaka uradu i za aktiviranje indikatora neispravnosti MI (određenibroj voznih ciklusa ili statistička metoda), uključujućipopis relevantnih sekundarno nadziranih parametara za svakisastavni dio koji se nadzire OBD sustavom. Popis svihizlaznih OBD kodova i formata (s objašnjenjem svakoga) kojise upotrebljavaju za pojedine sastavne dijelove pogonskegrupe koji imaju veze s emisijama i za pojedine sastavnedijelove koji nemaju veze s emisijama, ako se nadzoromsastavnoga dijela određuje aktivacija indikatoraneispravnosti MI. Poglavito je potrebno dostaviti iscrpnoobjašnjenje podataka iz modula $05 Test ID $21 do FF ipodataka iz modula $06. U slučaju tipova vozila kojiupotrebljavaju vezu za prijenos podataka sukladno normi HRNISO 15765-4 «Cestovna vozila - Dijagnostika naregulatoru mrežnih područja (CAN) - 4. dio.: Zahtjevi zasustave koji se odnose na emisiju», potrebno je dostavitiiscrpno objašnjenje podataka iz modula $06 Test ID $00 do FFza svaki nadzirani ID OBD sustava.
4.2.11.2.7.6.4. zahtijevani podaci u ovom stavku mogu se dostaviti npr. uobliku sljedeće tablice, koja se prilaže ovom Prilogu:
Sastavni dio |
Kod greške |
Nadzornastrategija |
Kriteriji za otkrivanjegreške |
Kriteriji za aktivacijuindikatora neispravnosti (MI) |
Sekundarniparametri |
Pretkondicioniranje |
Pokaznoispitivanje |
Katalizator |
P0420 |
Signali osjetila kisika 1 i 2 |
Razlika između signala osjetila 1 i2 |
3. ciklus |
brzina vrtnje motora, opterećenjemotora, A/F način rada, temperaturakatalizatora |
dva ciklusa tipa I. |
tip I |
4.2.12. Sustav napajanja motora ukapljenim naftnim plinom (UNP): da/ne (1)
4.2.12.1. Broj homologacije:
4.2.12.2. Elektronička jedinica za upravljanje radom motora koji kaogorivo upotrebljava UNP
4.2.12.2.1. Marka (marke):
4.2.12.2.2. Tip (tipovi):
4.2.12.2.3. Mogućnosti namještanja koja utječu na emisiju:
4.2.12.3. Dodatna dokumentacija:
4.2.12.3.1. Opis zaštite katalizatora pri prelasku s benzina na ukapljeni naftniplin i obratno:
4.2.12.3.2. Shema sustava (električni spojevi, priključna crijeva zaizjednačivanje tlaka itd.):
4.2.12.3.3. Crteži simbola:
4.2.13. Sustav napajanja motora prirodnim plinom (PP):da/ne (1)
4.2.13.1. Broj homologacije:
4.2.13.2. Elektronička jedinica za upravljanje radom motora koji kaogorivo upotrebljava prirodni plin
4.2.13.2.1. Marka (marke):
4.2.13.2.2. Tip (tipovi):
4.2.13.2.3. Mogućnosti namještanja koja utječu na emisiju:
4.2.13.3. Dodatna dokumentacija:
4.2.13.3.1. Opis sigurnosne zaštite katalizatora pri prelasku s benzina naprirodni plin i obratno:
4.2.13.3.2. Shema sustava (električni spojevi, priključna crijeva zaizjednačivanje podtlaka itd.):
4.2.13.3.3. Crteži simbola:
Hibridno električno vozilo: da/ne (1) |
: |
Kategorija vozila na hibridni električni pogon |
punjenje iz vanjskoga izvora/punjenje iz unutarnjeg izvora (1) |
Sklopka za izbor načina rada: da/ne (1) |
: |
Načini rada koji se mogu birati |
Potpuno električni: da/ne (1) |
: |
Potpuno na gorivo: da/ne (1) |
: |
Hibridni način: da/ne (1) |
: |
4.3.3. Opis naprave za pohranjivanje električne energije: (akumulator, električnikondenzator, zamašnjak/generator...)
4.3.3.1. Marka:
4.3.3.2. Tip:
4.3.3.3. Identifikacijski broj:
4.3.3.4. Vrsta elektrokemijskog članka:
4.3.3.5. Električna energija:... (za akumulator: napon i kapacitet Ah u 2 h, zaelektrični kondenzator: J,...)
4.3.3.6. Punjač: u vozilu/vanjski/bez (1)
4.3.4. Elektromotora (opisati svaki tip elektromotora zasebno)
4.3.4.1. Marka:
4.3.4.2. Tip:
4.3.4.3. Primarna uporaba: pogonski motor/generator
4.3.4.3.1. Kad se upotrebljava kao pogonski motor: jedan motor/višemotora(broj):
4.3.4.4. Najveća snaga: kW
4.3.4.5. Način rada:
4.3.4.5.1. istosmjerna struja/izmjenična struja/broj faza:
4.3.4.5.1.2. zasebna pobuda/serijski/spojeno(«kompaundno» (1)
4.3.4.5.3. sinkrono/asinkrono (1)
4.3.5. Upravljačka jedinica
4.3.5.1. Marka:
4.3.5.2. Tip:
4.3.5.3. Identifikacijski broj:
4.3.6. Regulator snage:
4.3.6.1. Marka:
4.3.6.2. Tip:
4.3.6.3. Identifikacijski broj:
4.3.7. Doseg električnog vozila ...km (prema Prilogu 7. Pravilniku br. 101):
4.3.8. Preporuka proizvođača za pretkondicioniranje
5. PRIJENOSNIK SNAGE
5.1. Spojka (tip):
5.1.1. Najveći prijenosni moment:
5.2. Mjenjač
5.2.1. Tip (ručni/automatski/bestupnjeviti (CVT)( (1))
5.2.2. Položaj s obzirom na motor:
5.2.3. Metoda kontrole:
5.3. Prijenosni omjeri
Stupanj prijenosa |
Prijenosni omjeri u mjenjaču (prijenosniomjeri između motora i izlaznog vratila mjenjača) |
Prijenosni omjer (omjeri) pogonske osovine(prijenosni omjeri između izlaznog vratila mjenjača i pogonskihkotača) |
Ukupni prijenosni omjeri |
Najveća vrijednost za bestupnjeviti mjenjač (5) |
|
|
|
1 |
|
|
|
2 |
|
|
|
3 |
|
|
|
4, 5 drugi |
|
|
|
Najmanja vrijednost za bestupnjeviti mjenjač (5) |
|
|
|
Za vožnju unatrag |
|
|
|
6. OVJES
6.1. Gume i kotači
6.1.1. Kombinacija guma/kotač (za gume navesti oznaku veličine, najmanji indeksnosivosti, najmanju brzinsku kategoriju; za kotače navesti veličinu naplatkai dubinu nalijeganja):
6.1.1.1. Osovine
6.1.1.1.1. Osovina 1.:
6.1.1.1.2. Osovina 2.:
6.1.1.1.3. Osovina 3.:
6.1.1.1.4. Osovina 4.:
6.1.2. Gornja i donja granična vrijednost dinamičkog polumjera:
6.1.2.1. Osovine
6.1.2.1.1. Osovina 1.:
6.1.2.1.2. Osovina 2.:
6.1.2.1.3. Osovina 3.:
6.1.2.1.4. Osovina 4.:
6.1.3. Tlak u gumama, prema preporuci proizvođača vozila: kPa
7. NADOGRADNJA
7.1. Broj sjedala:
(1) Prekrižiti nepotrebno.
(2) Ova se vrijednost zaokružuje na najbližu desetinkumilimetra.
(3) Ovu vrijednost treba izračunati s π = 3,1416 i zaokružiti nanajbliži cm3.
(4) Navesti dopušteno odstupanje.
(5) Bestupnjeviti mjenjač- kontinuirano promjenjiv prijenos.
PRILOG 2.
IZJAVA
(Najveći format A4 (210 × 297 mm))
(1) Prekrižiti nepotrebno.
(2) U slučaju vozila opremljenih automatskim mjenjačima, navesti sve potrebne tehničke podatke.
PRILOG 2.
Dodatak 1.
PODACI U VEZI S OBD SUSTAVOM
U skladu sa stavkom 4.2.11.2.7.6 opisnoga dokumenta, podatke iz ovoga Dodatka dostavlja proizvođač vozila kako bi se omogućila proizvodnja zamjenskih ili servisnih dijelova kompatibilnih s OBD sustavom, dijagnostičkih uređaja i ispitne opreme. Proizvođač vozila ne treba dostaviti te podatke ako su oni obuhvaćeni u pravu intelektualnoga vlasništva ili ako predstavljaju specifičan "know-how" proizvođača ili dobavljača izvorne opreme.
Na zahtjev će ovaj Dodatak biti dostupan svim zainteresiranim proizvođačima dijelova, dijagnostičkih uređaja i ispitne opreme pod jednakim uvjetima.
1. |
Opis vrste i broj ciklusa pretkondicioniranja koji je upotrijebljen pri prvotnoj homologaciji tipa vozila. |
2. |
Opis vrste OBD pokaznog ciklusa koji je upotrijebljen pri prvotnoj homologaciji tipa vozila za sastavni dio koji je pod nadzorom OBD sustava. |
3. |
Opširna dokumentacija u kojoj su opisani svi sastavni dijelovi nadzirani pomoću strategije za otkrivanje grešaka u radu i za aktiviranje indikatora neispranosti (određeni broj voznih ciklusa ili statistička metoda), uključujući popis relevantnih sekundarnih nadziranih parametara za svaki sastavni dio koji se nadzire OBD sustavom. Popis svih izlaznih OBD kodova i formata (s objašnjenjem svakoga) koji se upotrebljavaju za pojedine sastavne dijelove pogonske grupe koji imaju veze s emisijama i za pojedine sastavne dijelove koji nemaju veze s emisijama, ako se nadzorom sastavnoga dijela određuje aktiviranje indikatora neispravnosti. Poglavito je potrebno dostaviti iscrpno objašnjenje podataka iz modula $ 05 Ispitivanje ID $21 do FF i podataka iz modula $ 06. U slučaju tipova vozila koji upotrebljavaju vezu za prijenos podataka sukladno normi HRN ISO 15765-4 „Cestovna vozila - Dijagnostika na regulatoru mrežnih područja (CAN) - 4. dio.: Zahtjevi za sustave koji se odnose na emisiju”, potrebno je dostaviti opširno objašnjenje podataka iz modula $ 06 Ispitivanje ID $00 do FF za svako OBD praćenje koje podržava ID. |
Ti podaci mogu biti definirani u obliku tablice kako slijedi:
Sastavni dio |
Kôd greške |
Nadzorna strategija |
Kriteriji za otkrivanje greške |
Kriteriji za aktiviranje MI |
Sekundarni parametri |
Pretkondicioniranje |
Pokazno ispitivanje |
Katalizator |
P0420 |
Signali osjetila kisika 1 i 2 |
Razlika između signala osjetila 1 i 2 |
3. ciklus |
brzina vrtnje motora, opterećenje motora, A/F način rada, temperatura katalizatora |
dva ciklusa tipa I. |
tip I. |
PRILOG 3.
POSTAVLJANJE HOMOLOGACIJSKE OZNAKE
Homologacija B (redak A) (1)
Vozila koja su homologirana za razine emisija onečišćujućih tvari zahtijevane za motore koji kao gorivo upotrebljavaju benzin (bezolovni) ili bilo bezolovni benzin ili UNP ili PP.
Gornja homologacijska oznaka pričvršćena na vozilo u skladu sa stavkom 4. ovog Pravilnika, pokazuje da je predmetni tip vozila homologiran u Ujedinjenoj Kraljevini (E 11), u skladu s Pravilnikom br. 83 pod homologacijskim brojem 052439. Ova homologacija pokazuje da je dodijeljena u skladu sa zahtjevima Pravilnika br. 83 s uključenim nizom izmjena 05, i ispunjavajući granične vrijednosti za ispitivanje tipa I navedene u retku A (2000) tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
Homologacija B (redak B) (1)
Vozila koja su homologirana za razine emisija onečišćujućih tvari zahtijevane za motore koji kao gorivo upotrebljavaju benzin (bezolovni) ili bilo bezolovni benzin ili UNP ili PP.
Gornja homologacijska oznaka pričvršćena na vozilo u skladu sa stavkom 4. ovog Pravilnika pokazuje da je predmetni tip vozila homologiran u Ujedinjenoj Kraljevini (E 11), u skladu s Pravilnikom br. 83 pod homologacijskim brojem 052439. Ova homologacija pokazuje da je dodijeljena u skladu sa zahtjevima Pravilnika br. 83 s uključenim nizom izmjena 05, i ispunjavajući granične vrijednosti za ispitivanje tipa I navedene u retku B (2005) tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
Homologacija C (redak A) (1)
Vozila koja su homologirana za razine emisija onečišćujućih tvari zahtijevane za motore koji kao gorivo upotrebljavaju dizelsko gorivo.
Gornja homologacijska oznaka pričvršćena na vozilo u skladu sa stavkom 4. ovog Pravilnika pokazuje da je predmetni tip vozila homologiran u Ujedinjenoj Kraljevini (E 11), u skladu s Pravilnikom br. 83. pod homologacijskim brojem 052439. Ova homologacija pokazuje da je dodijeljena u skladu sa zahtjevima Pravilnika br. 83 s uključenim nizom izmjena 05, i ispunjavajući granične vrijednosti za ispitivanje tipa I navedene u retku A (2000) tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
Homologacija C (redak B) (1)
Vozila koja su homologirana za razine emisija onečišćujućih tvari zahtijevane za motore koji kao gorivo upotrebljavaju dizelsko gorivo.
Gornja homologacijska oznaka pričvršćena na vozilo u skladu sa stavkom 4. ovog Pravilnika pokazuje da je predmetni tip vozila homologiran u Ujedinjenoj Kraljevini (E 11), u skladu s Pravilnikom br. 83 pod homologacijskim brojem 052439. Ova homologacija pokazuje da je dodijeljena u skladu sa zahtjevima Pravilnika br. 83 s uključenim nizom izmjena 05, i ispunjavajući granične vrijednosti za ispitivanje tipa I navedene u retku B (2005) tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
Homologacija D (redak A) (1)
Vozila koja su homologirana za razine emisija onečišćujućih tvari zahtijevane za motore koji kao gorivo upotrebljavaju UNP ili PP.
Gornja homologacijska oznaka pričvršćena na vozilo u skladu sa stavkom 4. ovog Pravilnika pokazuje da je predmetni tip vozila homologiran u Ujedinjenoj Kraljevini (E 11), u skladu s Pravilnikom br. 83 pod homologacijskim brojem 052439. Ova homologacija pokazuje da je dodijeljena u skladu sa zahtjevima Pravilnika br. 83 s uključenim nizom izmjena 05, i ispunjavajući granične vrijednosti za ispitivanje tipa I navedene u retku B (2005) tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
Homologacija D (redak B) (1)
Vozila koja su homologirana za razine emisija onečišćujućih tvari zahtijevane za motore koji kao gorivo upotrebljavaju UNP ili PP.
Gornja homologacijska oznaka pričvršćena na vozilo u skladu sa stavkom 4. ovog Pravilnika pokazuje da je predmetni tip vozila homologiran u Ujedinjenoj Kraljevini (E 11), u skladu s Pravilnikom br. 83. pod homologacijskim brojem 052439. Ova homologacija pokazuje da je dodijeljena u skladu sa zahtjevima Pravilnika br. 83 s uključenim nizom izmjena 05, i ispunjavajući granične vrijednosti za ispitivanje tipa I navedene u retku B (2005) tablice u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
(1) Vidjeti stavke 2.19. i 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
PRILOG 4.
ISPITIVANJE TIPA I.
(Provjera emisije iz ispušne cijevi nakon pokretanja hladnoga motora)
1. UVOD
U ovom se Prilogu opisuje postupak ispitivanja tipa I određenog u stavku 5.3.1. ovog Pravilnika. kad se kao referentnop gorivo upotrebljava UNP ili PP dodatno se primjenjuju odredbe Priloga 12. Ako je vozilo opremljeno sustavom periodične regeneracije kako je definirano u stavku 2.20. primjenjuju se odredbe Priloga 13.
2. RADNI CIKLUS NA DINAMOMETRU
2.1. Opis ciklusa
Radni ciklus na dinamometru opisuje se u Dodatku 1. ovom Prilogu.
2.2. Opći uvjeti pod kojima se provodi ciklus
Ciklusi prethodnih ispitivanja moraju se obaviti ako je potrebno utvrditi kako najbolje aktivirati papučicu za snagu i kočnicu za postizanje ciklusa koji je približan teoretskom ciklusu u okviru propisanih ograničenja.
2.3. Uporaba mjenjača
2.3.1. Ako je najveća brzina koja se može postići u prvoj brzini ispod 15 km/h, druga, treća i četvrta brzina upotrebljavaju se za osnovne gradske cikluse (prvi dio), a druga, treća, četvrta i peta brzina za izvangradski ciklus (prugi dio). Druga, treća i četvrta brzina mogu se upotrebljavati i za gradski ciklus (prvi dio), a druga, treća, četvrta i peta brzina za izvangradski ciklus (drugi dio) ako se uputama za vožnju preporučuje kretanje u drugoj brzini na ravnoj površini ili kad je prva brzina u tim uputama određena kao brzina rezervirana za terensku vožnju, sporu vožnju ili vuču.
Vozila koja ne postignu vrijednosti ubrzanja i najveće brzine koje su potrebne u radnom ciklusu moraju se voziti s potpuno pritisnutom papučicom za gas dok ponovno ne dosegnu traženu radnu krivulju. Odstupanja od radnog ciklusa moraju se zabilježiti u izvještaju o ispitivanju.
2.3.2. Vozila opremljena poluautomatskim mjenjačima ispituju se uporabom stupnjeva prijenosa koji se uobičajeno upotrebljavaju za vožnju, a stupanj prijenosa upotrebljava se u skladu s uputama proizvođača.
2.3.3. Vozila opremljena automatskim mjenjačima ispituju se dok je uključena najviši stupanj prijenosa (vožnja). Papučica za snagu mora se upotrebljavati tako da se dobije što je moguće više jednoliko ubrzanje, čime se omogućuje da se različiti stupnjevi prijenosa uključuju uobičajenim redoslijedom. Nadalje ne vrijede točke promjene brzina prikazane u Dodatku 1. ovoma Prilogu; ubrzavanje se mora nastaviti urazdoblju predstavljenu ravnom crtom koja povezuje kraj svakog razdoblja praznog hoda s početkom sljedećeg razdoblja ustaljene brzine. Vrijede dopuštena odstupanja navedena u stavku 2.4.
2.3.4. Vozila opremljena štednim hodom („overdrive”) koje vozač može aktivirati ispituju se tako da stupanj prijenosa nije uključen za gradski ciklus (prvi dio) i da je uključen za izvangradski ciklus (drugi dio).
2.3.5. Na zahtjev proizvođača, za tip vozila kod kojeg je broj brzina vrtnje motora u praznom hodu veća od brzine vrtnje motora koja bi se postigla tijekom radnih operacija broj 5, 12 i 24 osnovnog gradskog ciklusa (prvi dio), spojka može biti isključena tijekom prethodne radne operacije.
2.4. Dopuštena odstupanja
2.4.1. Dopušteno odstupanje od ± 2 km/h dopušta se između naznačene brzine i teoretske brzine tijekom ubrzavanja, tijekom ujednačene brzine i tijekom smanjivanja brzine, kad se upotrebljavaju kočnice vozila. Ako vozilo usporava brže bez uporabe kočnice, vrijede samo zahtjevi iz stavka 6.5.3. Dopuštena odstupanja za brzinu veća od onih propisanih prihvaćaju se tijekom promjena faze pod uvjetom da se dopuštena odstupanja nikad ne prelaze za više od 0,5 u bilo kojoj prilici.
2.4.2. Dopuštena odstupanja za vremena su ± 1,0 s. Gornja dopuštena odstupanja vrijede jednako na početku i na kraju svakog razdoblja mijenjanja brzina (1) za gradski ciklus (prvi dio) i za radnje br. 3, 5 i 7 izvangradskog ciklusa (drugi dio).
2.4.3. Dopuštena odstupanja brzine i vremena kombiniraju se u skladu s naznačenim u ovom Prilogu.
3. VOZILO I GORIVO
3.1. Ispitno vozilo
3.1.1. Ispitno vozilo mora se dovesti u dobrom mehaničkom stanju. Prije ispitivanja mora se uhodati i prijeći najmanje 3 000 kilometara.
3.1.2. Ispušni sustav mora biti nepropustan kako bi se spriječilo smanjenje količine sakupljenih plinova, pri čemu ta količina mora biti jednaka onoj koja izlazi iz motora.
3.1.3. Nepropusnost usisnog sustava mora se provjeravati kako bi se osiguralo da na miješanje goriva i zraka rasplinjavanje ne utječe slučajno na usisani zrak.
3.1.4. Namještanja motora i upravljački elementi vozila moraju biti oni koje propisuje proizvođač. Taj zahtjev vrijedi osobito za namještanja praznog hoda (brzina vrtnje i sadržaj ugljikovog monoksida u ispušnim plinovima), za uređaj za hladno pokretanje i za sustav za smanjenje emisije štetnih sastojaka u ispušnim plinovima.
3.1.5. Vozilo koje se ispituje ili odgovarajuće vozilo mora imati, ako je potrebno, uređaj koji dopušta mjerenje karakterističnih parametara potrebnih za namještanje dinamometra, u skladu sa stavkom 4.1.1. ovog Priloga.
3.1.6. Tehnička služba može provjeriti je li radna značajka vozila u skladu s onim što navodi proizvođač, da se može upotrebljavati za uobičajenu vožnju i, osobito, da se može pokrenuti pri hladnom i pri toplom vremenu.
3.2. Gorivo
Pri ispitivanju vozila na osnovi graničnih vrijednosti emisija navedenih u retku A tablice iz stavka 5.3.1.4. ovog Pravilnika, prikladno referentno gorivo mora biti u skladu s tehničkim podacima navedenim u stavku 1. Priloga 10. ili, u slučaju plinovitih referentnih goriva, u stavku 1.1.1. ili stavku 1.2. Priloga 10.(a).
Pri ispitivanju vozila na osnovi graničnih vrijednosti emisija navedenih u retku B tablice iz stavka 5.3.1.4. Priloga I. ove Direktive, prikladno referentno gorivo mora biti u skladu s tehničkim podacima danim u stavku 2. Priloga 10. ili, u slučaju plinovitih referentnih goriva, u stavku 1.1.2. ili stavku 1.2. Priloga 10.(a).
3.2.1. Vozila koja rade na ili na benzin ili na UNP ili PP ispituju se u skladu s Prilogom 12. s odgovarajućim referentnim gorivom (gorivima) kako je određeno u Prilogu 10.a
4. OPREMA ZA ISPITIVANJE
4.1. Dinamometar s valjcima
4.1.1. Dinamometar mora biti u stanju simulirati otpor vožnje po cesti na jedan od sljedećih načina:
— |
dinamometar s nepromjenjivom krivuljom opterećenja, tj. dinamometar čije fizičke značajke daju fiksni oblik krivulje opterećenja, |
— |
dinamometar s podesivom krivuljom opterećenja, tj. dinamometar s najmanje dva parametra otpora vožnje po cesti koja se mogu prilagoditi tako da se prilagodi oblik krivulje opterećenja. |
4.1.2. Na namještanja dinamometra ne smije utjecati protok vremena. Ne smije proizvoditi nikakve vibracije zamjetne na vozilu koje bi mogle ometati uobičajeno funkcioniranje vozila.
4.1.3. Mora biti opremljen uređajima koji simuliraju sile inercije i opterećenje. U slučaju dinamometra s dva valjka ti su simulatori povezani s prednjim valjkom.
4.1.4. Točnost
4.1.4.1. Mora biti moguće mjeriti i očitavati pokazano opterećenje uz točnost od ± 5 %.
4.1.4.2. U slučaju dinamometra s nepromjenjivom krivuljom opterećenja točnost namještanja opterećenja na 80 km/h mora biti ± 5 %. U slučaju dinamometra s podesivom krivuljom opterećenja, točnost odgovarajućeg opterećenja dinamometra prema otporu vožnje po cesti mora biti 5 % pri 100, 80, 60 i 40, a 10 % pri 20 km/h. Ispod toga, apsorpcija dinamometra mora biti pozitivna.
4.1.4.3. Ukupna inercija rotirajućih dijelova (uključujući simuliranu inerciju ako je ima) mora biti poznata i mora biti unutar ± 20 kilograma inercijskog razreda za ispitivanje.
4.1.4.4. Brzina vozila mora se mjeriti brzinom rotacije valjka (prednji valjak u slučaju dinamometra s dva valjka). Mora se mjeriti s točnošću od ± 1 km/h pri brzinama iznad 10 km/h.
4.1.4.5. Udaljenost koju vozilo stvarno prijeđe mjeri se kretanjem rotacije valjka (prednjeg valjka u slučaju dinamometra s dva valjka).
4.1.5. Namještanje i inercije
4.1.5.1. Dinamometar s nepromjenjivom krivuljom opterećenja: simulator opterećenja mora se namjestiti tako da apsorbira snagu koja se prenosi na pogonske kotače pri stalnoj brzini od 80 km/h, a apsorbirana snaga pri 50 km/h bilježi se. Način na koji se utvrđuje i namješta to opterećenje opisan je Dodatku 3. ovom Prilogu
4.1.5.2. Dinamometar s podesivom krivuljom opterećenja: simulator opterećenja mora se namjestiti tako da apsorbira snagu koja se prenosi na pogonske kotače pri ustaljenim brzinama od 100, 80, 60, 40 i 20 km/h. Način na koji se određuju i namještaju ta opterećenja opisan je u Dodatku 3. ovom Prilogu.
4.1.5.3.
Kod dinamometara s električnom simulacijom inercije mora se dokazati da su istovrijedni sustavima mehaničke simulacije inercije. Način na koji se utvrđuje ta istovrijednost opisan je Dodatku 4. ovom Prilogu.
4.2. Sustav uzorkovanja ispušnih plinova
4.2.1. Sustav uzorkovanja ispušnih plinova mora moći mjeriti stvarne količine štetnih sastojaka koji se emitiraju u mjerenim ispušnim plinovima. Sustav koji se upotrebljava sustav je uređaja za uzorkovanje s konstantnim obujmom (CVS – constant volume sampler). Pritom je potrebno da se ispušne emisije vozila kontinuirano razrjeđuju atmosferskim zrakom u nadziranim uvjetima. U konceptu mjerenja kod uređaja za uzorkovanje s konstantnim obujmom moraju biti ispunjena dva uvjeta: ukupni obujam mješavine ispušnih plinova i zraka za razrjeđivanje mora se mjeriti, a kontinuirano razmjerni uzorak obujma mora se uzeti za analizu. Količine emitiranih štetnih sastojaka utvrđuje se na temelju koncentracija u uzorku, ispravljenih za sadržaj štetnih sastojaka u okolnom zraku, te na temelju ukupnoga protoka tijekom razdoblja ispitivanja.
Razina emisije krutih štetnih sastojaka utvrđuje se pomoću odgovarajućih filtara koji skupljaju krute čestice iz razmjernoga djelomičnog protoka ispitivanjem i utvrđivanjem njihove količine gravimetrijski u skladu sa stavkom 4.3.1.1.
4.2.2. Protok kroz sustav mora biti dovoljan za uklanjanje kondenzacije vode u svim uvjetima koji nastanu tijekom ispitivanja, u skladu s Dodatkom 5. ovom Prilogu.
4.2.3. Prilog 5. sadrži primjere tri tipa sustava za uzorkovanje s konstantnom obujmom koji zadovoljava zahtjeve utvrđene u ovom Prilogu.
4.2.4. Mješavina plina i zraka mora biti homogena na točki S2 sonde za uzorkovanje.
4.2.5. Sondom se mora izvući reprezentativni uzorak razrijeđenih ispušnih plinova.
4.2.6. Sustav mora biti nepropustan za plinove. Konstrukcija i materijali moraju biti takvi da sustav ne utječe na koncentraciju štetnih sastojaka u razrijeđenom ispušnom plinu. Ako bi bilo koji sastavni dio (izmjenjivač topline, puhalo za provjetravanje itd.) promijenio koncentraciju bilo kojeg štetnog sastojka u razrijeđenom plinu, uzorkovanje za taj onečišćujuća tvar mora se provesti ispred tog sastavnog dijela ako se problem ne može riješiti.
4.2.7. Ako je vozilo koje se ispituje opremljeno ispušnom cijevi koja sadržava više izlaza, povezujuće cijevi moraju se priključiti što je moguće bliže vozilu.
4.2.8. Promjene statičkoga tlaka na ispušnoj cijevi ili cijevima vozila moraju ostati unutar ± 1,25 kPa promjena statičkoga tlaka mjerenih tijekom ciklusa vožnje dinamometra bez priključenja na ispušnu ili ispušne cijevi. Sustavi uzorkovanja koji mogu održavati statički tlak unutar ± 0,25 kPa upotrebljavaju se ako se u pisanom zahtjevu proizvođača nadležnom tijelu koje izdaje homologaciju dokaže potreba za užim dopuštenim odstupanjem. Povratni tlak mora se mjeriti u ispušnoj cijevi, što je moguće bliže njezinu kraju ili u produžetku istoga promjera.
4.2.9. Različiti ventili koji se upotrebljavaju za usmjeravanje ispušnih plinova moraju biti takvi da se brzo prilagođavaju i brzo djeluju.
4.2.10. Uzorci plinova skupljaju se u vreće odgovarajuće veličine. Te vreće moraju biti izrađene od takvih materijala koji neće promijeniti štetni plinoviti sastojak za više od ± 2 % nakon 20 minuta skladištenja.
4.3. Analitička oprema
4.3.1. Zahtjevi
4.3.1.1. Plinovi štetni sastojci moraju se analizirati pomoću sljedećih instrumenata:
Analiza ugljikovog monoksida (CO) i ugljikovog dioksida (CO2):
|
– analizatori ugljikovog monoksida i ugljikovog dioksida moraju biti nedisperivnog infracrvenog (NDIR) apsorpcijskog tipa. |
Analiza ugljikovodika (HC) – motori s vanjskim izvorom paljenja:
|
– analizator ugljikovodika mora biti tipa ionizacije u plamenu (FID) umjeren plinom propanom izraženo kao ekvivalent atomima ugljika (C1). |
Analiza ugljikovodika (HC) – motori s kompresijskim paljenjem:
|
– analizator ugljikovodika mora biti tipa ionizacije u plamenu s detektorom, ventilima, cijevima itd. grijanim na 463 K (190 °C) ± 10 K (HFID). Mora se umjeriti plinom propanom izraženo kao ekvivalent atomima ugljika (C1). |
Analiza dušikova oksida (NOx):
|
– Analizator dušikova oksida mora biti kemiluminiscentnoga tipa (CLA) ili tipa nedisperzivne ultraljubičaste rezonantne apsorpcije (NDUVR), oba s pretvaračem NOx – NO. |
Krute čestice: Gravimetrijsko određivanje skupljenih čestica.
|
Te se čestice u svakom slučaju skupljaju pomoću dva serijski postavljena filtra u protoku uzorka plina. Količina krutih čestica koje skupi svaki par filtra mora biti sljedeća:
|
M = ili m = M.d
Omjer uzorkovanja krutih čestica (Vep/Vmix) usklađuje se tako da za M = Mlimit, 1 < m < 5 mg (ako se uotrebljavaju filtri promjera 47 mm).
Površina filtra sastoji se od materijala koji je hidrofoban i inertan prema sastojcima ispušnog plina (filtri od staklenih vlakana obloženi fluorokarbonom ili istovrijednim materijalom).
4.3.1.2.
Analizatori moraju imati raspon mjerenja kompatibilan s točnošću potrebnom za mjerenje koncentracija štetnih sastojaka uzorka ispušnih plinova.
Greška pri mjerenju ne smije biti veća od ± 2 %, neovisno o stvarnoj vrijednosti za umjerne plinove.
Za koncentracije manje od 100 ppm, greška pri mjerenju ne smije biti veća od ± 2 ppm.
Uzorak okolnog zraka mora se mjeriti na istom analizatoru i rasponu kao i odgovarajući uzorak razrijeđenih ispušnih plinova.
Analitička vaga koja se upotrebljava za određivanje mase svih filtara mora imati točnost od 5 μg i mogućnost očitavanja od 1 μg.
4.3.1.3.
Ne smije se upotrebljavati nikakav uređaj za sušenje plina prije analizatora, osim ako se dokaže da nema nikakva učinka na sadržaj štetnih sastojaka u struji plinova.
4.3.2. Posebni zahtjevi za motore s kompresijskim paljenjem
Mora se upotrebljavati grijana linija za uzorkovanje za kontinuiranu HC analizu s grijanim jonizacijskim detektorom u plamenu (HFID), uključujući i pisač (R). Prosječna koncentracija mjerenih ugljikovodika mora se odrediti integriranjem. Tijekom ispitivanja temperatura grijane linije za uzorkovanje mora se regulirati na 463 K (190 °C) ± 10 K. Grijana linija za uzorkovanjemora biti opremljena grijanim filtrom (Fh) s 99 %-tnim učinkom za krute čestice > 0,3 ěm koji služi za izdvajanje krutih čestica iz kontinuiranog protoka plina potrebnog za analizu.
Vrijeme odziva sustava za uzorkovanje (iz sonde do ulaza u analizator) ne smije biti veće od četiri sekunde.
HFID se mora upotrebljavati sa sustavom konstantnog protoka (izmjenjivač topline) kako bi se osigurao reprezentativni uzorak, osim ako se vrši kompenzacija promjene protoka CFV ili CFO.
Jedinica za uzorkovanje krutih čestica sastoji se od tunela za razrjeđivanje, sonde za uzorkovanje, filtarske jedinice, pumpe s djelomičnim protokom, regulatora brzine protoka i mjerila protoka. Protok dijela uzorkovanja krutih čestica vodi se kroz dva serijski ugrađena filtra. Sonda za uzorkovanje za protok ispitnih plinova mora se postaviti unutar trakta za razrjeđivanje tako da se reprezentativni uzorak protoka plina može uzeti iz homogene mješavine zraka i ispušnih plinova i da na mjestu uzorkovanja temperatura mješavine zraka i ispušnih plinova ne bude viša od 325 K (52 °C). Temperatura protoka plina u mjerilu protoka ne može se mijenjati za više od ± 3 K niti se brzina masenog protoka može mijenjati za više od ± 5 %. Ako se količina neprihvatljivo promjeni kao posljedica prekomjernog opterećenja filtra, ispitivanje se mora zaustaviti. Kad se ponovi, protok se mora smanjiti i/ili upotrijebiti veći filtar. Filtri se moraju ukloniti iz komore najranije sat vremena prije početka ispitivanja.
Potrebni filtri za krute čestice moraju se kondicionirati (u smislu temperature i vlažnosti) u otvorenoj posudi zaštićenoj od ulaska prašine najmanje osam, a najviše 56 sati prije ispitivanja u klimatiziranoj komori. Nakon toga kondicioniranja, nezagađeni filtri važu se i odlažu dok se ne upotrijebe. Ako se filtri ne upotrijebe u roku od sat vremena od uklanjanja iz komore za vaganje, moraju se ponovno izvagati.
Ograničenje od jednog sata može se zamijeniti ograničenjem od osam sati ako su ispunjeni jedan ili oba sljedeća uvjeta:
— |
stabilizirani je filtar postavljen i drži se u zabrtvljenom sklopu držača filtra sa zatvorenim krajevima, ili |
— |
stabilizirani je filtar stavljen u zabrtvljeni sklop držača filtra koji se zatim odmah postavlja u liniju za uzorkovanje kroz koju nema protoka. |
4.3.3. Umjeravanje
Svaki analizator mora se umjeravati toliko često koliko je potrebno, u svakom slučaju tijekom mjeseca koji prethodi ispitivanju u svrhu homologacije tipa, a najmanje jednom u šest mjeseci za potvrdu usklađenosti proizvodnje.
Metoda umjeravanja koja se upotrebljava opisana je u Dodatku 6. za analizatore navedene u stavku 4.3.1.
4.4. Mjerenje obujma
4.4.1. Metoda mjerenja ukupnog obujma razrijeđenoga ispušnog plina sadržanog u uređaju za uzorkovanje konstantnog obujma mora biti takva da mjerenje bude točno ± 2 %.
4.4.2. Umjeravanje uređaja za uzorkovanje konstantnog obujma
Uređaj za mjerenje obujma sustava za uzorkovanje konstantnog obujma mora se umjeravati metodom koja je dovoljna za osiguranje propisane točnosti i s učestalošću dovoljnoj za održavanje te točnosti.
Primjer postupka umjeravanja koji daje traženu točnost naveden je u Dodatku 6. Metoda upotrebljava mjerilo protoka koje je dinamično i pogodno za veliku brzinu protoka koja se susreće pri ispitivanju uređaja za uzorkovanje konstantnog obujma. Uređaj mora biti potvrđene točnosti u skladu s odobrenim nacionalnim ili međunarodnim etalonom.
4.5. Plinovi
4.5.1. Čisti plinovi
Sljedeći čisti plinovi moraju biti na raspolaganju, ako je potrebno, za umjeravanje i uporabu aparature:
— |
pročišćeni dušik (čistoća ± 1 ppm C, ± 1 ppm CO, ± 400 ppm CO2, ± 0,1 ppm NO), |
— |
pročišćeni sintetički zrak (čistoća ± 1 ppm C, ± 1 ppm CO, ± 400 ppm CO2, ± 0,1 ppm NO); sadržaj kisika između 18 i 21 % vol., |
— |
pročišćeni kisik (čistoća > 99,5 % vol. O2), |
— |
pročišćeni vodik (i mješavina koja sadržava vodik) (čistoća ± 1 ppm C, ± 400 ppm CO2) |
— |
ugljični monoksid (minimalna čistoća 99,5 posto), |
— |
propan (najmanja čistoća 99,5 posto). |
4.5.2. Plinovi za umjeravanje
Mješavine plinova koji imaju sljedeće kemijske sastave moraju biti na raspolaganju:
— |
C3H8 i pročišćeni sintetički zrak (vidjeti stavak 4.5.1. ovog Priloga), |
— |
CO i pročišćeni dušik, |
— |
CO2 i pročišćeni dušik, |
— |
NO i pročišćeni dušik. (Količina NO2 sadržana u tome plinu za umjeravanje ne smije biti veća od 5 % sadržaja NO). |
Stvarna koncentracija plina za umjeravanje mora biti unutar ± 2 % navedene brojke.
Koncentracije utvrđene u Dodatku 6. mogu se dobiti i pomoću razdjeljivača plinova, razrjeđivanjem pročišćenim N2 ili pročišćenim sintetičkim zrakom. Točnost uređaja za miješanje mora biti takva da se koncentracije razrijeđenih plinova za umjeravanje mogu utvrditi unutar ± 2 %.
4.6. Dodatna oprema
4.6.1. Temperature
Temperature naznačene u Prilogu 8. mjere se s točnošću od ± 1,5 K.
4.6.2. Tlak
Atmosferski tlak mora biti mjerljivi unutar ± 0,1 kPa.
4.6.3. Apsolutna vlažnost
Apsolutna vlažnost (H) mora biti mjerljiva unutar ± 5 %.
4.7. Sustav uzorkovanja ispušnih plinova mora se utvrditi metodom opisanom u stavku 3. dodatka 7. Najveće dopušteno odstupanje između količine uvedenog plina i količine mjerenoga plina je 5 %.
5. PRIPREMA ISPITIVANJA
5.1. Usklađivanje simulatora inercije s inercijom vozila pri pravocrtnom gibanju
Upotrebljava se simulator inercije koji omogućuje da se ukupna inercija rotacijskih masa dobije razmjerno referentnoj masi u sljedećim granicama:
Referentna masa vozila RW (kg) |
Istovrijedna inercijska masa I. (kg) |
RW ≤ 480 |
455 |
480 < RW ≤ 540 |
510 |
540 < RW ≤ 595 |
570 |
595 < RW ≤ 650 |
625 |
650 < RW ≤ 710 |
680 |
710 < RW ≤ 765 |
740 |
765 < RW ≤ 850 |
800 |
850 < RW ≤ 965 |
910 |
965 < RW ≤ 1 080 |
1 020 |
1 080 < RW ≤ 1 190 |
1 130 |
1 190 < RW ≤ 1 305 |
1 250 |
1 305 < RW ≤ 1 420 |
1 360 |
1 420 < RW ≤ 1 530 |
1 470 |
1 530 < RW ≤ 1 640 |
1 590 |
1 640 < RW ≤ 1 760 |
1 700 |
1 760 < RW ≤ 1 870 |
1 810 |
1 870 < RW ≤ 1 980 |
1 930 |
1 980 < RW ≤ 2 100 |
2 040 |
2 100 < RW ≤ 2 210 |
2 150 |
2 210< RW ≤ 2 380 |
2 270 |
2 380 < RW ≤ 2 610 |
2 270 |
2 610 < RW |
2 270 |
Ako nije raspoloživa odgovarajuća inercija na dinamometru, upotrebljava se bliža veća vrijednost referentnoj masi vozila.
5.2. Postavke dinamometra
Opterećenje se namješta u skladu s metodama opisanim u stavku 4.1.5.
Upotrijebljena metoda i dobivene vrijednosti (istovtrijedna inercija – karakteristični parametar namještanja) moraju se zabilježiti u izvještaju o ispitivanju.
5.3. Kondicioniranje vozila
Za vozila s motorima s kompresijskim paljenjem za porebe mjerenja krutih čestica najviše 36 sati i najmanje šest sati prije ispitivanja mora se primijeniti ciklus drugog dijela opisan u Dodatku 1. ovom Priloga. Moraju se odvoziti tri uzastopna ciklusa. Postavke su dinamometra one navedene u stavcima 5.1. i 5.2.
Na zahtjev proizvođača vozila opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja mogu biti pretkondicionirana jednim dijelom jednim i drugim dijelom drugim voznim ciklusom.
Nakon tog pretkondicioniranja svojstvenoog za motore s kompresijskim paljenjem i prije ispitivanja, vozila s motorima s kompresijskim paljenjem i s vanjskim izvorom paljenja moraju se držati u prostoriji u kojoj temperatura ostaje razmjerno stalna između 293 i 303 K (20 i 30 °C). To kondicioniranje mora biti provedeno najmanje šest sati i nastavlja se dok temperatura ulja motora i sredstva za hlađenje, ako ga ima, budu unutar ± 2 K temperature u prostoriji.
5.3.1.1. Ako proizvođač zatraži, ispitivanje se mora provesti najkasnije 30 sati nakon što je vozilo radilo na svojoj uobičajenoj temperaturi.
5.3.1.2. Za vozila opremljena motorom s vanjskim izvoriom paljenja koja kao gorivo upotrebljavaju UNP ili PP ili su opremljena tako da kao gorivo mogu upotrebljavati benzin ili UNP ili PP, između ispitivanja na prvo referentno gorivo ili drugo referentno gorivo, vozilo se mora predondicionirati prije ispitivanja na drugo referentno gorivo. To se pretkondiciniranje obavlja s drugim referentnim gorivom vozeći ciklus pretkondiciniranja koji se sastoji od jednoga prvog dijela (gradski dio) i dva druga dijela (izvangradski dio) opisana u Dodatku 1. ovom Prilogu. Na zahtjev proizvođača i uz suglasmost tehničke službe taj se ciklus pretkondiciniranja može produljiti. Postavka dinamometra mora biti jedna od navedenih u stavcima 5.1. ili 5.2. ovog Priloga.
5.3.2. Tlakovi guma moraju biti isti kao oni koje je odredio proizvođač i korišteni za prethodno ispitivanje na cesti za namještanje kočnica. Tlakovi guma mogu se povećati za najviše 50 % u odnosu na vrijednost koju preporučuje proizvođač za namješanje u slučaju dinamometra s dva valjka. Stvarni tlak koji se upotrebljava mora se zabilježiti u izvještaju o ispitivanju.
6. POSTUPAK ZA ISPITIVANJA NA UREĐAJU
6.1. Posebni uvjeti za provedbu ciklusa
6.1.1. Tijekom ispitivanja temperatura ispitne stanice mora biti između 293 i 303 K (20 i 30 °C). Apsolutna vlažnost (H) bilo zraka u ispitnoj stanici ili zraka koji se usisava u motor mora biti takva da:
6.1.2. Vozilo mora biti približno vodoravno tijekom ispitivanja tako da se izbjegne moguća neuobičajena raspodjela goriva.
6.1.3. Struje zraka promjenjive brzine usmjerava se na vozilo. Brzina vrtnje puhala mora takva da u radnom području od 10 km/h do barem 50 km/h linearna brzina zraka na izlazu iz puhala ne odstupa više od ± 5 km/h u odnosu na brzinu odgovarajućeg valjka. Izlazni otvor puhala mora imati sljedeće značajke:
— |
površina: barem 0,2 m2 |
— |
visina od donjeg ruba do tla: otprilike 20 cm |
— |
udaljenost od čela vozila: otprilike 30 cm. |
Alternativa je da brzina zraka koji izlazi iz puhala iznosi barem 6m/s (21,6 km/h).
Na zahtjev proizvođača za posebna vozila (npr. furgoni, terenska vozila) može se promijeniti visina ventilatora.
6.1.4. Tijekom ispitivanja bilježi se brzina ovisno o vremenu ili se snima pomoću sustava za prikupljanje podataka tako da se može ocijeniti točnost provedenih ciklusa.
6.2. Pokretanje motora
6.2.1. Motor se mora pokrenuti pomoću uređaja predviđenih za tu namjenu u skladu s uputama proizvođača, a koje su sastavni dio priručnika za vozače proizvodnih vozila.
6.2.2. Motor se mora održavati u praznom hodu na razdoblje od 40 sekunda. Prvi ciklus mora početi na kraju gore navedenog razdoblja od 40 sekundi praznog hoda.
6.2.3. U slučaju kad se kao gorivo upotrebljava UNP ili PP dopušteno je pokrenuti motor na benzin te preklopiti na UNP ili PP nakon unaprijed određenog vremenskog razadoblja koje ne može mijenjati vozač.
6.3. Prazni hod
6.3.1. Ručno ili poluautomatski mjenjač
6.3.2. Automatski mjenjač
Nakon početnog uključenja birač se ne smije pomicati ni u kojemu trenutku tijekom ispitivanja osim kao u slučaju utvrđenu u stavku 6.4.3.ili ako birač može pokrenuti štedni hod, ako postoji.
6.4. Ubrzavanja
6.4.1. Ubrzavanja se moraju provesti na taj način da ubrzanje bude što je više moguće jednoliko kroz tu fazu.
6.4.2. Ako se ubrzavanje ne može provesti u propisanom vremenu, dodatno vrijeme koje je potrebno po mogućnosti se odbija od vremena dopuštenog za promjenu stupnja prijenosa, a u suprotnom od kasnijeg razdoblja stalne brzine.
6.4.3. Automatski mjenjači
Ako se ubrzanje ne može provesti u propisanom vremenu, birač stupnjeva prijenosa pomiče se u skladu sa zahtjevima za ručne mjenjače.
6.5. Usporavanje
6.5.1. Sva usporavanja osnovnog gradskog ciklusa (prvi dio) obavlja se potpunim skidanjem noge s papučice za snagu, pri čemu spojka ostaje uključena. Spojka se otpušta pri brzini od 10 km/h bez pomicanja ručice mjenjača.
Sva usporavanja izvangradskog ciklusa (drugi dio) obavljaju se potpunim skidanjem noge s papučice za snagu, pri čemu spojka ostaje uključena. Spojka se otpušta, bez pomicanja ručice mjenjača, pri brzini od 50 km/h za zadnje usporavanje.
6.5.2. Ako je razdoblje usporavanja dulje od onoga propisana za odgovarajuću fazu, treba upotrijebiti kočnice vozila kako bi se omogućilo pridržavanje vremena ciklusa.
6.5.3. Ako je razdoblje usporavanja kraće od onoga propisana za odgovarajuću fazu, sukladnost s vremenskim trajanjem teoretskog ciklusa postiže se konstantnom brzinom ili spajanjem razdoblja praznog hoda u sljedeću radnju.
6.5.4. Na kraju razdoblja usporavanja (naglo zaustavljanje vozila na valjcima) osnovnoga gradskog ciklusa (prvi dio), mjenjač se stavlja u neutralni položaj i uključi spojka.
6.6. Stalne brzine
6.6.1. Potrebno je izbjeći višestruko aktiviranje ili zatvaranje zaklopke za snagu pri prelasku s ubrzavanja na sljedeću stalnu brzinu.
6.6.2. Razdoblja konstantne brzine postižu se držanjem papučice za snagu određenom položaju.
7. POSTUPAK UZORKOVANJA I ANALIZA
7.1. Uzorkovanje
Uzorkovanje počinje na početku elementarnog gradskog ciklusa i završava po završetku konačnog razdoblja praznog hoda u izvangradskom ciklusu (drugi dio, kraj uzorkovanja) ili u slučaju ispitivanja tipa VI. po završetku konačnog razdoblja praznog hoda posljednjeg elementarnog gradskog ciklusa (prvi dio) ovisno o vrsti ispitivanja koje se provodi.
7.2. Analiza
7.2.1. Ispušni plinovi sadržani u vreći moraju se analizirati što je moguće prije, a u svakom slučaju najkasnije 20 minuta po završetku ciklusa ispitivanja. Upotrijebljeni filtri za krute čestice moraju se odnijeti u komoru najkasnije jedan sat nakon završetka ispitivanja na ispušne plinove i tamo se kondicionirati između dva i 36 sati, a zatim izvagati.
7.2.2. Prije analize svakog uzorka, raspon analizatora koji će se upotrijebiti za svaki onečišćujuća tvar mora se postaviti na ništicu s odgovarajućim nultim plinom.
7.2.3. Analizatori se zatim podešavaju na umjerne krivulje pomoću certificiranih plinova nazivnih koncentracija od 70 do 100 % raspona.
7.2.4. Ništice analizatora zatim se ponovno provjeravaju. Ako se očitana vrijednost razlikuje za više od 2 % raspona od onog utvrđena u stavku 7.2.2., postupak se ponavlja.
7.2.5. Uzorci se zatim analiziraju.
7.2.6. Nakon analize nulta točka i točka raspona se ponovno provjeravaju pomoću istih plinova. Ako su te ponovne provjere unutar 2 % od onih iz stavka 7.2.3., analiza se smatra prihvatljivom.
7.2.7. Na svim točkama u ovom dijelu, brzine protoka i tlakovi raznih plinova moraju biti isti kao oni koji se upotrebljavaju tijekom umjeravanja analizatora.
7.2.8. Brojka usvojena za koncentraciju svakoga štetnog sastojka mjerena u plinovima je ona koja se očita nakon stabilizacije na mjernom uređaju. Emisije masa ugljikovodika za motore s kompresijskim paljenjem računaju se iz integriranog HFID očitanja, ispravljena za promjenjivi protok ako je potrebno, kako je navedeno u Dodatku 5.
8. ODREĐIVANJE KOLIČINE EMISIJE PLINOVITIH I KRUTIH ONEČIŠĆUJUĆIH TVARI
8.1. Razmatrani obujam
Obujam koji se uzima u obzir mora se ispraviti tako da bude u skladu s uvjetima 101,33 kPa i 273,2 K.
8.2. Ukupna masa emitiranih plinovitih i krutih onečišćujućih tvari
Masa m svake plinovite onečišćujuće tvari koju emitira vozilo tijekom ispitivanja utvrđuje se dobivanjem umnoška obujamske koncentracije i obujma predmetnog plina, uzimajući u obzir sljedeće gustoće u gore navedenim referentnim uvjetima:
|
d = 1,25 g/l, |
||
|
|
||
|
d = 0,619 g/l, |
||
|
d = 0,619 g/l, |
||
|
d = 0,649 g/l |
||
|
d = 0,714 g/l, |
||
|
d = 2,05 g/l, |
Masa m emisija krutih onečišćujućih tvari iz vozila tijekom ispitivanja utvrđuje se vaganjem mase krutih tvari sakupljenih na dva filtra, m1 na prvom filtru, m2 na drugom filtru:
|
m = m1, |
||
|
m = m1 + m2 |
||
|
ispitivanje se poništava. |
Dodatak 8. ovom Prilogu navodi izračune, koji se odnose na različite metode, koje slijede primjeri, koji se upotrebljavaju za određivanje masa emisija plinovitih i krutih onečišćujućih tvari.
(1) Treba napomenuti da dopušteno vrijeme od dvije sekunde uključuje vrijeme za promjenu stupnja prijenosa, a prema potrebi i određenu širinu za postizanje ciklusa.
PRILOG 4.
Dodatak 1.
PREGLED RADNOG CIKLUSA UPOTRIJEBLJENOG ZA ISPITIVANJE TIPAI.
1. RADNI CIKLUS
Radni ciklus, koji se sastoji od prvog dijela (gradski ciklus) i drugoga dijela(izvangradski ciklus) prikazan je na slici 1./1.
2. OSNOVNI GRADSKI CIKLUS (PRVI DIO)
(Vidjeti sliku 1./2. i tablicu 1.2.)
2.1. Pregled po fazama
|
Vrijeme (s) |
% |
|
Prazni hod |
60 |
30,8 |
35,4 |
Prazni hod, vozilo u pokretu, uključena spojka u jednomstupnju prijenosa |
9 |
4,6 |
|
Mijenjanje stupnjeva prijenosa |
8 |
4,1 |
|
Ubrzanja |
36 |
18,5 |
|
Razdoblja ustaljene brzine |
57 |
29,2 |
|
Usporavanja |
25 |
12,8 |
|
|
195 |
100 |
|
2.2. Podjela prema uporabi stupnjeva prijenosa:
|
Vrijeme (s) |
% |
|
Prazni hod |
60 |
30,8 |
35,4 |
Prazni hod, vozilo u pokretu, uključena spojka u jednomstupnju prijenosa |
9 |
4,6 |
|
Mijenjanje stupnjeva prijenosa |
8 |
4,1 |
|
Prvi stupanj prijenosa |
24 |
12,3 |
|
Drugi stupanj prijenosa |
53 |
27,2 |
|
Treći stupanj prijenosa |
41 |
21 |
|
|
195 |
100 |
|
2.3. Opći podaci
|
19 km/h. |
||
|
195 sekunda. |
||
|
1013 km. |
||
|
4052 km. |
Tablica 1.2.
Osnovni gradski radni ciklus na dinamometru (prvi dio)
Redni broj radnje |
Radnja |
Faza |
Ubrzanje (m/s2) |
Brzina (km/h) |
Trajanje svake |
Kumulativno vrijeme(s) |
Brzina koja se koristi u slučajuručnog mjenjača |
|
Radnje (s) |
faze (s) |
|||||||
1 |
Prazni hod |
1 |
|
|
11 |
11 |
11 |
6 s PM + 5 s K1 (1) |
2 |
Ubrzanje |
2 |
1,04 |
0-15 |
4 |
4 |
15 |
1 |
3 |
Stalna brzina |
3 |
|
15 |
9 |
8 |
23 |
1 |
4 |
Usporavanje |
|
–0,69 |
15-10 |
2 |
|
25 |
1 |
5 |
Usporavanje, bez kvačila |
|
–0,92 |
10-0 |
3 |
|
28 |
K1 (1) |
6 |
Prazni hod |
5 |
|
|
21 |
21 |
49 |
16 s PM + 5 s K1 (1) |
7 |
Ubrzanje |
6 |
0,83 |
0-15 |
5 |
12 |
54 |
1 |
8 |
Promjena brzine |
|
|
|
2 |
|
56 |
|
9 |
Ubrzanje |
|
0,94 |
15-32 |
5 |
|
61 |
2 |
10 |
Stalna brzina |
7 |
|
32 |
24 |
24 |
85 |
2 |
11 |
Usporavanje |
8 |
–0,75 |
32-10 |
8 |
11 |
93 |
2 |
12 |
Usporavanje, bez kvačila |
|
–0,92 |
10-0 |
3 |
|
96 |
K2 (1) |
13 |
Prazni hod |
9 |
0-15 |
0-15 |
21 |
|
117 |
16 s PM + 5 s K1 (1) |
14 |
Ubrzanje |
10 |
|
|
5 |
26 |
122 |
1 |
15 |
Promjena brzine |
|
|
|
2 |
|
124 |
|
16 |
Ubrzanje |
|
0,62 |
15-35 |
9 |
|
133 |
2 |
17 |
Promjena brzine |
|
|
|
2 |
|
135 |
|
18 |
Ubrzanje |
|
0,52 |
35-50 |
8 |
|
143 |
3 |
19 |
Stalna brzina |
11 |
|
50 |
12 |
12 |
155 |
3 |
20 |
Usporavanje |
12 |
–0,52 |
50-35 |
8 |
8 |
163 |
3 |
21 |
Stalna brzina |
13 |
|
35 |
13 |
13 |
176 |
3 |
22 |
Promjena brzine |
14 |
|
|
2 |
12 |
178 |
|
23 |
Usporavanje |
|
–0,86 |
35-10 |
7 |
|
185 |
2 |
24 |
Usporavanje, bez kvačila |
|
–0,92 |
10-0 |
3 |
|
188 |
K2 (1) |
25 |
Prazni hod1 |
15 |
|
|
7 |
7 |
195 |
7 s PM (1) |
3. IZVANGRADSKI CIKLUS (PRVI DIO)
Vidjeti sliku 1./3. i tablicu 1.3.
3.1. Podjela po fazama:
|
Vrijeme (s) |
% |
Prazni hod |
20 |
5,0 |
Prazni hod, vozilo u pokretu, uključena spojka u jednomstupnju prijenosa |
20 |
5,0 |
Mijenjanje stupnjeva prijenosa |
6 |
1,5 |
Ubrzavanja |
103 |
25,8 |
Razdoblja ustaljene brzine |
209 |
52,2 |
Usporavanja |
42 |
10,5 |
|
400 |
100 |
3.2. Podjela po upotrijebljenim stupnjevima prijenosa:
|
Vrijeme (s) |
% |
Prazni hod |
20 |
5,0 |
Prazni hod, vozilo u pokretu, uključena spojka u jednomstupnju prijenosa |
20 |
5,0 |
Mijenjanje stupnjeva prijenosa |
6 |
1,5 |
Prvi stupanj prijenosa |
5 |
1,3 |
Drugi stupanj prijenosa |
9 |
2,2 |
Treći stupanj prijenosa |
8 |
2,0 |
Četvrti stupanj prijenosa |
99 |
24,8 |
Peti stupanj prijenosa |
233 |
58,2 |
|
400 |
100 |
3.3. Opći podaci
|
62,6 km/h. |
||
|
400 sekunda. |
||
|
6,955 km. |
||
|
120 km/h. |
||
|
0,833 m/s2. |
||
|
-1,389 m/s2. |
Tablica 1/3
Izvangradski ciklus (drugi dio) za ispitivanje tipa I.
Redni broj radnje |
Radnja |
Faza |
Ubrzanje (m/s2) |
Brzina (km/h) |
Trajanje svake |
Kumulativno vrijeme(s) |
Brzina koja se koristi u slučajuručnog mjenjača |
|
Radnje (s) |
faze (s) |
|||||||
1 |
Prazni hod |
1 |
|
|
20 |
20 |
20 |
K1 (2) |
2 |
Ubrzanje |
} |
0,83 |
0 |
5 |
41 |
25 |
1 |
3 |
Promjena brzine |
|
|
|
2 |
|
27 |
— |
4 |
Ubrzanje |
|
0,62 |
15-35 |
9 |
|
36 |
2 |
5 |
Promjena brzine |
|
|
|
2 |
|
38 |
— |
6 |
Ubrzanje |
|
0,52 |
35-30 |
8 |
|
46 |
3 |
7 |
Promjena brzine |
|
|
|
2 |
|
48 |
— |
8 |
Ubrzanje |
|
0,43 |
50-70 |
13 |
|
61 |
4 |
9 |
Stalna brzina |
3 |
|
70 |
50 |
50 |
111 |
5 |
10 |
Usporavanje |
4 |
–0,69 |
70-50 |
8 |
8 |
119 |
4 s.5 + 4 s.4 |
11 |
Stalna brzina |
5 |
|
50 |
69 |
69 |
188 |
4 |
12 |
Ubrzanje |
6 |
0,43 |
50-70 |
13 |
13 |
201 |
4 |
13 |
Stalna brzina |
7 |
|
70 |
50 |
50 |
251 |
5 |
14 |
Ubrzanje |
8 |
0,24 |
70-100 |
35 |
35 |
286 |
5 |
15 |
Stalna brzina |
9 |
|
100 |
30 |
30 |
316 |
5 (3) |
16 |
Ubrzanje |
10 |
0,28 |
100-120 |
20 |
20 |
336 |
5 (3) |
17 |
Stalna brzina |
11 |
|
120 |
10 |
20 |
346 |
5 (3) |
18 |
Usporavanje |
12 |
–0,69 |
120-80 |
16 |
34 |
362 |
5 (3) |
19 |
Usporavanje |
|
–1,04 |
80-50 |
8 |
|
370 |
5 (3) |
20 |
Usporavanje,bez kvačila |
|
1,39 |
50-0 |
10 |
|
380 |
K5 (2) |
21 |
Prazni hod |
13 |
|
|
20 |
20 |
400 |
PM (2) |
(1) PM = mjenjač u neutralnom položaju, pritisnuto kvačilo. K1, K2 = prva ili drugabrzina, otpušteno kvačilo.
(2) PM = mjenjač u neutralnom položaju, pritisnuto kvačilo. K1, K2= prva ili peta brzina,otpušteno kvačilo.
(3) Mogu se koristiti dodatne brzine prema preporukama proizvođača akovozilo ima prijenos s više od pet brzina.
PRILOG 4.
Dodatak 2.
1. DEFINICIJA DINAMOMETRA S VALJCIMA S NEPROMJENJIVOM KRIVULJOM OPTEREĆENJA
1.1. Uvod
U slučaju da se ukupan otpor vožnje na cesti ne može ponovno izvesti na dinamometru s valjcima između brzina od 10 i 120 km/h, preporučuje se uporaba dinamometra s valjcima s niže određenim značajkama.
1.2. Definicija
1.2.1. Dinamometar s valjcima može imati jedan ili dva valjka.
Prednji valjak pokreće, izravno ili neizravno, inercijske mase i uređaj za apsorpciju snage.
1.2.2. Opterećenje koje apsorbira kočnica (Pa) i učinci unutarnjega trenja dinamometra s valjcima od brzine 0 do 120 km/h su sljedeći:
gdje je:
— |
= |
F |
= |
ukupno opterećenje koje apsorbira dinamometar s valjcima (N) |
— |
= |
a |
= |
vrijednost istovrijedna otporu kotrljanja (N) |
— |
= |
b |
= |
vrijednost istovrijedna koeficijentu otpora zraka (N/km/h) |
— |
= |
V |
= |
brzina (km/h) |
— |
= |
F80 |
= |
opterećenje pri brzini od 80 km/h (N) |
2. METODA UMJERAVANJA DINAMOMETRA
2.1. Uvod
U ovom se Dodatku opisuje metoda koja se upotrebljava za utvrđivanje snage koju apsorbira kočnica dinamometra.
Apsorbirano opterećenje obuhvaća opterećenje koje apsorbiraju učinci trenja i opterećenje koje apsorbira uređaj za apsorpciju snage.
Dinamometar se stavlja u pogon izvan raspona ispitnih brzina. Uređaj upotrijebljen za pokretanje dinamometra zatim se isključuje; brzina se vrtnje pogonskog valjka smanjuje.
Kinetičku energiju valjaka troše jedinica za apsorpciju snage i učinci trenja. Kod te metode zanemaruju se promjene unutarnjih učinaka trenja valjka koje prouzročuju valjci s vozilom ili bez vozila. Učinci se trenja stražnjeg valjka zanemaruju kad je valjak slobodan.
2.2. Umjeravanje pokazatelja opterećenja na 80 km/h ovisno o apsorbiranom opterećenju
Upotrebljava se sljedeći postupak (također vidjeti sliku 2/1).
2.2.1. Izmjeriti brzinu vrtnje valjka, ako to već nije učinjeno. Može se upotrijebiti peti kotač, brojilo okretaja ili koja druga metoda.
2.2.2. Postaviti vozilo na dinamometar ili primijeniti neku drugu metodu pokretanja dinamometra.
Upotrijebiti zamašnjak ili bilo koji drugi sustav simulacije inercije za određeni razred inercije koji se upotrebljava.
Slika 2/1
Dijagram opterećenja koje apsorbira dinamometar s valjcima
2.2.4. Postaviti dinamometar na brzinu od 80 km/h.
2.2.5. Zabilježiti pokazano opterećenje Fi (N).
2.2.6. Dovesti dinamometar na brzinu od 90 km/h.
2.2.7. Isključiti uređaj upotrijebljen za pokretanje dinamometra.
2.2.8. Zabilježiti vrijeme koje je dinamometru trebalo za prelazak s brzine od 85 km/h na brzinu od 75 km/h.
2.2.9. Postaviti uređaj za apsorpciju snage na drugu razinu.
2.2.10. Zahtjevi iz točaka 2.2.4.do 2.2.9. moraju se ponavljati dovoljno često da se pokrije raspon upotrijebljenih opterećenja.
2.2.11. Izračunati apsorbirano opterećenje pomoću sljedeće formule:
u kojoj je:
— |
= |
F |
= |
apsorbirano opterećenje u N, |
— |
= |
Mi |
= |
istovrijedna inercijska masa u kilogramima (bez inercijske mase slobodnoga stražnjeg valjka) |
— |
= |
ΔV |
= |
odstupanje brzine u m/s (10 km/h = 2,775 m/s) |
— |
= |
t |
= |
vrijeme potrebno da valjak uspori s 85 na 75 km/h. |
Slika 2/2 pokazuje opterećenje prikazano pri 80 km/h u odnosu na opterećenje apsorbirano pri 80 km/h.
Slika 2/2
Opterećenje prikazano pri 80 km/h u odnosu na opterećenje apsorbirano pri 80 km/h
2.2.13. Postupak opisan u stavcima od 2.2.3. do 2.2.12. mora se ponavljati za sve razrede inercije koji se upotrebljavaju.
2.3. Umjeravanje pokazatelja opterećenja kao funkcije apsorbiranog opterećenja za druge brzine
Postupci opisani u stavku 2.2. moraju se ponavljati toliko često koliko je potrebno za izabrane brzine.
2.4. Ovjera krivulje apsorpcije snage dinamometra od nazivne vrijednosti pri brzini od 80 km/h
2.4.1. Postaviti vozilo na dinamometar ili primijeniti koju drugu metodu pokretanja dinamometra.
2.4.2. Namjestiti dinamometar na apsorbirano opterećenje pri80 km/h.
2.4.3. Zabilježiti apsorbirano opterećenje pri 120, 100, 80, 60, 40 i 20 km/h.
2.4.4. Nacrtati krivulju F(V) i provjeriti odgovara li zahtjevima iz stavka 1.2.2. ovog Dodatka.
2.4.5. Ponoviti postupak utvrđen u stavcima 2.4.1. do 2.4.4. za druge vrijednosti opterećenja F pri 80 km/h i za druge vrijednosti inercije.
2.5. Isti postupak mora se upotrebiti za umjeravanje sile ili momenta.
3. POSTAVLJANJE DINAMOMETRA
3.1. Metode namještanja
3.1.1. Uvod
Ova se metoda ne smatra najboljom i mora se upotrebljavati samo kod dinamometara s nepromjenjivom krivuljom opterećenja za utvrđivanje vrijednosti opterećenja pri 80 km/h i ne može se upotrebljavati za vozila s motorima s kompresijskim paljenjem.
3.1.2. Instrumentacija ispitivanja
Vakuum (ili apsolutni tlak) u usisnoj grani vozila mjeri se na točnost od ± 0,25 kPa. Mora postojati mogućnost bilježenja tog očitanja kontinuirano ili u razmacima od najviše jedne sekunde. Brzina se mora bilježiti kontinuirano uz preciznost od ± 0,4 km/h.
3.1.3. Ispitivanje na cesti
3.1.3.1. Osigurati da se ispune zahtjevi iz stavka 4. Dodatka 3.
3.1.3.2. Voziti vozilo stalnom brzinom od 80 km/h bilježeći brzinu i vakuum (ili apsolutni tlak) u skladu sa zahtjevima iz stavka 3.1.2.
3.1.3.3. Ponoviti postupak naveden u stavku 3.1.3.2. tri puta u svakom smjeru. Svih šest vožnja mora se završiti za četiri sata.
3.1.4. Mjerila za odbijanje i prihvaćanje podataka
3.1.4.1. Pregledati rezultate dobivene u skladu sa stavcima 3.1.3.2. i 3.1.3.3. (brzina ne smije biti manja od 79,5 km/h ili veća od 80,5 km/h dulje od jedne sekunde). Za svaku vožnju očitati razinu vakuuma u razmacima od jedne sekunde, izračunati srednju vrijednost vakuuma v i standardno odstupanje (standardna odstupanja). Taj izračun mora se sastojati od najmanje 10 očitanja vakuuma.
3.1.4.2. Standardno odstupanje ne smije biti veće od 10 % srednje vrijednosti v za svaku vožnju.
3.1.4.3. Izračunati srednju vrijednost v za šest vožnji (tri vožnje u svakom smjeru).
3.1.5. Postavljanje dinamometra
3.1.5.1.
Provesti postupke utvrđene u stavcima od 5.1.2.2.1. do 5.1.2.2.4. iz Dodatka 3. ovom Prilogu.
3.1.5.2.
Nakon zagrijavanja voziti vozilo stalnom brzinom od 80 km/h i namjestiti dinamometar tako da ponovi očitanje vakuuma v dobiveno u skladu sa stavkom 3.1.4.3. gore. Odstupanje od tog očitanja ne smije biti veće od 0,25 kPa. Za tu radnju upotrebljavaju se isti instrumenti koji su upotrebljavani tijekom ispitivanja na cesti.
3.2. Alternativna metoda
Uz suglasnost proizvođača, može se upotrijebiti sljedeća metoda:
3.2.1. Kočnica se namješta tako da apsorbira opterećenje koje djeluje na pogonske kotače pri stalnoj brzini od 80 km/h u skladu sa sljedećom tablicom:
Referentna masa vozila |
Jednakovrijedna inercija |
Snaga i opterećenje koje apsorbira dinamometar pri 80 km/h |
Koeficijenti |
||
Mr (kg) |
kg |
kW |
N |
a |
b |
N |
N/(km/h) |
||||
Mr ≤ 480 |
455 |
3,8 |
171 |
3,8 |
0,0261 |
480 < Mr ≤ 540 |
510 |
4,1 |
185 |
4,2 |
0,0282 |
540 < Mr ≤ 595 |
570 |
4,3 |
194 |
4,4 |
0,0296 |
595 < Mr ≤ 650 |
625 |
4,5 |
203 |
4,6 |
0,0309 |
650 < Mr ≤ 710 |
680 |
4,7 |
212 |
4,8 |
0,0323 |
710 < Mr ≤ 765 |
740 |
4,9 |
221 |
5,0 |
0,0337 |
765 < Mr ≤ 850 |
800 |
5,1 |
230 |
5,2 |
0,0351 |
850 < Mr ≤ 965 |
910 |
5,6 |
252 |
5,7 |
0,0385 |
965 < Mr ≤ 1 080 |
1 020 |
6,0 |
270 |
6,1 |
0,0412 |
1 080 < Mr ≤ 1 190 |
1 130 |
6,3 |
284 |
6,4 |
0,0433 |
1 190 < Mr ≤ 1 305 |
1 250 |
6,7 |
302 |
6,8 |
0,046 |
1 305 < Mr ≤ 1 420 |
1 360 |
7,0 |
315 |
7,1 |
0,0481 |
1 420 < Mr ≤ 1 530 |
1 470 |
7,3 |
329 |
7,4 |
0,0502 |
1 530 < Mr ≤ 1 640 |
1 590 |
7,5 |
338 |
7,6 |
0,0515 |
1 640 < Mr ≤ 1 760 |
1 700 |
7,8 |
351 |
7,9 |
0,0536 |
1 760 < Mr ≤ 1 870 |
1 810 |
8,1 |
365 |
8,2 |
0,0557 |
1 870 < Mr ≤ 1 980 |
1 930 |
8,4 |
378 |
8,5 |
0,0577 |
1 980 < Mr ≤ 2 100 |
2 040 |
8,6 |
387 |
8,7 |
0,0591 |
2 100 < Mr ≤ 2 210 |
2 150 |
8,8 |
396 |
8,9 |
0,0605 |
2 210 < Mr ≤ 2 380 |
2 270 |
9,0 |
405 |
9,1 |
0,0619 |
2 380 < Mr ≤ 2 610 |
2 270 |
9,4 |
423 |
9,5 |
0,0646 |
2 610 < Mr |
2 270 |
9,8 |
441 |
9,9 |
0,0674 |
3.2.2. U slučaju vozila koja nisu osobna vozila i čija je referentna masa veća od 1 700 kg, ili vozila sa stalnim pogonom na sve kotače, vrijednosti za snagu navedene u tablici iz stavka 3.2.1. množe se faktorom 1,3.
PRILOG 4.
Dodatak 3.
OTPOR NAPREDOVANJU VOZILA – METODA MJERENJA NA CESTI – SIMULACIJA NA DINAMOMETRU S VALJCIMA
1. CILJ METODA
Cilj metoda određenih u nastavku je mjeriti otpor napredovanju vozila pri stabiliziranim brzinama na cesti i simulirati taj otpor na dinamometru, u skladu sa stavkom 4.1.5.Priloga 4.
2. DEFINICIJA CESTE
Cesta mora biti ravna i dovoljno duga da omogući provedbu mjerenja utvrđenih u nastavku. Nagib mora biti stalan, unutar ± 0,1 % i ne smije biti veći od 1,5 %.
3. ATMOSFERSKI UVJETI
3.1. Vjetar
Ispitivanje se mora ograničiti na brzine vjetra u prosjeku manje od 3 m/s, pri čemu najveće brzine moraju biti manje od 5 m/s. Osim toga, vektorska komponenta brzine vjetra preko ispitne ceste mora biti manja od 2 m/s. Brzina vjetra mora se mjeriti 0,7 m iznad površine ceste.
3.2. Vlažnost
Cesta mora biti suha.
3.3. Tlak – temperatura
Gustoća zraka u trenutku ispitivanja ne smije odstupati za više od ± 7,5 % od referentnih uvjeta, p = 100 kPa iT = 293,2 K.
4. PRIPREMA VOZILA (1)
4.1. Odabir ispitnog vozila
U slučaju da se ne ispituju sve inačice određenog tipa vozila, (1) za odabir ispitnog vozila primjenjuju se sljedeći kriteriji:
4.1.1. Nadogradnja
Ako postoje razne vrste karoserije, potrebno je odabrati najlošiju s obzirom na aerodinamiku. Proizvođač mora dostaviti podatke potrebne za odabir.
4.1.2. Gume
Potrebno je odabrati najšire gume. Ako postoje više od tri veličine guma, potrebno je odabrati drugu po širini.
4.1.3. Ispitna masa
Ispitna masa mora biti referentna masa vozila s najvećim rasponom inercije.
4.1.4. Motor
Ispitno vozilo mora imati najveći (najveće) izmjenjivač (izmjenjivače) topline.
4.1.5. Prijenosnik snage
Potrebno je obaviti jedno ispitivanje sa svakim od sljedećih vrsta prijenosnika snage:
— |
pogon na prednje kotače, |
— |
pogon na stražnje kotače, |
— |
stalni pogon na sva četiri kotača, |
— |
povremeni pogon na sva četiri kotača, |
— |
automatski mjenjač, |
— |
ručni mjenjač. |
4.2. Uhodavanje
Vozilo mora biti u uobičajenom voznom stanju i namješteno nakon uhodavanja od najmanje 3 000 km. Gume se moraju uhodavati istodobno s vozilom ili imati dubinu žljebova gaznog sloja između 90 i 50 % početne dubine.
4.3. Ovjera
Moraju se provesti sljedeće provjere u skladu sa specifikacijama proizvođača za razmatranu namjenu:
— |
kotači, poklopci kotača, gume (proizvođač, tip, tlak), |
— |
geometrija prednje osovine, |
— |
namještanje kočnica (uklanjanje utjecaja trenja), podmazivanje prednje i stražnje osovine, |
— |
usklađenje ovjesa i razine vozila itd. |
4.4. Priprema za ispitivanje
4.4.1. Vozilo se opterećuje do svoje nazivne mase. Razina vozila mora biti ona koja se dobije kad se težište opterećenja postavi na sredinu između točaka „R” prednjih vanjskih sjedala na ravnoj crti koja prolazi kroz te točke.
4.4.2. U slučaju ispitivanja na cesti, prozori vozila moraju biti zatvoreni. Svi poklopci sustava klimatizacije zraka, glavnih svjetala itd. moraju biti u isključenom položaju.
4.4.3. Vozilo mora biti čisto.
4.4.4. Izravno prije ispitivanja vozilo se na odgovarajući način dovodi na uobičajenu radnu temperaturu.
5. METODE
5.1. Metoda promjene energije tijekom spuštanja bez pogona kotača niz strminu
5.1.1. Na cesti
5.1.1.1.
— |
vrijeme se mora mjeriti uz grešku manju od ± 0,1 sekunde, |
— |
brzina se mora mjeriti uz grešku manju od ± 2 %. |
5.1.1.2.1. Ubrzati vozilo na brzinu 10 km/h veću od izabrane ispitne brzine V.
5.1.1.2.2. Postaviti mjenjač u „neutralni” položaj.
5.1.1.2.3. Mjeriti vrijeme (t) koje vozilu treba da bi usporilo s
5.1.1.2.4. Provesti isto ispitivanje u suprotnom smjeru: t2.
5.1.1.2.5. Uzeti prosječni T od dva vremena t1 B t2.
5.1.1.2.6. Ponoviti ta ispitivanja više puta tako da statistička točnost (p) prosjeka
nije više od 2 posto (p ≤ 2 posto)
Statistička točnost (p) određena je sa:
pri čemu je:
— |
= |
t |
= |
koeficijent dan u donjoj tablici, |
— |
= |
n |
= |
broj ispitivanja, |
— |
= |
s |
= |
standardno odstupanje |
n |
4 |
5 |
6 |
7 |
8 |
9 |
10 |
11 |
12 |
13 |
14 |
15 |
t |
3, |
2,8 |
2,6 |
2,5 |
2,4 |
2,3 |
2,3 |
2,2 |
2,2 |
2,2 |
2,2 |
2,2 |
|
1,6 |
1,25 |
1,06 |
0,94 |
0,85 |
0,77 |
0,73 |
0,66 |
0,64 |
0,61 |
0,59 |
0,57 |
5.1.1.2.7. Izračunati snagu pomoću formule:
u kojoj je:
— |
= |
P |
= |
izraženo u kW, |
— |
= |
V |
= |
brzina ispitivanja u m/s, |
— |
= |
ΔV |
= |
odstupanje brzine od brzine V u m/s, |
— |
= |
M |
= |
nazivna masa u kg, |
— |
= |
T |
= |
vrijeme u sekundama. |
5.1.1.2.8. Snaga (P) utvrđena na cesti ispravlja se u odnosu na referentne uvjete okoline pomoću sljedeće formule:
gdje je:
— |
= |
RR |
= |
otpor kotrljanja pri brzini V |
— |
= |
RAERO |
= |
aerodinamični otpor pri brzini V |
— |
= |
RT |
= |
ukupni otpor vožnje = RR + RAERO |
— |
= |
KR |
= |
temperaturni faktor ispravka otpora kotrljanja, koji se uzima da iznosi 8,64 x 10-3/°C ili proizvođačev faktor ispravka koji je odobrilo nadležno tijelo |
— |
= |
t |
= |
temperatura okoline pri ispitivanju na cesti u °C |
— |
= |
t0 |
= |
referentna temperatura okoline = 20 °C |
— |
= |
ρ |
= |
gustoća zraka pri ispitnim uvjetima |
— |
= |
ρ0 |
= |
gustoća zraka pri referentnim uvjetima (20 °C, 100 kPa) |
Proizvođač vozila mora navesti omjere RR/Rt i RAERO/Rt na osnovi podataka kojima obično raspolaže tvrtka.
Ako te vrijednosti nisu dostupne, uz prethodnu suglasnost proizvođača i odgovarajuće tehničke službe mogu se upotrijebiti vrijednosti za omjer između otpora kotrljanje i ukupnog otpora koje se dobivaju pomoću sljedeće formule:
gdje je:
— |
M = masa vozila u kg, |
— |
dok su za svaku brzinu koeficijenti a i b navedeni u sljedećoj tablici: |
V (km/h) |
a |
b |
20 |
7,24 A · 10–5 |
0,82 |
40 |
1,59 A · 10–4 |
0,54 |
60 |
1,06 A · 10–4 |
0,33 |
80 |
1,85 A · 10–4 |
0,23 |
100 |
1,63 A 10–4 |
0,18 |
120 |
1,57 A 10–4 |
0,14 |
5.1.2. Na dinamometru
5.1.2.1.
Oprema mora biti jednaka onoj upotrijebljenoj pri ispitivanju na cesti.
5.1.2.2.1. Ugraditi vozilo na ispitni dinamometar.
5.1.2.2.2. Namjestiti tlak u (hladnim) gumama pogonskih kotača u skladu sa zahtjevima dinamometra.
5.1.2.2.3. Namjestiti istovrijednu inerciju dinamometra.
5.1.2.2.4. Na odgovarajući način dovesti vozilo i dinamometar na radnu temperaturu.
5.1.2.2.5. Provesti radnje navedene u stavku 5.1.1.2. uz iznimku točaka 5.1.1.2.4. i 5.1.1.2.5. i zamjenom I za M u formuli navedenoj u 5.1.1.2.7.
5.1.2.2.6. Namjestiti kočnicu tako da se dobije ispravljena snaga (stavak 5.1.1.2.8.) i da se vodi računa o razlici između mase vozila (M) na cesti i istovrijedne inercijske ispitne mase (I) koju treba upotrijebiti. To se može postići ako se izračuna ispravljeno prosječno vrijeme usporavanja na cesti od V2 do V1 i ako se dobije isto vrijeme na dinamometru pomoću sljedeće formule:
U kojoj je K određen u stavku 5.1.1.2.8.
5.1.2.2.7. Potrebno je odrediti snagu Pa koju treba apsorbirati uređaj da bi se ta snaga (stavak 5.1.1.2.8.) mogla ponovno dobiti za isto vozilo u različite dane.
5.2. Metoda mjerenja zakretnog momenta pri stalnoj brzini
5.2.1. Na cesti
5.2.1.1.
Mjerenje zakretnog momenta mora se provesti odgovarajućim mjernim uređajem točnosti unutar 2 %.
Mjerenje brzine mora biti s točnošću od 2 %.
5.2.1.2.1. Dovesti vozilo do izabrane stabilizirane brzine V.
5.2.1.2.2. Bilježiti zakretni moment C(t) i brzinu tijekom razdoblja od barem 20 s. Točnost sustava za snimanje podataka mora iznositi barem ± 1 Nm za zakretni moment, a ± 0,2 km/h za brzinu.
5.2.1.2.3. Razlike u zakretnom momentu C(t) i brzini u odnosu na vrijeme ne smiju biti veće od 5 % za svaku sekundu razdoblja mjerenja.
5.2.1.2.4. Zakretni moment C prosječni je zakretni moment dobiven iz sljedeće formule:
5.2.1.2.5. Ispitivanja se moraju provesti tri puta u svakom smjeru. Na osnovi tih šest mjerenja treba utvrditi prosječni zakretni moment za referentnu brzinu. Ako prosječna brzina odstupa od referentne brzine za više od 1 km/h, za izračun prosječnoga zakretnog momenta primjenjuje se linearna regresija.
5.2.1.2.6. Odrediti prosjek ova dva zakretna momenta Ct1 i Ct2, tj. Ct.
5.2.1.2.7. Prosječni zakretni moment CT utvrđen na cesti treba ispraviti u odnosu na referentne uvjete okoline pomoću sljedeće formule:
u kojoj je K određen u stavku 5.1.1.2.8. ovog dodatka.
5.2.2. Na dinamometru
5.2.2.1.
Oprema mora biti jednaka onoj upotrijebljenoj pri ispitivanju na cesti.
5.2.2.2.1. Provesti radnje navedene u stavcima 5.1.2.2.1. do 5.1.2.2.4.
5.2.2.2.2. Provesti radnje navedene u stavcima 5.2.1.2.1. do 5.2.1.2.4.
5.2.2.2.3. Namjestiti kočnicu tako da se dobije ispravljeni ukupni zakretni moment na cesti iz stavka 5.2.1.2.7.
5.2.2.2.4. Obaviti iste radnje predviđene u stavku 5.1.2.2.7. radi postizanja istog cilja.
(1) Za hibridna električna vozila dok se ne uspostave jedinstvene tehničke odredbe proizvođač će se složiti s tehničkom službom s obzirom na status vozila prilikom izvođenja ispitivanja kako je definirano u ovom Dodatku.
PRILOG 4.
Dodatak 4.
PROVJERA INERCIJA KOJE NISU MEHANIČKE
1. CILJ
Metoda opisana u ovom Dodatku omogućuje provjeru provodi li se simulirana ukupna inercija dinamometra na zadovoljavajući način u voznim fazama radnog ciklusa. Proizvođač dinamometra treba osigurati metodu ovjere zadovoljavanja zahtjeva u skladu sa stavkom 3.
2. NAČELO
2.1 Izradba radnih jednadžba
Budući da dinamometar podliježe promjenama brzine okretanja valjka (valjaka), sila na površini valjka (valjaka) može se izraziti formulom:
u kojoj je:
F |
= |
sila na površini valjka (valjaka) |
I |
= |
ukupna inercija dinamometra (istovrijedna inercija vozila: vidjeti tablicu u stavku 5.1.Priloga III.) |
IM |
= |
inercija mehaničkih masa dinamometra |
γ |
= |
tangencijalno ubrzanje na površini valjka |
F1 |
= |
sila inercije. |
Napomena: U dodatku je objašnjenje te formule koje se odnosi na dinamometre s mehanički simuliranim inercijama.
Dakle ukupna inercija izražava se ovako:
pri čemu se:
IM može izračunati ili mjeriti tradicionalnim metodama.
Fi se može mjeriti na dinamometru, ali se može izračunati i iz obodne brzine valjaka.
γ se može izračunati iz obodnog ubrzanja valjaka.
Ukupna inercija (I) utvrđuje se tijekom ispitivanja ubrzanja ili usporavanja s vrijednostima višima ili jednakima onima dobivenima u radnom ciklusu.
2.2. Dopuštena pogreška u izračunu ukupne inercije
Metode ispitivanja i izračuna moraju omogućiti utvrđivanje ukupne inercije I s relativnom pogreškom (ΔI/I) manjom od ± 2 %.
3. ZAHTJEVI
3.1 Masa simulirane ukupne inercije I mora ostati ista kao i teoretska vrijednost ekvivalentne inercije (vidjeti stavak 5.1. Priloga 4.) u okviru sljedećih ograničenja:
3.1.1. ± 5 % teoretske vrijednosti za svaku trenutačnu vrijednost
3.1.2. ± 2 % teoretske vrijednosti za prosječnu vrijednost izračunanu za svaki niz ciklusa.
3.2. Granica navedena u stavku 3.1.1. može odstupati ± 50 % tijekom jedne sekunde kod pokretanja i, za vozila s ručnim prijenosom, dvije sekunde tijekom promjene brzine.
4. POSTUPAK OVJERE
4.1. Ovjera se provodi tijekom svakog ispitivanja kroz ciklus utvrđen u stavku 2.1. Priloga 4.
4.2. Međutim ako su ispunjeni zahtjevi iz stavak 3., s trenutačnim ubrzanjima koja su najmanje tri puta veća ili manja od vrijednosti dobivenih u nizovima teoretskog ciklusa, opisana ovjera nije potrebna.
PRILOG 4.
Dodatak 5.
OPIS OPREME ZA UZORKOVANJE EMISIJA IZ ISPUŠNOG SUSTAVA
1. UVOD
1.1. Postoji više tipova uređaja za uzorkovanje koji mogu ispuniti uvjete utvrđene u stavku 4.2. Priloga 4.
Uređaji opisani u stavcima 3.1. i 3.2. smatraju se prihvatljivim ako ispunjavaju glavna mjerila povezana s načelom varijabilnog razrjeđivanja.
1.2. U svojim priopćenjima, laboratorij mora navesti sustav uzorkovanja koji se upotrebljava pri provedbi ispitivanja.
2. KRITERIJI KOJI SE ODNOSE NA SUSTAV S VARIJABILNIM RAZRJEĐIVANJEM ZA MJERENJE EMISIJA ISPUŠNIH PLINOVA
2.1. Područje primjene
U ovom se dijelu utvrđuju radne značajke sustava uzorkovanja ispušnih plinova namijenjena primjeni za mjerenje stvarnih masa emisija ispušnog sustava vozila u skladu s odredbama ovoga Pravilnika.
Načelo uzorkovanja varijabilnog razrjeđivanja za mjerenje mase emisija zahtijeva ispunjenje triju uvjeta:
2.1.1. ispušni plinovi vozila moraju se kontinuirano razrjeđivati okolnim zrakom pod određenim uvjetima
2.1.2. ukupni obujam mješavine ispušnih plinova i zraka za razrjeđivanje mora se točno izmjeriti
2.1.3. kontinuirano razmjerni uzorak razrijeđenih ispušnih plinova i zraka za razrjeđivanje mora se skupljati za analizu.
Količina emitiranih plinovitih štetnih sastojaka utvrđuje se iz razmjernih koncentracija uzorka i ukupnog obujma izmjerena tijekom ispitivanja. Koncentracije uzorka ispravljaju se kako bi se vodilo računa o sadržaju štetnih sastojaka u okolnom zraku. Osim toga, ako su vozila opremljena motorima s kompresijskim paljenjem, određuju se njihove emisije krutih čestica.
2.2. Tehnički sažetak
2.2.1. Slika 5/1 daje shematski dijagram sustava za uzorkovanje.
2.2.1.1. Ispušni plinovi vozila moraju se razrijediti dovoljnom količinom okolnog zraka da se spriječi bilo kakva kondenzacija vode u sustavu uzorkovanja i mjerenja.
2.2.2. Sustav uzorkovanja ispušnih plinova mora biti konstruiran tako da omogući mjerenje prosječnih obujamskih koncentracija CO2, CO, HC i NOx i, osim toga, u slučaju vozila opremljenih motorima s kompresijskim paljenjem, emisija krutih čestica sadržanih u ispušnim plinovima koji se emitiraju tijekom ciklusa ispitivanja vozila.
2.2.3. Mješavina zraka i ispušnih plinova mora biti homogena na točki na kojoj se nalazi sonda za uzorkovanje (vidjeti stavak 2.3.1.2.).
2.2.4. Sonda mora izvući reprezentativni uzorak razrijeđenih plinova.
2.2.5. Sustav mora omogućiti mjerenje ukupnog obujma razrijeđenih ispušnih plinova iz ispitivanog vozila.
2.2.6. Sustav uzorkovanja mora biti nepropustan za plinove. Konstrukcija sustava uzorkovanja varijabilnog razrjeđivanja i materijali od kojih se sastoji moraju biti takvi da ne utječu na koncentraciju štetnih sastojaka u razrijeđenim ispušnim plinovima. Ako bilo koji sastavni dio u sustavu (izmjenjivač topline, ciklonski odvajač, puhalo itd.) promijeni koncentraciju bilo kojeg od štetnih sastojaka u razrijeđenim ispušnim plinovima, a greška se ne može ispraviti, tada se uzorkovanje za taj onečišćujuća tvar mora provesti prije toga sastavnoga dijela.
2.2.7. Ako je vozilo opremljeno ispušnim sustavom koji sadržava više od jedne ispušne cijevi, povezne cijevi moraju se spojiti granom ugrađenom što je moguće bliže vozilu.
2.2.8. Uzorci plina moraju se skupljati u vreće uzoraka odgovarajućega kapaciteta koje neće spriječiti protok plina tijekom razdoblja uzorkovanja. Te vreće moraju biti izrađene od takvih materijala koji neće utjecati na koncentraciju štetnih sastojaka (vidjeti stavak 2.3.4.4).
2.2.9. Sustav varijabilnog razrjeđivanja mora biti konstruiran tako da omogući da se ispušni plinovi uzorkuju bez znatne promjene povratnoga tlaka na izlazu iz ispušne cijevi (vidjeti stavak 2.3.1.1).
2.3. Posebni zahtjevi
2.3.1. Uređaj za skupljanje i razrjeđivanje ispušnih plinova
2.3.1.1. Povezna cijev između ispušne cijevi vozila i komore za miješanje mora biti što kraća, a ni u kojem slučaju ne smije:
i. |
prouzročiti da se statički tlak na ispušnoj (ispušnim) cijevi (cijevima) vozila koje se ispituje razlikuje za više od ± 0,75 kPa pri 50 km/h ili više od ± 1,25 kPa tijekom trajanja ispitivanja od statičkih tlakova zabilježenih kad ništa nije povezano na ispušne cijevi vozila. Tlak se mora mjeriti u ispušnoj cijevi ili u produžetku istog promjera, što je moguće bliže kraju ispušne cijevi; |
ii. |
promijeniti prirodu ispušnoga plina. |
2.3.1.2. Mora postojati komora za miješanje u kojoj se ispušni plinovi iz vozila i zrak za razrjeđivanje miješaju tako da proizvedu homogenu mješavinu na izlazu iz komore.
Homogenost mješavine u bilo kojemu poprečnom presjeku na lokaciji sonde za uzorkovanje ne smije varirati za više od 2 % od prosjeka vrijednosti dobivenih u najmanje pet točaka smještenih na jednakim razmacima na promjeru struje plina. Radi minimalizacije učinaka na uvjete ispušne cijevi i radi ograničenja pada tlaka u možebitnom uređaju za klimatizaciju razrijeđene smjese, tlak u komori za miješanje ne smije se razlikovati za više od ± 0,25 kPa od atmosferskoga tlaka.
2.3.2. Usisni uređaj/uređaj za mjerenje obujma
Taj uređaj može imati raspon fiksnih brzina tako da osigura dovoljan protok kako bi se spriječila moguća kondenzacija vode. Rezultat se općenito dobiva održavanjem koncentracije CO2 u vreći za uzorke razrijeđenih ispušnih plinova ispod 3 % po obujmu.
2.3.3. Mjerenje obujma
2.3.3.1. Uređaj za mjerenje obujma mora zadržati svoju kalibracijsku točnost unutar ± 2 % u svim radnim uvjetima. Ako uređaj ne može kompenzirati varijacije u temperaturi mješavine ispušnih plinova i razrijeđenog zraka na točki mjerenja, mora se upotrijebiti izmjenjivač topline za održavanje temperature unutar ± 6 K određene radne temperature.
Ako je potrebno, može se upotrijebiti ciklonski separator za zaštitu uređaja za mjerenje obujma.
2.3.3.2. Osjetilo temperature mora se ugraditi neposredno ispred uređaja za mjerenje obujma. To osjetilo temperature mora imati točnost i preciznost od ± 1 K i vrijeme odziva od 0,1 sekunde na 62 % dane varijacije temperature (vrijednost mjerena u silikonskom ulju).
Mjerenja tlaka moraju imati preciznost i točnost od ± 0,4 kPa tijekom ispitivanja.
Mjerenje razlike tlaka u odnosu na atmosferski tlak uzima se ispred a, ako je potrebno, i iza uređaja za mjerenje obujma.
Slika 5/1
Dijagram sustava varijabilnog razrjeđivanja za mjerenje emisija ispušnih plinova
2.3.4. Uzorkovanje plina
2.3.4.1.1 Uzorak razrijeđenih ispušnih plinova uzima se ispred usisnog uređaja, ali iza možebitnih uređaja za kondicioniranje.
2.3.4.1.2 Brzina protoka ne smije odstupati za više od ± 2 % od prosjeka.
2.3.4.1.3. Brzina uzorkovanja ne smije pasti ispod 5 litara po minuti i ne smije prijeći 0,2 % brzine protoka razrijeđenih ispušnih plinova.
2.3.4.2.1. Uzorak zraka za razrjeđivanje uzima se pri konstantnoj brzini protoka blizu mjesta ulaska atmosferskog zraka (nakon filtra, ako je ugrađen).
2.3.4.2.2. Zrak ne smije biti zagađen ispušnim plinovima iz područja miješanja.
2.3.4.2.3. Brzina uzorkovanja zraka za razrjeđivanje mora biti usporediva s onom koja se upotrebljava u slučaju razrijeđenih ispušnih plinova.
2.3.4.3.1. Materijali upotrijebljeni za uzorkovanje moraju biti takvi da ne mijenjaju koncentraciju štetnih sastojaka.
2.3.4.3.2. Mogu se upotrijebiti filtri za izvlačenje krutih čestica iz uzorka.
2.3.4.3.3. Potrebne su pumpe za prijenos uzorka u vreću (vreće) s uzorcima.
2.3.4.3.4. Ventili za kontrolu protoka i mjerači protoka potrebni su za dobivanje brzina protoka potrebnih za uzorkovanje.
2.3.4.3.5. Spojnice nepropusne za plin koje se brzo pričvršćuju mogu se upotrijebiti između trosmjernih ventila i vreća za uzorke, pri čemu se te spojnice automatski brtve na strani vreće. Mogu se upotrijebiti i drugi sustavi za prijenos uzoraka do analizatora (trosmjerni zaustavni ventili, na primjer).
2.3.4.3.6. Različiti ventili korišteni za usmjeravanje uzoraka plinova moraju biti tipa koji se brzo namješta i brzo djeluje.
2.3.4.4.
Uzorci plinova skupljaju se u vreće uzoraka odgovarajućega kapaciteta tako da se ne smanjuje brzina uzorkovanja. Vreće moraju biti izrađene od takvog materijala koji neće promijeniti koncentraciju sintetičkih onečišćujućih plinova za više od 2 posto nakon 20 minuta.
2.4. Dodatna jedinica za uzorkovanje za ispitivanje vozila opremljenih motorom s kompresijskim paljenjem
2.4.1. Za razliku od uzimanja uzoraka plina kod vozila opremljenih motorima s paljenjem na svjećicu, uzorkovanje ugljikovodika i krutih čestica obavlja se u tunelu za razrjeđivanje.
2.4.2. Radi smanjenja toplinskih gubitaka u ispušnim plinovima između ispušne cijevi i ulaza u tunel za razrjeđivanje, cijev ne može biti duža od 3,6 m ili 6,1 m ako je toplinski izolirana. Unutarnji promjer cijevi ne smije biti veći od 105 mm.
2.4.3. Zbog turbulentnih uvjeta protoka (Reynoldsov broj > 4 000) mora se primjenjivati tunel za razrjeđivanje koji se sastoji od ravne cijevi od elektrovodljiva materijala kako bi se jamčilo da je razrijeđeni plin homogen na točkama uzorkovanja i da se uzorci sastoje od reprezentativnih plinova i krutih čestica. Tunel za razrjeđivanje mora biti najmanje 200 mm promjera i sustav se mora uzemljiti.
2.4.4. Sustav uzorkovanja čestica sastoji se od sonde za uzorkovanje u tunelu za razrjeđivanje i dva serijski postavljena filtra. Brzodjelujući ventili nalaze se i u gornjemu i u donjemu dijelu toka dvaju filtara u smjeru protoka.
Konfiguracija sonde za uzorkovanje mora biti onakva kakva je označena na slici 5/2.
2.4.5. Sonda za uzorkovanje krutih čestica mora se urediti kako slijedi:
Mora se ugraditi u blizini srednje linije tunela, ugrubo 10 promjera tunela niz ulaz plina te imati unutarnji promjer od najmanje 12 mm.
Udaljenost od vrška za uzorkovanje do postolja filtra mora biti najmanje pet promjera sonde, ali ne smije biti veća od 1 020 mm.
2.4.6. Jedinica za mjerenje protoka uzorka plina sastoji se od pumpa, regulatora protoka plina i jedinica za mjerenje protoka.
2.4.7. Sustav za uzorkovanje ugljikovodika sastoji se od grijane sonde za uzorkovanje, linije, filtra i pumpe. Sonda za uzorkovanje mora se ugraditi na istoj udaljenosti od otvora ispušnoga plina i sonde za uzorkovanje krutih čestica, tako da nijedna ne utječe na uzimanje uzoraka one druge. Mora imati najmanji unutarnji promjer od 4 mm.
2.4.8. Svi grijani dijelovi moraju se održavati na temperaturi od 463 K (190 °C) ± 10 K sustavom grijanja.
2.4.9. Ako nije moguće nadoknaditi varijacije u brzini protoka, mora postojati izmjenjivač topline i uređaj za nadziranje temperature kako je navedeno u stavku 2.3.3.1. kako bi osigurao da je brzina protoka u sustavu bude konstantna i te da brzina uzorkovanja u skladu s tim bude razmjerna.
3. OPIS UREĐAJA
3.1. Uređaj za promjenjivo razrjeđivanje volumetrijskom pumpom (PDP-CVS) (slika 5/3)
3.1.1. Volumetrijska pumpa – uređaj za uzorkovanje konstantnog obujma (PDP-CVS) zadovoljava zahtjeve ovog Dodatka doziranjem pri konstantnoj temperaturi i tlaku kroz pumpu. Ukupni obujam mjeri se brojenjem okretaja kalibrirane volumetrijske pumpe. Razmjerni uzorak postiže se uzorkovanjem, pri čemu su pumpa, mjerač protoka i ventil za kontrolu protoka pri konstantnoj brzini protoka.
3.1.2. Slika 5/3 shematski je nacrt tog sustava uzorkovanja. Budući da različite konfiguracije mogu proizvesti točne rezultate, točna usklađenost s nacrtom nije od ključne važnosti. Mogu se upotrebljavati dodatni sastavni dijelovi poput instrumenata, ventila, solenoida i prekidača za pružanje dodatnih podataka i usklađivanje funkcija sustava sastavnih dijelova.
Oprema za skupljanje sastoji se od:
3.1.3.1. filtra (D) za zrak za razrjeđivanje, koji se prema potrebi može unaprijed grijati. Taj filtar mora se sastojati od aktivnoga drvenog ugljena postavljena između dva sloja papira te se upotrebljava za smanjenje i ustaljenje koncentracija ugljikovodika u atmosferskim emisijama u zraku za razrjeđivanje;
3.1.3.2. komore za miješanje (M) u kojoj se ispušni plin i zrak miješaju homogeno;
3.1.3.3. izmjenjivača topline (H) dovoljnog kapaciteta kako bi se osiguralo da tijekom ispitivanja temperatura mješavine zraka/ispušnoga plina mjerena na točki neposredno iznad volumetrijske pumpe bude unutar ± 6 K od predviđene radne temperature. Taj uređaj ne smije utjecati na koncentracije štetnih sastojaka u razrijeđenim plinovima uzetim naknadno za analizu;
3.1.3.4. sustava regulacije temperature (TC), koji se upotrebljava za predgrijavanje izmjenjivača topline prije ispitivanja i za održavanje temperature tijekom ispitivanja, tako da odstupanja od predviđene radne temperature budu ograničena na 6 K;
volumetrijske pumpe (PDP pumpa), upotrijebljene za prijenos protoka konstantnog obujma mješavine zraka/ispušnoga plina; kapacitet protoka pumpe mora biti dovoljno velik da ukloni kondenzaciju vode u sustavu u svim radnim uvjetima koji nastanu tijekom ispitivanja; to se općenito osigurava uporabom volumetrijske pumpe s kapacitetom protoka:
3.1.3.5.1. dvostruko većim od najvećega protoka ispušnoga plina koji se proizvodi ubrzanjima ciklusa vožnje, ili
dovoljnim da osigura da je koncentracija CO2 u vreći uzorka razrijeđenog ispušnog plina manja od 3 % po obujmu za benzin i dizel, manja od 2,2 % po obujmu za UNP i manja od 1,5 % po obujmu za PP:
Slika 5/2
Konfiguracija sonde za uzorkovanje krutih čestica
3.1.3.6 osjetila temperature (T1) (točnost i preciznost ± 1 K) postavljenog na točku neposredno iznad volumetrijske pumpe; mora biti postavljen tako da neprekinuto prati temperaturu mješavine razrijeđenoga ispušnog plina tijekom ispitivanja
3.1.3.7 mjerila tlaka (G1) (točnost i preciznost ± 0,4 kPa) postavljena neposredno ispred mjerila obujma, a upotrebljava se za bilježenje gradijenta tlaka između mješavine plina i atmosferskog zraka
3.1.3.8 drugog mjerila tlaka (G2) (točnost i preciznost ± 0,4 kPa) postavljena tako da se može zabilježiti različit tlak između ulaza i izlaza iz pumpe
3.1.3.9 izlaza za uzorkovanje (S1 i S2) za uzimanje konstantnih uzoraka razrijeđenog zraka i mješavine razrijeđenoga ispušnog plina/zraka
3.1.3.10. filtra (F) za izvlačenje krutih čestica iz protoka plina sakupljenog za analizu
3.1.3.11. pumpi (P) za skupljanje konstantnog protoka zraka za razrjeđivanje kao i razrijeđene mješavine ispušnog plina i zraka tijekom ispitivanja
3.1.3.12. regulatora protoka (N) koji osiguravaju konstantan ujednačen protok uzoraka plina uzetih tijekom ispitivanja iz sonda za uzorkovanje S1 i S2; protok uzoraka plina mora biti takav da na kraju svakog ispitivanja količina uzoraka bude dovoljna za analizu (~10 litara po minuti)
3.1.3.13. mjerača protoka (FL) za usklađivanje i praćenje konstantnog protoka uzoraka plina tijekom ispitivanja
3.1.3.14. brzodjelujućih ventila (V) za odvraćanje konstantnog protoka uzoraka plina u vreće za uzorke ili vanjski odušak
3.1.3.15. spojnih elemenata nepropusnih za plin, sa sposobnošću brzoga brtvljenja (Q) između brzodjelujućih ventila i vreća za uzorke; spoj se mora automatski zatvarati na strani vreće za uzorke; kao alternativa, mogu se upotrijebiti drugi načini prijenosa uzoraka do analizatora (trosmjerni ventili, na primjer)
3.1.3.16. vreća (B) za skupljanje uzoraka razrijeđenoga ispušnog plina i zraka za razrjeđivanje tijekom ispitivanja; moraju biti dovoljnog kapaciteta da ne sprečavaju protok uzorka; materijal vreće mora biti takav da ne utječe na sama mjerenja i na kemijski sastav uzoraka zraka (npr.: laminirani polietilenski/poliamidni filmovi ili fluorinirani poliugljikovodici)
3.1.3.17. digitalnoga brojila (C) za bilježenje broja okretaja koje volumetrijska pumpa izvrši tijekom ispitivanja.
3.1.4. Dodatna oprema potrebna pri ispitivanju vozila s dizelskim motorima
Za udovoljavanje zahtjeva iz točaka 4.3.1.1.i 4.3.1.2. Priloga 4. moraju se upotrebljavati dodatni sastavni dijelovi unutar iscrtkanih crta na slici 5/3 pri ispitivanju vozila s dizelskim motorima:
— |
Fh |
je grijani filtar, |
— |
S3 |
je točka uzorka blizu komore za miješanje, |
— |
Vh |
je grijani višesmjerni ventil, |
— |
Q |
je brzi spojnik koji dopušta da se uzorak atmosferskog zraka BA analizira na HFID, |
— |
HFID |
je grijani ionizacijski analizator u plamenu, |
— |
R |
i I su načini integriranja i bilježenja trenutačnih koncentracija ugljikovodika, |
— |
Lh |
je grijana linija uzoraka. |
Sve grijani dijelovi moraju se održavati na 463 K (190 °C) ± 10 K.
Sustav uzorkovanja krutih čestica:
— |
|
— |
|
— |
linija uzoraka, |
— |
pumpe, regulatori protoka, jedinice mjerenja protoka. |
3.2. Uređaj za razrjeđivanje s Venturijevom sapnicom kritičnog protoka (CFV-CVS) (slika 5/4)
3.2.1. Primjena Venturijeve sapnice kritičnog protoka u vezi s postupkom uzorkovanja CVS temelji se na načelima mehanike protoka za kritični protok. Promjenjiva brzina protoka mješavine razrjeđivanja i ispušnog plina održava se kao sonična brzina koja je izravno razmjerna kvadratnom korijenu temperature plina. Protok se kontinuirano prati, obračunava i integrira kroz ispitivanje.
Ako se upotrebljava dodatna Venturijeva sapnica za uzorkovanje kritičnoga protoka, osigurana je razmjernost uzetih uzoraka plina. Budući da su i tlak i temperatura jednaki na dva ulaza sapnice, obujam protoka plina odvraćenog za uzorkovanje razmjeran je ukupnom obujmu proizvedene mješavine razrijeđenoga ispušnog plina te su time zadovoljeni zahtjevi ovog Priloga.
3.2.2. Slika 5/4 shematski je nacrt takvog sustava uzorkovanja. Budući da različite konfiguracije mogu proizvesti točne rezultate, nije od ključne važnosti točna usklađenost s nacrtom. Mogu se upotrebljavati dodatni sastavni dijelovi poput instrumenata, ventila, solenoida i prekidača kao dodatni podaci i za usklađivanje funkcija sustava sastavnih dijelova.
Oprema za skupljanje sastoji se od:
3.2.3.1. filtra (D) za zrak za razrjeđivanje, koji se može prema potrebi unaprijed grijati: filtar se mora sastojati od aktivnoga drvenog ugljena uglavljena između slojeva papira te se mora upotrebljavati za smanjivanje i ustaljenje ugljikovodične pozadinske emisije zraka za razrjeđivanje;
3.2.3.2. komore za miješanje (M), u kojoj se ispušni plin i zrak miješaju homogeno;
3.2.3.3. separatora ciklona (CS) za izvlačenje krutih čestica;
3.2.3.4. dviju sonda za uzorkovanje (S1 i S2) za uzimanje uzoraka zraka za razrjeđivanje i mješavine ispušnoga plina/zraka;
3.2.3.5. Venturijeve sapnice kritičnoga protoka uzorka (SV), za uzimanje razmjernih uzoraka razrijeđenoga ispušnog plina na sondi za uzorkovanje S2;
3.2.3.6. filtra (F) za izvlačenje krutih čestica iz protoka plina uzetog za analizu;
3.2.3.7. pumpi (P) za skupljanje dijela protoka zraka i razrijeđenoga ispušnog plina u vrećama tijekom ispitivanja;
3.2.3.8. kontrolora protoka (N) za osiguranje konstantnog protoka uzoraka plina uzetih u tijeku ispitivanja iz sonde uzoraka S1; protok uzoraka plina mora biti takav da na kraju ispitivanja količina uzoraka bude dovoljna za analizu (10 litara po minuti);
3.2.3.9. prigušnika (PS) u liniji za uzorkovanje;
3.2.3.10. mjerača protoka (FL) za usklađivanje i praćenje protoka uzoraka plina tijekom ispitivanja;
3.2.3.11. brzodjelujućih solenoidnih ventila (V) za odvraćanje konstantnog protoka uzoraka plina u vreće s uzorcima ili odušak;
3.2.3.12. spojnih elemenata nepropusnih za plin, sa sposobnošću brzoga brtvljenja (Q), između brzodjelujućih ventila i vreća za uzorke; spojevi se moraju automatski zatvarati na strani vreće s uzorcima; kao alternativa, mogu se upotrebljavati drugi načini prijenosa uzoraka do analizatora (trosmjerni zaustavni jezičci, npr.);
3.2.3.13. vreća (B) za skupljanje uzoraka razrijeđenih ispušnih plinova i zraka za razrjeđivanje tijekom ispitivanja; moraju biti dovoljnoga kapaciteta kako ne bi sprečavali protok uzoraka; materijal vreće mora biti takav da ne utječe ni na sama mjerenja ni na kemijski sastav uzoraka plina (npr., laminirani polietilenski/poliamidni filmovi ili fluorinirani poliugljikovodici);
3.2.3.14. mjerača pritiska (G), koji je precizan i točan unutar ± 0,4 kPa;
3.2.3.15. osjetila temperature (T), koji je precizan i točan unutar ± 1 K i ima vrijeme odziva od 0,1 sekunde do 62 % raspona temperatura (mjereno silikonskim uljem);
mjerne Venturijeve cijevi kritičnoga protoka (MV), za mjerenje obujma protoka razrijeđenoga ispušnog plina;
Slika 5/3
Uređaj za uzorkovanje konstantnog obujma s volumetrijskom pumpom (PDP-CVS)
Slika 5/4
Uzorak konstantnog obujma s Venturijevom cijevi kritičnog protoka
3.2.3.17. uređaja za upuhivanje (BL) dovoljnoga kapaciteta za rad s potpunim obujmom razrijeđenoga ispušnog plina
kapaciteta sustava CFV-CVS koji mora biti takav da u svim radnim uvjetima koji mogu nastati tijekom ispitivanja ne dođe do kondenzacije vode. To se općenito osigurava pomoću uređaja za upuhivanje čiji je kapacitet:
3.2.3.18.1. dvostruko veći od najvećega protoka ispušnoga plina koji se proizvodi ubrzanjima ciklusa vožnje, ili
3.2.3.18.2. dovoljan da bi osigurao da koncentracija CO2 u vreći s razrijeđenim ispušnim uzorkom bude manja od 3 % po obujmu.
3.2.4. Potrebna dodatna oprema pri ispitivanju vozila s dizelskim motorima
Radi zadovoljavanja zahtjeva iz točaka 4.3.1.1. i 4.3.2. Priloga 4., moraju se upotrebljavati dodatni sastavni dijelovi prikazani unutar iscrtkanih linija slike 5/4 pri ispitivanju vozila s Dieselovim motorima:
— |
Fh |
je grijani filtar, |
— |
S3 |
je točka uzorka blizu komore za miješanje, |
— |
Vh |
je grijani višesmjerni ventil, |
— |
Q |
je brza spojnica koja omogućuje da se uzorak atmosferskog zraka BA analizira na HFID, |
— |
HFID |
je grijani jonizacijski analizator u plamenu, |
— |
R i |
I su načini integracije i bilježenja trenutačnih koncentracija ugljikovodika, |
— |
Lh |
je grijana linija uzoraka. |
Svi grijani sastavni dijelovi moraju se održavati na 463 K (190 °C) ± 10 K.
Ako nije moguća kompenzacija za promjenjivi protok, tada je potreban izmjenjivač topline (H) i sustav nadzora temperature (TC) opisan u stavku 2.2.3. ovog Dodatka za osiguranje konstantnog protoka kroz Venturijevu sapnicu (MV), a time i razmjernoga protoka kroz S3 sustav uzorkovanja krutih čestica:
— |
|
— |
|
— |
linija za uzorkovanje, |
— |
pumpe, regulatori protoka, jedinice za mjerenje protoka. |
PRILOG 4.
Dodatak 6.
METODA UMJERAVANJA OPREME
1. UTVRĐIVANJE KRIVULJE UMJERAVANJE
1.1. Svaki uobičajeno upotrijebljeni radni raspon umjerava se u skladu sa zahtjevima stavka 4.3.3. Priloga 4. sljedećim postupkom:
1.2. Krivulja umjeravanja analizatora određuje se s najmanje pet umjernih točaka koje su koliko god je to moguće jednoliko raspoređene. Nazivna koncentracija plina za umjeravanje najviše koncentracije ne smije biti manja od 80 % opsega ljestvice.
1.3. Krivulja umjeravanja izračunava se metodom najmanjih kvadrata. Ako je dobiveni stupanj polinoma veći od 3, broj umjernih točaka (zajedno s ništicom) mora biti najmanje jednak stupnju polinoma plus 2.
1.4. Krivulja umjeravanja ne smije se razlikovati za više od 2 % od nazivne vrijednosti svakoga plina za umjeravanje.
1.5. Crtanje krivulje umjeravanja
Iz iscrtane krivulje umjeravanja i točaka umjeravanja moguće je provjeriti je li umjeravanje pravilno provedeno. Moraju se naznačiti različiti karakteristični parametri analizatora, osobito:
— |
raspon, |
— |
osjetljivost, |
— |
nultočka, |
— |
datum provedbe umjeravanja. |
1.6. Ako se može pokazati, na način zadovoljavajući za tehničku službu, da alternativna tehnologija (npr. računalo, elektroničko upravljanje mjernim područjem itd.) može dati jednaku točnost, tada se te alternative mogu upotrebljavati.
1.7. Ovjera umjeravanja
1.7.1. Svako uobičajeno upotrijebljeno radno područje mora se provjeriti prije svake analize u skladu sa sljedećim postupkom:
1.7.2. Umjeravanje se provjerava pomoću nulplina i certificiranog (etalon) plina nazivne vrijednosti unutar 80 do 95 % pretpostavljene vrijednosti koja se analizira.
1.7.3. Ako se dobivena vrijednost ni u jednoj od dviju točaka ne razlikuje od teoretske vrijednosti za više od ± 5 % od opsega ljestvice, parametri ugađanja mogu se mijenjati. Ako to nije slučaj, mora se odrediti nova krivulja umjeravanja u skladu sa stavkom 1.
1.7.4. Nakon ispitivanja nulplin i certificirani plin istog raspona se upotrebljavaju se za ponovnu provjeru. Analiza se smatra prihvatljivom ako je razlika između dva mjerna rezultata manja od 2 %.
2. PROVJERA FID-a, ODZIV NA UGLJIKOVODIKE
2.1. Optimalizacija odziva detektora
FID se mora namjestiti u skladu s tehničkim uputama proizvođača. Za optimalizaciju odziva u najuobičajenijemu radnom području treba upotrebljavati propan u zraku.
2.2. Umjeravanje HC analizatora
Analizator treba umjeriti pomoću propana u zraku i pročišćenoga sintetičkog zraka. Vidjeti stavak 4.5.2. Priloga 4. (plinovi za umjeravanje i certifikacirani plinovi).
Utvrditi krivulju umjeravanja u skladu s opisom u stavcima od 1.1.do 1.5. ovog Dodatka.
2.3. Faktori odziva različitih ugljikovodika i preporučene granice
Faktor odziva (Rf) određene vrste ugljikovodika omjer je očitanja FID C1 i koncentracije plina u cilindra, izražene u ppm C1.
Koncentracija ispitnog plina mora biti na takvoj razini da daje odziv od približno 80 % od punog otklona ljestvice za radni raspon. Koncentracija mora biti poznata s točnošću od ± 2 % u odnosu na normu izraženu u obujmu. Osim toga cilindar s plinom mora se pretkondicionirati na temperaturi između 293 K i 303 K (20 °C i 30 °C) u trajanju od 24 sata.
Faktori odziva utvrđuju se pri uvođenju analizatora u rad i nakon toga u glavnim servisnim razmacima. Ispitni plinovi koje treba upotrebljavati i preporučena područja faktora odziva su:
— |
metan i pročišćeni zrak: |
1,00 < Rf < 1,15 |
— |
ili 1,00 < Rf < 1,05 |
za na prirodni plin kao gorivo |
— |
propilen i pročišćeni zrak: |
0,90 < Rf < 1,00 |
— |
toluen i pročišćeni zrak: |
0,90 < Rf < 1,00. |
Te vrijednosti odnose se na faktor odziva (Rf) jednak 1,00 za propan i pročišćeni zrak.
2.4. Provjera uzajamnog utjecaja kisika i preporučene granice
Faktor odziva treba odrediti u skladu s opisanim u stavku 2.3. Ispitni plin koji se upotrebljava i
preporučeno područje faktora odziva jesu:
propan i dušik |
: |
0,95 < Rf < 1,05 |
3. ISPITIVANJE UČINKOVITOSTI NOX PRETVARAČA
Učinkovitost pretvarača upotrijebljena za pretvaranje NO2 u NO ispituje se kako slijedi: pomoću postavke ispitivanja prikazane na slici 6/1 i postupka opisana u nastavku, učinkovitost pretvarača može se ispitati pomoću ozonatora.
3.1 Umjeriti CLA u najuobičajeniji radni raspon u skladu sa specifikacijama proizvođača pomoću nulplina i certificiranoga plina (sadržaj NO u kojemu mora iznositi oko 80 % radnog raspona, a koncentracija NO2 u mješavini plinova manje od 5 % koncentracije NO). Analizator NOx mora biti u modulu NO tako da certificirani plin ne prolazi kroz pretvarač. Treba zabilježiti pokazanu koncentraciju.
3.2. Pomoću T nastavka kontinuirano se u protok plina dodaje kisik ili sintetički zrak dok prikazana koncentracija ne bude oko 10 % manja od pokazane koncentracije pri umjeravanju navedene u stavku 3.1. Zabilježiti pokazanu koncentraciju (C). Ozonator ostaje isključen tijekom toga procesa.
3.3. Ozonator se tada uključi tako da proizvede dovoljno ozona kako bi se koncentracija NO smanjila na 20 % (najmanja vrijednost 10 %) koncentracije pri umjeravanju navedene u stavku 3.1. Zabilježiti pokazanu koncentraciju (d).
Analizator NOx zatim se prebacuje na modul NOx, što znači da mješavina plinova (koja se sastoji od NO, NO2, O2 i N2) sada prolazi kroz pretvarač. Zabilježiti pokazanu koncentraciju (a).
Slika 6/1
Dijagram uređaja za učinkovitost pretvarača NOx
3.5. Ozonator se tada isključi. Mješavina plinova opisana u stavku 3.2. prolazi kroz pretvarač u detektor. Zabilježiti pokazanu koncentraciju (b).
3.6. Kad je ozonator isključen, protok kisika ili sintetičkog zraka također se isključuje. Očitanje NOx na analizatoru ne smije tada biti veće od 5 % iznad brojke naveden u stavku 3.1.
3.7. Učinkovitost pretvarača NOx izračunava se na sljedeći način:
3.8. Učinkovitost pretvarača ne smije biti manja od 95 %.
3.9. Učinkovitost pretvarača mora se ispitivati najmanje jednom tjedno.
4. UMJERAVANJE CVS SUSTAVA
CVS sustav mora se umjeriti pomoću točnog uređaja za mjerenje protoka i regulatora protoka. Protok kroz sustav mjeri se na različitim očitanjima tlaka te se mjere kontrolni parametri sustava i povezuju s protokom.
4.1.1. Mogu se upotrijebiti različiti tipovi uređaja za mjerenje protoka, npr. umjerena Venturijeva cijev, umjereno laminarni uređaja za mjerenje protoka, umjereni turbinski uređaj za mjerenje protoka, pod uvjetom da se radi o dinamičkim sustavima mjerenja i da mogu ispuniti zahtjeve točaka 4.4.1. i 4.4.2. iz Priloga 4.
4.1.2. U sljedećim točkama navode se pojedinosti o metodama umjeravanja PDP i CFV jedinica pomoću laminarnog uređaja za mjerenje protoka, koji daje traženu točnost, zajedno sa statističkom provjerom valjanosti umjeravanja.
4.2. Umjeravanje volumetrijske pumpe (PDP)
4.2.1. U sljedećemu postupku umjeravanja daje se opći prikaz opreme, postavka ispitivanja i različiti parametri koji se mjere za utvrđivanje brzine protoka CVS pumpe. Svi parametri povezani s pumpom mjere se istodobno s povezanim parametrima koji se odnose na mjerilo protoka koje je serijski spojeno s pumpom. Izračunati protok (u m3/min na ulazu u pumpu, pri apsolutnom tlaku i temperaturi) može se zatim iscrtati u ovisnosti o korelacijskoj funkciji čija se vrijednost dobije posebnom kombinacijom parametara pumpe. Zatim se određuje linearna jednadžba veze protoka pumpe i korelacijske funkcije. U slučaju da CVS ima pogon s više različitih brzina, umjeravanje se mora provesti za svako upotrijebljeno područje.
Taj postupak umjeravanja temelji se na mjerenju apsolutnih vrijednosti pumpe i parametara uređaja za mjerenje protoka koji se odnose na protok na svakoj točki. Tri uvjeta se moraju održavati kako bi se osigurala točnost i integritet krivulje umjeravanja.
4.2.2.1. Tlakovi pumpe moraju se mjeriti na priključcima pumpe umjesto na vanjskim cijevima na ulazu i izlazu iz pumpe. Priključci za tlak koji su postavljeni na gornji i donji središnji dio naglavne ploče pogona pumpe izloženi su stvarnim tlakovima u kućištu pumpe i stoga odražavaju promjene apsolutnih tlakova.
4.2.2.2. Tijekom umjeravanja temperatura se mora održavati ustaljenom. Laminarno mjerilo protoka osjetljivo je na promjene temperature na ulazu koje uzrokuju rasipanje izmjerenih vrijednosti. Postupne promjene od ± 1 K u temperaturi prihvatljive su dokle god nastupaju kroz razdoblje od nekoliko minuta.
4.2.2.3. Na spojevima između uređaja za mjerenje protoka i CVS pumpe ne smije dolaziti do curenja.
Tijekom ispitivanja emisije ispušnih plinova mjerenje tih istih parametara pumpe omogućuje korisniku izračun brzine protoka iz jednadžbe za umjeravanje.
4.2.3.1. Slika 6/2 ovog Dodatka pokazuje jedno od mogućih postava ispitivanja. Dopuštene su promjene, pod uvjetom da ih odobri tijelo koje dodjeljuje homologaciju kao one koje daju usporedivu točnost. Ako se upotrebljava postava prikazana na 5/3 iz Dodatka 5., unutar danih granica preciznosti moraju se naći sljedeći podaci:
— |
barometarski tlak (ispravljen) (PB) |
± 0,03 kPa |
— |
okolna temperatura (T) |
± 0,2 K |
— |
temperatura zraka pri LFE (ETI) |
± 0,15 K |
— |
podtlak od LFE (EPI) |
± 0,01 kPa |
— |
pad tlaka preko LFE matrice (EPD) |
± 0,0015 kPa |
— |
temperatura zraka na ulazu u CVS pumpu (PTI) |
± 0,2 K |
— |
temperatura zraka na izlazu iz CVS pumpe (PTO) |
± 0,2 K |
— |
podtlak na ulazu u CVS pumpu (PPI) |
± 0,22 kPa |
— |
vršna vrijednost tlaka na izlazu iz CVS pumpe (PPO) |
± 0,22 kPa |
— |
okretaji pumpe tijekom razdoblja ispitivanja (n) |
± 1 okretaj |
— |
proteklo vrijeme za razdoblje (najmanje 250 s) (t) |
± 0,1 s. |
4.2.3.2. Nakon što se sustav poveže u skladu s prikazanim na slici 6/2, postaviti regulator protoka u potpuno otvoreni položaj i pokrenuti CVS pumpu da radi 20 minuta prije početka umjeravanja.
4.2.3.3. Djelomično zatvoriti regulator protoka tako se postigne povećanje podtlaka na ulazu u pumpu (približno 1 kPa), što će omogućiti da se dobije najmanje šest mjernih točaka za cjelovito umjeravanje. Pustiti da se sustav ustali tijekom tri minute i ponoviti mjerenja.
4.2.4. Analiza podataka
4.2.4.1. Protok zraka (Qs) na svakoj ispitnoj točki izračunava se u normiranim m3/min iz podataka uređaja za mjerenje protoka pomoću metode koju propisuje proizvođač.
Protoka zraka zatim se pretvara u protok pumpe (Vo) u m3/okretaj pri apsolutnoj temperaturi i tlaku na ulazu u pumpu.
pri čemu je:
— |
= |
Vo |
= |
brzina protoka pumpe na Tp i Pp izražena u m3/okretaj |
— |
= |
Qs |
= |
protok zraka na 101,33 kPa i 273,2 K izražen u m3/min |
— |
= |
T |
= |
temperatura na ulazu u pumpu (K) |
— |
= |
Pp |
= |
apsolutni tlak na ulazu u pumpu |
— |
= |
n |
= |
brzina vrtnje pumpe u okretajima po minuti. |
Da bi se u obzir uzeo uzajamni utjecaj brzine promjene tlaka na pumpi i stupanj gubitka pumpe, izračunava se korelacijska funkcija (Xo) između brzine vrtnje pumpe (n), razlike tlakova na ulazu i izlazu iz pumpe i apsolutnog tlaka na izlazu iz pumpe, kako slijedi:
pri čemu je:
— |
= |
Xo |
= |
korelacijska funkcija |
— |
= |
D Pp |
= |
razlika tlaka između ulaza i izlaza iz pumpe (kPa) |
— |
= |
Pe |
= |
apsolutni pritisak na izlazu (PPO + PB) (kPa). |
Za dobivanje umjerne jednadžbe upotrijebit će se linearna aproksimacija metodom najmanjih kvadrata na sljedeći način:
Do, M, A i B konstante su odsječka (D0) i nagiba (m) koje opisuju regresijski pravac.
Slika 6/2
Postava za umjeravanje sustava PDP – CVS
Slika 6/3
Postava za umjeravanje sustava CFV– CVS
4.2.4.3. CVS sustav koji ima višestruke brzine mora se umjeriti na svakoj upotrijebljenoj brzini. Krivulje umjeravanje dobivene za raspone moraju biti približno usporedne, a vrijednosti odsječka (Do) moraju se povećavati sa smanjivanjem protoka pumpe.
Ako je umjeravanje pažljivo provedeno, izračunate vrijednosti iz jednadžbe bit će u rasponu ± 0,5 % od mjerene vrijednosti Vo. Vrijednosti M bit će različite od jedne pumpe do druge. Umjeravanje se provodi pri pokretanju pumpe i nakon većeg servisa.
4.3. Umjeravanje Venturijeve cijevi s kritičnim protoka (CFV)
4.3.1. Umjeravanje CFV-a temelji se na jednadžbi kritičnoga protoka kroz Venturijevu cijev s kritičnim protokom:
pri čemu je:
— |
= |
Qs |
= |
protok, |
— |
= |
Kv |
= |
koeficijent umjeravanja |
— |
= |
P |
= |
apsolutni tlak (kPa) |
— |
= |
T |
= |
apsolutna temperatura (K). |
Protok plina funkcija je tlaka i temperature ulaza.
Niže opisanim postupkom umjeravanja utvrđuje se vrijednost koeficijenta umjeravanja pri mjerenim vrijednostima tlaka, temperature i protoka zraka.
4.3.2. Postupak koji preporučuje proizvođač mora se slijediti za umjeravanje elektroničkih dijelova CFV-a.
4.3.3. Potrebna su mjerenja za umjeravanje Venturijeve cijevi s kritičnim protokom te se sljedeći podaci moraju naći unutar granica dane preciznosti:
— |
barometarski tlak (ispravljen) (PB) |
± 0,03 kPa, |
— |
LFE temperatura zraka, mjerilo protoka (ETI) |
± 0,15 K, |
— |
podtlak ispred LFE (EPI) |
± 0,01 kPa, |
— |
pad tlaka kroz (EDP) LFE matricu |
± 0,0015 kPa, |
— |
protok zraka (Qs) |
± 0,5 %, |
— |
podtlak na ulazu u CFV (PPI) |
± 0,02 kPa, |
— |
temperatura na ulazu u Venturijevu cijev (Tv) |
± 0,2 K. |
4.3.4. Oprema se mora postaviti u skladu s prikazanim na slici 3. ovog Dodatka i provjeriti nepropusnost. Svako propuštanje između uređaja za mjerenje protoka i Venturijeve cijevi s kritičnim protokom ozbiljno utječe na točnost umjeravanja.
4.3.5 Regulator protoka mora se postaviti na otvoreni položaj, uključiti ventilator i pustiti da se sustav ustali. Podaci iz svih instrumenata moraju se zabilježiti.
4.3.6 Regulator protoka mora se mijenjati i mora se provesti najmanje osam očitanja u području kritičnoga protoka Venturijeve cijevi.
4.3.7. Podaci zabilježeni tijekom umjeravanja moraju se upotrebljavati u sljedećim izračunima. Brzina protoka zraka (Qs) na svakoj točki ispitivanja izračunava se iz podataka uređaja za mjerenje protoka pomoću metode koju propisuje proizvođač.
Izračunati vrijednosti koeficijenta umjeravanja za svaku točku ispitivanja:
pri čemu je:
— |
Qs |
protok u m/min na 273,2 K i 101,33 kPa, |
— |
Tv |
temperatura na ulazu u Venturijevu cijev (K), |
— |
Pv |
apsolutni tlak na ulazu u Venturijevu cijev (Pa). |
Iscrtati Kv kao funkciju tlaka na ulazu u Venturijevu cijev. Zbog kritičnog protoka Kv će imati razmjerno konstantnu vrijednost. Kako tlak pada (vakuum raste), strujanje u Venturijevoj cijevi prestaje biti zagušeno te se Kv smanjuje. Promjene vrijednosti rezultata Kv nisu dopuštene.
U najmanje osam točaka u područja kritičnog protoka, izračunati srednju vrijednost Kv i standardno odstupanje.
Ako standardno odstupanje prelazi 0,3 % srednje vrijednosti Kv, to se mora ispraviti.
PRILOG 4.
Dodatak 7.
PROVJERA CJELOKUPNOG SUSTAVA
1. Da bi bio u skladu sa zahtjevima stavka 4.7. Priloga 4., mora se utvrditi potpuna točnost sustava uzorkovanja CVS i analitičkog sustava uvođenjem poznate mase plinovitoga štetnog sastojka u sustav dok radi kao da se radi o uobičajenom ispitivanju, a zatim analiziranjem i izračunom mase štetnih sastojaka u skladu s formulama u Dodatku 8. Prilogu 4. osim što se gustoća propana uzima kao 1,967 grama po litri u standardnim uvjetima. Sljedeće dvije tehnike pouzdano daju dovoljnu točnost.
2. Mjerenje konstantnog protoka čistoga plina (CO ili C3H8) pomoću uređaja s otvorom kritičnoga protoka
2.1. Poznata količina čistoga plina (CO ili C3H8) unosi se u CVS sustav kroz umjereni otvor kritičnoga protoka. Ako je tlak na ulazu dovoljno visok, brzina protoka (q), koja se namješta pomoću otvora kritičnoga protoka, neovisna je o tlaku na izlazu iz otvora (kritični protok). Ako nastupe odstupanja veća od 5 %, mora se pronaći i utvrditi uzrok neispravnosti. CVS sustav radi kao u ispitivanju emisije ispušnih plinova otprilike 5 do 10 minuta. Plin skupljen u vreću za uzorkovanje analizira se uobičajenom opremom, a rezultati se uspoređuju s koncentracijom uzoraka plina koja je bila unaprijed poznata.
3. Mjerenje ograničene količine čistog plina (CO ili C3H8) pomoću gravimetrijske tehnike.
3.1. Može se upotrebiti sljedeći gravimetrijski postupak za provjeru CVS sustava. Masa malog cilindra ispunjena ugljikovim monoksidom ili propanom utvrđuje se s preciznošću od ± 0,01 grama. Za 5 do10 minuta CVS sustav radi kao u uobičajenom ispitivanju ispušnih emisija, dok se CO ili propan ubrizgavaju u sustav. Količina sadržanoga čistog plina utvrđuje se diferencijalnim vaganjem. Plin koji se akumulira u vreću zatim se analizira pomoću opreme koja se uobičajeno upotrebljava za analizu ispušnih plinova. Rezultati se zatim uspoređuju s brojkama koncentracije koje su prethodno izračunane.
PRILOG 4.
Dodatak 8.
IZRAČUNAVANJE EMISIJE ONEČIŠĆUJUĆIH TVARI
1. OPĆE ODREDBE
1.1 Emisije plinovitih štetnih sastojaka izračunavaju se pomoću sljedeće jednadžbe:
(1) |
|
u kojoj je:
— |
= |
Mi |
= |
masa emisije štetnih sastojaka i u gramima po kilometru, |
— |
= |
Vmix |
= |
obujam razrijeđenoga ispušnog plina izražen u litrama po ispitivanju i ispravljen na normirane uvjete (273,2 K i 101,33 kPa), |
— |
= |
Qi |
= |
gustoća i-tog štetnog sastojka u gramima po litri pri uobičajenoj temperaturi i tlaku (273,2 K i 101,33 kPa), |
— |
= |
kH |
= |
faktor ispravka vlažnosti upotrijebljen za izračunavanje masa emisija oksida dušika (nema ispravka vlažnosti za HC i CO) |
— |
= |
Ci |
= |
koncentracija i-tog štetnog sastojka u razrijeđenom ispušnom plinu izražena u ppm i ispravljena za količinu i-tog štetnog sastojka sadržanoga u zraku za razrjeđivanje, |
— |
= |
d |
= |
stvarna udaljenost koja odgovara radnom ciklusu u kilometrima. |
1.2. Određivanje obujma
1.2.1. Izračunavanje obujma kad se upotrebljava uređaj promjenjivog razrjeđivanja s regulacijom konstantnog s protoka pomoću otvora ili Venturijeve cijevi. Kontinuirano se bilježe parametri koji pokazuju volumetrijski protok te se izračunava ukupni obujam tijekom trajanja ispitivanja.
1.2.2. Izračunavanje obujma kad se upotrebljava volumetrijska pumpa. Obujam razrijeđenoga ispušnog plina u sustavima koji sadržavaju volumetrijsku pumpu izračunava se pomoću sljedeće formule:
pri čemu je:
— |
= |
V |
= |
obujam razrijeđenoga ispušnog plina izražen u litrama po ispitivanju (prije ispravka), |
— |
= |
Vo |
= |
obujam plina dobiven volumetrijskom pumpom u uvjetima ispitivanja u litrama po okretaju, |
— |
= |
N |
= |
broj okretaja po ispitivanju. |
1.2.3. Ispravak obujma razrijeđenog ispušnog plina na normirane uvjete.
Obujam razrijeđenog ispušnog plina ispravlja se pomoću sljedeće formule:
(2) |
|
u kojoj:
(3) |
|
pri čemu je:
— |
= |
PB |
= |
barometarski tlak u ispitnoj prostoriji u kPa, |
— |
= |
P1 |
= |
vakuum na ulazu u volumetrijsku pumpu u kPa u odnosu na atmosferski barometarski tlak, |
— |
= |
Tp |
= |
prosječna temperatura razrijeđenog ispušnog plina koji ulazi u volumetrijsku pumpu tijekom ispitivanja (K). |
1.3. Izračunavanje ispravljene koncentracije štetnih sastojaka u vreći s uzorcima
(4) |
|
pri čemu je:
— |
= |
Ci |
= |
koncentracija i-tog štetnog sastojka u razrijeđenom ispušnom plinu, izražena u ppm i ispravljena za količinu i sadržanu u zraku za razrjeđivanje, |
— |
= |
Ce |
= |
mjerena koncentracija štetnog sastojka i u razrijeđenom ispušnom plinu, izražena u ppm, |
— |
= |
Cd |
= |
mjerena koncentracija štetnog sastojka i u zraku upotrijebljenom za razrjeđivanje, izražena u ppm, |
— |
= |
DF |
= |
faktor razrjeđivanja. |
Faktor razrjeđivanja izračunava se na sljedeći način:
Za benzin i dizel
za benzin i dizel (5a)
za UNP (5b)
za PP (5c)
u ovim jednadžbama:
— |
= |
Cco2 |
= |
koncentracija CO2 u razrijeđenom ispušnom plinu sadržanom u vreći za uzorke, izražena u % obujma, |
— |
= |
CHC |
= |
koncentracija HC u razrijeđenom ispušnom plinu sadržanom u vreći za uzorke, izražena u ppm ekvivalenta ugljika, |
— |
= |
CCO |
= |
koncentracija CO u razrijeđenom ispušnom plinu sadržanom u vreći za uzorke, izražena u ppm. |
1.4. Određivanje faktora ispravka vlažnosti NO
Radi ispravljanja utjecaja vlažnosti na rezultate dušikovih oksida, primjenjuju se sljedeći izračuni:
(6) |
|
u kojem:
pri čemu je:
— |
= |
H |
= |
apsolutna vlažnost izražena u gramima vode po kilogramu suhog zraka, |
— |
= |
Ra |
= |
relativna vlažnost atmosferskog zraka izražena kao postotak, |
— |
= |
Pd |
= |
tlak zasićene pare pri okolnoj temperaturi izražen u kPa, |
— |
= |
PB |
= |
atmosferski tlak u prostoriji, izražen u kPa. |
1.5. Primjer
1.5.1. Podaci
1.5.1.1. Atmosferski uvjeti:
— |
atmosferska temperatura: 23 °C = 296,2 K, |
— |
barometarski tlak: PB = 101,33 kPa, |
— |
relativna vlažnost: Ra = 60 %, |
— |
tlak zasićene pare: Pd = 3,20 kPa za H2O na 23 °C. |
1.5.1.2. Obujam mjeren i sveden na normirane uvjete(vidjeti stavak 1.)
1.5.1.3. Očitanja analizatora:
|
Razrijeđeni ispušniplin |
Zrak zarazrjeđivanje |
HC (1) |
92 ppm |
3,0 ppm |
CO |
470 ppm |
0 ppm |
NOx |
70 ppm |
0 ppm |
CO2 |
1,6% vol |
0,03% vol |
1.5.2. Izračunavanje
1.5.2.1. Faktor ispravka vlažnosti (KH) (vidjeti formulu (6))
H = 10,5092
kh = 0,9934
1.5.2.2. Faktor razrjeđenja (DF) (vidjeti formulu(5))
DF = 8,091
1.5.2.3. Izračunavanje ispravljene koncentracijeonečišćišćujuće tvari u vreći za uzorke:
HC, masa emisija (vidjeti formule (4) i(1))
CO, masene emisije (vidjeti formulu (1))
2. POSEBNE ODREDBE KOJE SE ODNOSE NA VOZILA OPREMLJENA MOTORIMA S KOMPRESIJSKIM PALJENJEM
2.1. Mjerenje HC za motore s kompresijskim paljenjem
Prosječna koncentracija HC koja se upotrebljava u utvrđivanju mase emisija HC iz motora s kompresijskim paljenjem izračunava se uz pomoć sljedeće formule:
(7) |
|
pri čemu je:
— |
= |
|
= |
integral bilježenja grijanog FID tijekom ispitivanja (t2-t1) |
— |
= |
Ce |
= |
koncentracija HC mjerena u razrijeđenom ispušnom plinu u ppm za Ci Ci se zamjenjuje izravno za CHC u svim odgovarajućim jednadžbama. |
2.2. Određivanje krutih čestica
Emisija krutih čestica Mp (g/km) obračunava sepomoću sljedeće jednadžbe:
pri čemu se ispušni plinovi ispuštaju izvantunela,
pri čemu se ispušni plinovi vraćaju utunel,
pri čemu je:
Vmix |
= |
obujam razrijeđenih ispušnih plinova(vidjeti stavak 1.1.) u normiranimuvjetima, |
Vep |
= |
obujam ispušnoga plina koji protječekroz filtar krutih čestica u normiranimuvjetima, |
Pe |
= |
masa krutih čestica koje skupljajufiltri, |
d |
= |
stvarna udaljenost koja odgovararadnom ciklusu u km, |
Mp |
= |
emisija krutih čestica ug/km. |
(1) u ppm ekvivalenta ugljika.
PRILOG 5.
ISPITIVANJE TIPA II.
(Ispitivanje emisije ugljikovog monoksida u praznom hodu)
1. UVOD
U ovom se Prilogu opisuje postupak ispitivanja tipa II. određen u stavku 5.3.2. ovog Pravilnika.
2. UVJETI MJERENJA
2.1. Gorivo mora biti referentno gorivo za koje su specifikacije navedene u prilozima 10. i 10.a ovog Pravilnika.
Tijekom ispitivanja okolna temperatura mora biti između 293 i 303 K (20 i 30 °C). Motor treba zagrijati dok se sve temperature rashladnih sredstava i sredstava za podmazivanje te tlak sredstava za podmazivanje ne ustale.
2.2.1. Vozila koja kao gorivo upotrebljavaju benzin ili UNP ili PP ispituju se s referentnim gorivom (gorivima) koje (koja) se upotrebljava (upotrebljavaju) za ispitivanje tipa I.
2.3. U slučaju vozila s ručnim ili poluautomatskim mjenjačima, ispitivanje se mora provesti s ručicom mjenjača u „neutralnom” položaju i s uključenom spojkom.
2.4. U slučaju vozila s automatskim mjenjačima, ispitivanje se provodi dok je birač stupnjeva prijenosa u „neutralnom” ili „parkirnom” položaju.
2.5. Naprave za namještanje brzine praznog hoda
2.5.1. Definicija
Za potrebe ovog Pravilnika „naprave za namještanje brzine vrtnje praznog hoda” označavaju dijelove za promjenu uvjeta praznog hoda motora kojima mehaničar može lako rukovati isključivo pomoću alata opisanih u stavku 2.5.1.1. Osobito se napravama za namještanje ne smatraju uređaji za umjeravanje protoka goriva i zraka ako njihovo namještanje zahtijeva uklanjanje zapreka, što obično ne može obavitinitko drugi osim stručnog mehaničara.
2.5.1.1. Alati koji se mogu upotrebljavati za rukovanje napravama za namještanje brzine praznog hoda: odvijači (obični ili križni), ključevi (prstenasti, viljuškast ili nastavljivi), kliješta, imbusi.
2.5.2. Određivanje mjernih točaka
2.5.2.1. Prvo se provodi mjerenje pri namještanju u skladu s uvjetima koje je odredio proizvođač.
2.5.2.2. Za svaku napravu za namještanje s kontinuiranom promjenom određuje se dovoljan broj karakterističnih položaja.
2.5.2.3. Mjerenje sadržaja ugljikovog monoksida ispušnih plinova mora se provesti za sve moguće položaje naprava za namještanje, ali za naprave s kontinuiranom promjenom prihvaćaju se samo položaji određeni u stavku 2.5.2.2.
Ispitivanje tipa II. smatra se zadovoljavajućim ako je ispunjen najmanje jedan od sljedeća dva uvjeta:
2.5.2.4.1. nijedna od vrijednosti mjerenih u skladu sa stavkom 2.5.2.3. ne prelazi granične vrijednosti;
2.5.2.4.2. najveći sadržaj dobiven kontinuiranom promjenom jedne od naprava za namještanje dok druge naprave ostaju nepromijenjene ne prelazi graničnu vrijednost, a taj je uvjet ispunjen za razne kombinacije naprava za namještanje osim one koja je kontinuirano mijenjana.
Mogući su položaji naprava za namještanje ograničeni:
2.5.2.5.1. s jedne strane, većom od sljedeće dvije vrijednosti: najmanja brzina vrtnje praznog hoda koju motor može postići; brzina vrtnje koju preporučuje proizvođač, minus 100 okretaja u minuti;
2.5.2.5.2. s druge strane, najmanjom od sljedeće tri vrijednosti:
|
najviša brzina vrtnje koju motor može postići aktiviranjem naprava za namještanje brzine vrtnje praznog hoda; |
|
brzina vrtnje koju preporučuje proizvođač plus 250 okretaja u minuti; |
|
brzina vrtnje za uključivanje automatskih spojka. |
2.5.2.6. Osim toga, vrijednosti koje nisu kompatibilne s ispravnim radom motora ne smiju se prihvćati kao vrijednosti mjerenja. Osobito ako je motor opremljen s više rasplinjača, svi rasplinjači moraju imati ista namještanja.
3. UZORKOVANJE PLINOVA
3.1. Sonda za uzorkovanje postavlja se u cijev koja povezuje ispuh s vrećom za uzorke i što je moguće bliže ispuhu.
3.2. Koncentracija u CO (CCO) i CO2 (Cco2) utvrđuje se iz očitanja ili zapisa mjernog instrumenta, pomoću odgovarajućih krivulja umjeravanja.
3.3. Ispravljena je koncentracija za ugljikov monoksid kod četverotaktnih motora sljedeća:
Koncentracija u CCO (vidjeti stavak 3.2.) mjerena u skladu s formulama sadržanim u stavku 3.3. ne mora se ispravljati ako je zbroj mjerenih koncentracija (CCO + CCO2) za četverotaktne motore najmanje:
— |
: |
za benzin |
: |
15 posto, |
— |
: |
za |
: |
ukapljeni naftni plin: 13,5 posto, |
— |
: |
za prirodni plin |
: |
11,5, posto. |
PRILOG 6.
ISPITIVANJE TIPA III.
(Provjera emisija plinova iz kućišta koljenastog vratila)
1. UVOD
U ovom se Prilogu opisuje postupak za ispitivanje tipa III. određenog u stavku 5.3.3. ovog Pravilnika.
2. OPĆE ODREDBE
2.1. Ispitivanje tipa III. provodi se na vozilu s motorom s vanjskim izvorom paljenja koji je podvrgnut ispitivanju tipa I. i tipa II.
2.2. Ispitivani motori moraju sadržavati nepropusne motore drukčije od onih koji su konstruirani tako da i najmanje propuštanje može prouzročiti neprihvatljive greške u radu (poput tzv. „flat twin” motora).
3. UVJETI ISPITIVANJA
3.1. Prazni hod mora se regulirati u skladu s preporukama proizvođača.
3.2. Mjerenja se provode u sljedeća tri niza uvjeta rada motora:
Uvjet br. |
Brzina vozila (km/h) |
1 |
Prazni hod |
2 |
50 ± 2 (u trećemu stupnju prijenosa ili u položaju „vožnja”) |
3 |
50 ± 2 (u trećem stupnju prijenosa ili u položaju „vožnja”) |
Uvjet br. |
Brzina vozila (km/h) |
1 |
Ništa |
2 |
Ona koja odgovara vrijednostima za ispitivanja tipa I pri 50 km/h |
3 |
Ona za uvjete br. 2, pomnoženo faktorom 1,7 |
4. METODA ISPITIVANJA
4.1. Za uvjete rada navedene u stavku 3.2. mora se provjeriti pouzdano funkcioniranje sustava za odvod plinova iz kućišta koljenastog vratila.
5. METODA PROVJERAVANJA SUSTAVA ZA ODVOD PLINOVA IZ KUĆIŠTA KOLJENASTOG VRATILA
5.1. Otvori motora moraju se ostaviti u zatečenom stanju.
5.2. Tlak u kućištu koljenastog vratila mjeri se na prikladnom mjestu. Mjeri se na otvoru za šipku za provjeru razine ulja pomoću manometra s nagnutom cijevi.
5.3. Smatra se da vozilo zadovoljava ako u svakom uvjetu mjerenja određena u stavku 3.2. tlak mjeren u kućištu koljenastog vratila ne prelazi atmosferski tlak u trenutku mjerenja.
5.4. Za ispitivanje gore opisanom metodom tlak u usisnoj grani mjeri se s točnošću ± 1 kPa.
5.5. Brzina vozila koju pokazuje dinamometar mjeri se s točnošću ± 2 km/h.
5.6. Tlak mjeren u kućištu koljenastog vratila mjeri se s točnošću ± 0,01 kPa.
5.7. Ako u jednom od uvjeta mjerenja određenih u stavku 3.2. tlak mjeren u kućištu koljenastog vratila prelazi atmosferski tlak, provodi se dodatno ispitivanje određeno u stavku 6. ako to zatraži proizvođač.
6. DODATNA METODA ISPITIVANJA
6.1. Otvori motora moraju se ostaviti u zatečenom stanju.
6.2. Na otvor mjerača razine ulja u motoru priključuje se meka vreća nepropusna za plinove iz kućišta koljenastog vratila s kapacitetom od približno pet litara. Vreća mora biti prazna prije svakog mjerenja.
6.3. Vreća se mora zatvoriti prije svakog mjerenja. Mora se otvoriti prema kućištu koljenastog vratila na pet minuta za svaki uvjet mjerenja propisan u stavku 3.2.
6.4. Smatra se da vozilo zadovoljava uvjete ako ne dođe do vidljivog napuhivanja vreće ni u kojemu uvjetu mjerenja određenom u stavku 3.2.
6.5. Napomena
6.5.1. Ako je konstrukcijsko rješenje motora takvo da se ispitivanje ne može provesti pomoću metoda opisanih u stavku 6.1. do 6.4., mjerenja se moraju provesti tom metodom preinačenom na sljedeći način:
6.5.2. prije ispitivanja, svi otvori osim onoga potrebnog za povrat plinova zatvaraju se;
vreća se postavlja na odgovarajući priključak koji ne stvara dodatni gubitak tlaka i ugrađen je na povratni vod uređaja izravno na otvoru za odvod plinova iz motora.
ISPITIVANJE TIPA III.
PRILOG 7.
ISPITIVANJE TIPA IV.
(Određivanje emisije isparavanjem iz motora s vanjskim izvorom paljenja)
1. UVOD
Ovaj Prilog opisuje postupak ispitivanja tipa IV. u skladu sa stavkom 5.3.4. ovog Pravilnika.
Ovaj postupak opisuje metodu određivanja gubitaka ugljikovodika isparavanjem iz sustava za gorivo na vozilima opremljenim motorima s vanjskim izvorom paljenja.
2. OPIS ISPITIVANJA
Ispitivanje emisija isparavanjem (slika 7/1) namijenjeno je za određivanje emisija ugljikovodika isparavanjem, koje se javljaju kao posljedica dnevnih promjena temperature (disanja spremnika), emisije zagrijanih dijelova u stanju mirovanja i kao posljedica gradske vožnje. Ispitivanje se sastoji od ovih faza:
2.1. priprema za ispitivanje, uključujući ciklus gradske vožnje (prvi dio) i ciklus izvangradske vožnje (drugi dio),
2.2. utvrđivanje gubitaka uslijed progrijavanja,
2.3. utvrđivanje dnevnih gubitaka.
Da bi se dobio ukupan rezultat ispitivanja, zbrajaju se masene emisije ugljikovodika koje nastaju od zagrijanih dijelova u stanju mirovanja i dnevnih gubitaka.
3. VOZILO I GORIVO
3.1. Vozilo
3.1.1. Vozilo prije ispitivanja mora biti u dobrom tehničkom stanju te mora biti razrađeno i imati najmanje 3 000 prijeđenih kilometara. Tijekom tog vremena sustav za nadzor emisija isparavanjem mora biti priključen i ispravno raditi, a filtri s aktivnim ugljenom moraju biti izloženi uobičajenoj uporabi, ne smiju se previše čistiti niti biti zapunjeni.
3.2. Gorivo
3.2.1. Mora se upotrebljavati referentno gorivo, kako je utvrđeno u Prilogu 10. ovog Pravilnika.
4. OPREMA ZA ISPITIVANJE EMISIJA KOJE NASTAJU ISPARAVANJEM
4.1. Uređaj s valjcima
Dinamometar s valjcima mora zadovoljavati zahtjeve iz Priloga 4.
4.2. Prostorija za mjerenje emisija isparavanjem
Prostorija za mjerenje emisija isparavanjem mora biti pravokutna mjerna komora, plinonepropusna, u koju može stati vozilo koje se ispituje. Pristup vozilu mora biti moguć sa svih strana, a kad se komora zatvori, mora biti nepropusna u skladu s Dodatkom 1. Unutarnje površine komore moraju biti nepropusne i ne smiju reagirati na ugljikovodike. Sustav za kondicioniranje temperature mora biti u stanju regulirati temperaturu zraka u unutrašnjosti komore, u skladu s propisanim temperaturno–vremenskim profilom tijekom cijelog ispitivanja, a prosječno dopušteno odstupanje tijekom ispitivanja iznosi ± 1 K.
Regulacijski sustav mora biti namješten tako da osigurava ujednačen temperaturni obrazac koji ima što manja prekoračenja, promjene i nestabilnosti u odnosu na željeni dugoročni temperaturni profil okoliša. Temperature površina u unutrašnjosti komore ne smiju biti niže od 278 K (5 °C) ni više od 320 K (55 °C) u bilo kojem trenutku tijekom ispitivanja dnevnih emisija.
Struktura zidova mora biti takva da pomaže dobro raspršivanje topline. Temperature unutrašnjih površina tijekom ispitivanja emisije zagrijanih dijelova ne smiju biti niže od 293 K (20 °C) ni više od 325 K (52 °C).
Zbog prilagođavanja promjenama obujma izazvanih promjenama temperature, može se upotrebljavati komora promjenjljivog obujma ili komora nepromjenljivog obujma.
4.2.1. Komora promjenljivog obujma
Komora promjenljivog obujma povećava se i smanjuje ovisno o promjenama temperature mase zraka u komori. Dva su moguća načina prilagođivanja promjenama unutarnjeg obujma: konstrukcija s pokretnom pločom ili pločama i konstrukcija s mijehom, kod koje se jedan ili više mijehova u komori širi ili steže, ovisno o promjenama tlaka u komori, zmjenom zraka izvana. Sustavi za prilagođivanje obujma ne smiju utjecati na prostor komore koji je određen, zajedno s odgovarajućim rasponom temperatura, u Dodatku 1.
Bilo koji način prilagođivanja obujma mora ograničiti razliku između unutarnjeg tlaka komore i barometarskoga tlaka na najviše do ± 5 hPa.
Komora mora biti napravljena tako da se njezin obujam može fiksirati. Komora s promjenljivim obujmom mora omogućivati prilagodbu za ± 7 % njezina „nazivnog obujma” (vidjeti Dodatak 1. ovom Prilogu, stavak 2.1.1.) uzimajući u obzir promjene temperature i barometarskoga tlaka tijekom ispitivanja.
4.2.2. Komora nepromjenjiva obujma
Komora nepromjenjiva obujma mora biti napravljena od tvrdih ploča koje održavaju stalni obujam i mora ispunjavati dolje navedene zahtjeve.
4.2.2.1. Komora mora imati odvod kojim se tijekom ispitivanja polako i jednakomjerno izvlači zrak iz komore. Količine zraka koje se ispuste mogu se nadoknaditi dovodom zraka izvana. Ulazni se zrak mora filtrirati pomoću aktivnog ugljena kako bi se osigurala relativno ustaljena razina ugljikovodika. Svaka metoda prilagođivanja obujma mora, između unutarnjega tlaka komore i barometarskoga tlaka održavati razliku od 0 do -5 hPa.
4.2.2.2. Opremom mora biti moguće mjeriti masu ugljikovodika na ulazu i izlazu zraka s točnošću od 0,01 g. Sustav vreća za uzorkovanje može se upotrebljavati za skupljanje razmjernih uzoraka zraka koji se odvodi iz komore i uvodi u komoru. Alternativno, ulazni i ispusni zrak mogu se neprekidno analizirati pomoću „on–line” FID analizatora, dobiveni se nalazi mogu integrirati s izmjerenim vrijednostima protoka, čime se osigurava stalno bilježenje mase uklonjenoga ugljikovodika.
4.3. Analitički sustavi
4.3.1. Analizator ugljikovodika
4.3.1.1. Atmosfera se u komori nadzire pomoću detektora ugljikovodika tipa ionizacijskog detektora u plamenu (FID). Uzorak zraka mora se usisati na sredini jedne bočne stjenke ili krova komore, a svaki mogući obilazni tok zraka se mora vratiti u komoru, najbolje u točki odmah nakon ventilatora, u smjeru strujanja zraka.
4.3.1.2. Analizator ugljikovodika mora imati odzivno vrijeme manje od 1,5 sekunda za 90 % pune ljestvice očitanja. Njegova stabilnost mora biti bolja od 2 % pune ljestvice, pri ništici i pri 80 % ± 20 % pune ljestvice, tijekom razdoblja od 15 minuta za sve radne raspone.
Ponovljivost rezultata dobivenih analizatorom izražena u obliku standardnog odstupanja mora pri ništici biti bolja od 1 % otklona pune ljestvice, pri ništici i pri 80 % ± 20 % pune ljestvice, za sve primijenjene raspone.
Slika 7/1
ODREĐIVANJE EMISIJA KOJE NASTAJU ISPARAVANJEM
3 000 km razrađivanja (bez posebnog čišćenja/nezapunjeni)
Provjerena starost filtra s aktivnim ugljenom
Čišćenje vozila parom (prema potrebi)
4.3.1.4. Radni rasponi analizatora moraju biti odabrani tako da tijekom mjerenja, umjeravanja i provjere propuštanja daju najbolju rezoluciju.
4.3.2. Sustav za bilježenje podataka dobivenih pomoću analizatora ugljikovodika
4.3.2.1. Analizator ugljikovodika mora biti opremljen uređajem koji najmanje jednom u minuti bilježi izlazne električne signale pomoću sprave za bilježenje na traku ili pomoću kojeg drugog sustava za obradbu podataka. Sustav za bilježenje mora imati radne značajke koje su barem jednake signalu koji se bilježi i mora omogućivati trajni zapis rezultata. U zapisu mora biti jasno vidljiv početak i kraj ispitivanja emisije zagrijanog vozila ili ispitivanja dnevnih emisija (uključujući početak i kraj vremena uzorkovanja te vrijeme od početka do kraja svakoga ispitivanja.
4.4. Zagrijavanje spremnika goriva (primjenjuje se samo kod opcije kod koje se filtar s aktivnim ugljenom puni benzinskim parama).
4.4.1. Gorivo se u spremniku mora zagrijavati pomoću kontroliranog izvora topline; pogodna je npr. grijaća ploča kapaciteta 2 000 W. Sustav za zagrijavanje mora jednakomjerno zagrijavati stijenke spremnika ispod razine goriva, tako da ne dođe do lokalnoga pregrijavanja goriva. Pare iznad goriva u spremniku ne smiju se zagrijavati.
4.4.2. Grijač spremnika mora omogućivati da se gorivo u spremniku jednakomjerno zagrije za 14 K od 289 K (16 °C) u vremenu od 60 minuta, pri čemu osjetilo temperature treba biti u položaju kako je predviđeno u stavku 5.1.1. Tijekom zagrijavanja spremnika sustav zagrijavanja mora biti u stanju regulirati temperaturu goriva na traženu temperaturu ± 1,5 K.
4.5. Bilježenje temperature
4.5.1. Temperatura se u komori bilježi u dvije točke pomoću temperaturnih osjetila koji su povezani tako da pokazuju srednju vrijednost. Mjerne točke sežu u komoru približno 0,1 m od središnje vertikale svake bočne stijene, na visini od 0,9 do 0,2 m.
4.5.2. Temperature spremnika goriva bilježe se pomoću osjetnika postavljenog u spremnik goriva, kako je navedeno u 5.1.1. kad se upotrebljava opcija gdje se dodatni filtar s aktivnim ugljenom puni benzinskim parama (5.1.5.).
4.5.3. Cijelo vrijeme dok traje mjerenje emisija isparavanjem, temperature se moraju bilježiti, odnosno unositi u sustav za obradbu podataka, najmanje jednom u minuti.
4.5.4. Točnost sustava za bilježenje temperatura mora biti u granicama ± 1,0 K, a rezolucija mora biti u granicama ± 0,4 K.
4.5.5. Sustav za bilježenje ili za obradu podataka mora osiguravati rezoluciju od ± 15 sekunda.
4.6. Bilježenje tlaka
4.6.1. Razlika Δp između barometarskoga tlaka u ispitnom području i unutarnjeg tlaka u komori mora se tijekom mjerenja emisija isparavanjem bilježiti, odnosno unositi u sustav za obradu podataka najmanje jednom u minuti.
4.6.2. Točnost sustava za bilježenje tlaka mora biti u okviru ± 2 hPa, a rezolucija mora biti u granicama ± 2 hPa.
4.6.3. Sustav za bilježenje, odnosno za obradu podataka, mora osiguravati rezoluciju od ± 15 sekunda.
4.7. Ventilatori
4.7.1. Upotrebom jednog ili više ventilatora ili puhala, uz otvorena vrata prostorije, mora biti moguće smanjiti koncentraciju ugljikovodika u komori na razinu ugljikovodika u okolini.
4.7.2. Komora mora imati jedan ili više ventilatora ili puhala kapaciteta 0,1 do 0,5 m3s–1 pomoću kojih se atmosfera u prostoriji može temeljito izmiješati. U komori tijekom mjerenja mora biti moguće postići ujednačenu temperaturu i koncentraciju ugljikovodika. Vozilo se u prostoriji ne smije izlagati izravnom strujanju zraka iz ventilatora ili puhala.
4.8. Plinovi
4.8.1. Za umjeravanje i rad moraju biti na raspolaganju sljedeći čisti plinovi:
— |
pročišćeni sintetični zrak (čistoća: < 1 ppm C1 ekvivalent £ 1 ppm CO, £ 400 ppm CO2, £ 0,1 ppm NO; volumni udio kisika između 18 % i 21 %, |
— |
plin za analizator ugljikovodika (40 % ± 2 % vodika, a ostatak helij s manje od 1 ppm C1 ekvivalenta ugljikovodika, manje od 400 ppm CO2), |
— |
propan (C3H8) najmanje čistoće 99,5 %, |
— |
butan (C4H10) najmanje čistoće 98 %, |
— |
dušik (N2) najmanje čistoće 98 %. |
4.8.2. Plinovi za umjeravanje i certificirani plinovi moraju sadržavati mješavinu propana (C3H8) i pročišćenoga sintetičnog zraka. Stvarne koncentracije umjernoga plina moraju biti u okviru ± 2 % navedenih vrijednosti. Točnost koncentracije razrijeđenih plinova dobivenih pomoću razdjelnika plina mora biti u okviru ± 2 % stvarne vrijednosti. Koncentracije navedene u Dodatku 1. također se mogu postići upotrebom razdjelnika plina kod kojega se za razrjeđivanje upotrebljava sintetični zrak.
4.9. Dodatna oprema
4.9.1. Apsolutnu vlažnost zraka u ispitnom prostoru mora biti moguće izmjeriti u okviru ± 5 %.
5. POSTUPAK ISPITIVANJA
5.1. Priprema ispitivanja
5.1.1. Vozilo se prije ispitivanja mehanički priprema kako slijedi:
(a) |
ispušni sustav ne smije pokazivati znakove propuštanja; |
(b) |
vozilo se prije ispitivanja može očistiti parom; |
(c) |
u slučaju primjene opcije filtra s aktivnim ugljenom koji se puni benzinskim parama (stavak 5.1.5.) spremnik za gorivo u vozilu mora biti opremljen osjetilom temperature koji omogućuje mjerenje temperature goriva u njegovu središtu, u spremniku napunjenu do 40 % obujma spremnika; |
(d) |
u sustav za gorivo mogu se ugraditi dodatni priključci, adapteri naprava koji omogućuju potpuno pražnjenje spremnika za gorivo. Za tu se svrhu ne moraju raditi izmjene na tijelu spremnika; |
(e) |
proizvođač može predložiti metodu ispitivanja kojom se uzima u obzir gubitak ugljikovodika isparavanjem koje izlazi samo iz sustava goriva vozila. |
5.1.2. Vozilo se doveze u prostor za ispitivanje gdje je okolna temperatura između 293 K i 300 K (20 i 30 °C).
Mora se provjeriti starost filtra, odnosno filtara s aktivnim ugljenom. To se može učiniti utvrđivanjem da je filtar bio u upotrebi najmanje 3 000 km. U nedostatku takvog dokaza primjenjuje se dolje opisani postupak. Ako sustav ima više filtara, postupak se primjenjuje na svaki filtar zasebno.
5.1.3.1. Dodatni filtar s aktivnim ugljenom izvadi se iz vozila. Posebno pritom treba paziti da ne dođe do oštećenja dijelova i da se sačuva cjelovitost sustava za gorivo.
5.1.3.2. Mora se provjeriti težina filtra.
5.1.3.3. Filtar s aktivnim ugljenom priključi se na spremnik za gorivo, po mogućnosti na onaj vanjski, napunjen referentnim gorivom do 40 % obujma spremnika.
5.1.3.4. Temperatura goriva u spremniku mora iznositi 283 K(10 °C) i 287 K (14 °C).
5.1.3.5. (Vanjski) spremnik za gorivo zagrijava se od 288 K do 318 K (15 do 45 °C) (uz povećanje temperature za 1 °C svakih 9 minuta).
5.1.3.6. Ako dođe do probijanja iz filtra s aktivnim ugljenom prije nego što temperatura dosegne 318 K (45 °C), izvor topline mora se isključiti. Zatim se filtar izvaže. Ako ne dođe do probijanja iz filtra s aktivnim ugljenom tijekom zagrijavanja do 318 K (45 °C), postupak iz stavka 5.1.3.3. mora se ponavljati sve dok ne dođe do probijanja.
5.1.3.7. Probijanje se može provjeriti na način opisan u stavcima 5.1.5. i 5.1.6. ovog Priloga, ili primjenom kojega drugog analitičkog postupka kojim se može otkriti emisija ugljikovodika u trenutku probijanja iz filtra s aktivnim ugljenom.
5.1.3.8. Filtar s aktivnim ugljenom mora se propuhivati s 25 ± 5 litara u minuti zraka iz laboratorija za ispitivanje emisija dok se 300 puta ne izmijeni zrak obujma jednakoga obujma uloška s aktivnim ugljenom.
5.1.3.9. Mora se provjeriti težina filtra s aktivnim ugljenom.
5.1.3.10. Faze postupka opisane u stavcima 5.1.3.4. do 5.1.3.9. moraju se ponoviti devet puta. Ispitivanje se može prekinuti prije toga, nakon najmanje tri ciklusa starenja, ako se težina filtra s aktivnim ugljenom ustalila nakon tri posljednja ciklusa.
5.1.3.11. Filtar s aktivnim ugljenom se ponovno se priključuje i vozilo dovodi u uobičajeno radno stanje.
Jedna od metoda navedenih u stavcima 5.1.5. i 5.1.6. mora se upotrijebiti za pretkondicioniranje filtra s aktivnim ugljenom. Ako vozilo ima više tih filtara, svaki se filtar treba pretkondicionirati zasebno.
5.1.4.1. Za određivanje probijanja mjere se emisije iz filtra s aktivnim ugljenom.
Tu se probijanje definira kao trenutak kad ukupna količina emitiranih ugljikovodika dosegne 2 grama.
5.1.4.2. Probijanja se mogu provjeriti u komori za mjerenje emisija isparavanjem, kako je opisano u stavku 5.1.5., odnosno 5.1.6. Alternativno se probijanje može utvrditi upotrebom pomoćnog filtra s aktivnim ugljenom koji se priključi iza filtra koji se nalazi na vozilu. Pomoćni filtar treba prije opterećivanja dobro propuhati suhim zrakom.
5.1.4.3. Mjerna se komora prije ispitivanja mora prozračivati nekoliko minuta dok se ne dobije stabilna okolna atmosfera. Pritom mora biti uključen jedan ili više ventilatora za miješanje zraka.
Neposredno prije ispitivanja analizator se mora pnovno postaviti i mora se namjestiti njegov mjerni raspon.
Punjenje filtra s aktivnim ugljenom, uz ponavljano zagrijavanje do probijanja
5.1.5.1. Spremnik, odnosno spremnici goriva prazne se kroz odvod za pražnjenje spremnika. To se mora učiniti kako ne bi došlo do prekomjernoga pročišćavanja ili punjenja uređaja za smanjivanje emisije isparavanjem koji su ugrađeni na vozilo, a za to je obično dovoljno skinuti poklopac spremnika.
5.1.5.2. Spremnik, odnosno spremnici goriva napune se ispitnim gorivom pri temperaturi od 283 K do 287 K (10 do 14 °C) do 40 % ± 2 % normalnog obujma spremnika nakon čega se ponovo mora staviti čep spremnika goriva.
5.1.5.3. U roku od jednog sata nakon punjenja vozilo se s isključenim motorom mora staviti u prostoriju za mjerenje emisija isparavanjem. Osjetilo temperature spremnika goriva priključi se na sustav za bilježenje temperature. Izvor topline mora biti pravilno postavljen u odnosu na spremnik (spremnike) goriva i priključen na regulator temperature. Izvor topline određen je u članku 4.4. Na vozilima koja imaju više od jednoga spremnika goriva svi se spremnici moraju zagrijati na isti, dolje opisani način. Temperature tih spremnika moraju biti jednake, uz moguća odstupanja do ± 1,5 K.
5.1.5.4. Gorivo se može umjetno zagrijati na početnu dnevnu temperaturu od 293 K (20 °C) ± 1 %.
5.1.5.5. Kad temperatura goriva dosegne najmanje 292 K (19 °C) potrebno je odmah učiniti sljedeće: mora se isključiti ventilator za prozračivanje komore, nepropusno zatvoriti vrata komore te započeti s mjerenjem razine ugljikovodika u komori.
5.1.5.6. Kad temperatura goriva dosegne 293 K (20 °C), započinje linearno povećavanje temperature za 15 K (15 °C). Gorivo se mora zagrijavati na način da temperatura goriva tijekom zagrijavanja bude u skladu s dolje navedenom jednadžbom, uz odstupanje od ± 1,5 K. Bilježi se vrijeme zagrijavanja i porast temperature.
gdje je:
Tr |
= |
zadana temperatura (K) |
T0 |
= |
početna temperatura (K) |
t |
= |
vrijeme od početka zagrijavanja spremnika izraženo u minutama. |
5.1.5.7. Čim dođe do probijanja ili kad temperatura goriva dosegne 308 K (35 °C), ovisno o tom što nastupi prije, izvor topline se isključi, vrata komore se otvore, a poklopac se spremnika goriva otvori. Ako do probijanja nije došlo do vremena kad je temperatura goriva dosegnula 308 K (35 °C), izvor topline uklanja se iz vozila, vozilo se vadi iz komore za mjerenje emisija isparavanjem i ponavlja se postupak opisan u 5.1.7. sve dok ne dođe do proboja.
5.1.6. Punjenje filtra s aktivnim ugljenom butanom
5.1.6.1. Ako se za utvrđivanje probijanja (vidjeti stavak 5.1.4.2.) upotrebljava komora, vozilo se mora staviti u komoru za mjerenje emisija isparavanjem s isključenim motorom.
5.1.6.2. Filtar s aktivnim ugljenom mora se pripremiti za postupak punjenja. Pritom se filtar ne treba izvaditi iz vozila, osim ako je tako smješten da je pristup do njega vrlo otežan i da je punjenje izvedivo samo ako se filtar skine s vozila, pri čemu se mora posebno paziti da se ne oštete dijelovi ili naruši cjelovitost sustava goriva.
5.1.6.3. Filtar s aktivnim ugljenom puni se mješavinom koja se sastoji od 50 volumnih postotaka butana i 50 volumnih postotaka dušika, brzinom od 40 grama butana na sat.
5.1.6.4. Čim dođe do propuštanja iz filtra s aktivnim ugljenom, dovod plina se mora isključiti.
5.1.6.5. Filtar s aktivnim ugljenom zatim se mora ponovo ugraditi, a vozilo vratiti u uobičajeno radno stanje.
5.1.7. Pražnjenje i ponovno punjenje spremnika za gorivo
5.1.7.1. Spremnik, odnosno spremnici goriva prazne se pomoću odgovarajućeg odvoda za pražnjenje. To se mora učiniti kako ne bi došlo do prekomjernoga pročišćavanja ili punjenja uređaja za smanjivanje emisije isparavanjem koji su ugrađeni na vozilo. Za to je obično dovoljno otvoriti čep spremnika.
5.1.7.2. Spremnik, odnosno spremnici goriva napune se ispitnim gorivom pri temperaturi od 291 K ± 8 K (18 °C ± 8 °C) do 40 % ± 2 % normalnog obujma spremnika a zatim se ponovno mora staviti čep, odnosno čepovi spremnika za gorivo.
5.2. Vožnja za pretkondicioniranje
5.2.1. Jedan sat nakon završetka punjenja filtra s aktivnim ugljenom, a sukladno stavcima 5.1.5. ili 5.1.6., vozilo se stavlja na dinamometar s valjcima i obavi se prvi i drugi dio voznog ciklusa ispitivanja tipa I., kako je navedeno u Prilogu 4. Tijekom toga postupka ne uzimaju se uzorci emisija ispušnih plinova.
5.3. Progrijavanje
5.3.1. U roku od pet minuta od završetka pretkondicioniranja opisanog u stavku 5.2.1., poklopac motora mora se potpuno zatvoriti, a vozilo treba odvesti s uređaja s valjcima i parkirati ga u prostor gdje dolazi do progrijavanja. Vozilo tu stoji parkirano najmanje 12, a najviše 36 sati. Tijekom tog vremena temperatura motornog ulja i rashladne tekućine mora dosegnuti temperaturu prostora, uz odstupanje od ± 3 K.
5.4. Ispitivanje na dinamometru s valjcima
5.4.1. Nakon razdoblja progrijavanja vozilo se podvrgava cjelokupnomu ispitivanju tipa I., odnosno vozi se kako je opisano u Prilogu 4. (ispitivanje gradske i izvangradske vožnje s pokretanjem hladnog motora). Zatim se motor ponovo isključuje. Emisija ispušnih plinova može se uzorkovati tijekom ovog postupka, ali se rezultati ne smiju upotrijebiti za homologaciju emisija ispušnih plinova.
5.4.2. Dvije minute nakon završetka vožnje za ispitivanje tipa I. opisane u stavku 5.4.1., vozilo obavi još jednu vožnju radi kondicioniranja, koja se sastoji od jednog ciklusa gradske vožnje (pokretanje zagrijanog motora) ispitivanja tipa I, a zatim se motor ponovo ugasi. Tijekom toga postupka nije potrebno uzorkovati emisije ispušnih plinova.
5.5. Emisije isparavanjem iz progrijanog vozila
5.5.1. Prije završetka pripremne vožnje mjerna se komora mora nekoliko minuta prozračivati dok se ne dosegne stabilna koncentracija ugljikovodika u okolnom prostoru. Za to vrijeme također mora biti uključen ventilator, odnosno ventilatori za miješanje zraka u komori.
5.5.2. Neposredno prije ispitivanja analizator se mora ponovno postaviti i mora se namjestiti raspon njegova mjerenja.
5.5.3. Na kraju pripremne vožnje poklopac motora mora se potpuno zatvoriti i potrebno je odvojiti sve veze između vozila i ispitnog uređaja. Zatim se vozilo odveze u mjernu komoru, uz što manju uporabu pedale za snagu. Motor se mora ugasiti prije nego bilo koji dio vozila uđe u mjernu komoru. Sustav za bilježenje mjernih podataka o emisijama ispušnih plinova bilježi trenutak gašenja motora i započinje bilježenje temperature. Pritom je potrebno otvoriti prozore vozila i prtljažnik, ako već nisu otvoreni.
5.5.4. Vozilo se mora dogurati ili na drugi način dopremiti s isključenim motorom u mjernu komoru.
5.5.5. Vrata komore nepropusno se zatvore u roku od dvije minute od gašenja motora, a u roku od sedam minuta od kraja vožnje za kondicioniranje.
5.5.6. 60 ± 0,5-minutno razdoblje progrijavanja započinje kad se komora nepropusno zatvori. Mjeri se koncentracija ugljikovodika, temperatura i barometarski tlak da bi se dobile početne vrijednosti CHC,i, Pi i Ti za ispitivanje progrijavanja. Ove se vrijednosti uotrebljavaju za izračunavanje emisija isparavanjem, stavak 6. Temperatura zraka T u komori tijekom 60-minutnog razdoblja progrijavanja ne smije biti niža od 296 K niti viša od 304 K.
5.5.7. Analizator ugljikovodika mora se ponovno namjestiti i mora se namjestiti raspon njegovog mjerenja neposredno prije isteka 60 ± 0,5-minutnog ispitivanja.
5.5.8. Na kraju 60 ± 0,5-minutnog ispitivanja mora se izmjeriti koncentracija ugljikovodika u komori. Također se mjeri temperatura i barometarski tlak. To su konačne vrijednosti CHC,f, Pf i Tf za ispitivanje progrijavanja, koje se uotrebljavaju za izračunavanje emisije isparavanjem, u stavku 6.
5.6. Progrijavanje
5.6.1. Ispitno se vozilo mora dogurati ili na drugi način dovesti, bez upotrebe motora, u prostor u kojemu se ostavi stajati najmanje 6, a najviše 36 sati od kraja razdoblja progrijavanja do početka ispitivanja dnevne emisije. Najmanje 6 sati vozilo se mora grijati na temperaturi od 293 K ± 2 K (20 °C ± 2 °C).
5.7. Ispitivanje dnevne emisije
5.7.1. Ispitno vozilo mora se izložiti jednomu ciklusu promjena dnevne okolne temperature čiji je profil opisan u Dodatku 2., uz odstupanja od najviše ± 2 K u bilo koje vrijeme. Prosječno odstupanje temperature od toga profila, izračunano pomoću apsolutne vrijednosti svakoga izmjerenog odstupanja, ne smije prijeći 1 K. Okolna temperatura mora se mjeriti najmanje jednom u minuti. Temperaturni ciklus započinje kad je tstart = 0, kako je navedeno u stavku 5.7.6.
5.7.2. Neposredno prije ispitivanja mjernu komoru treba nekoliko minuta prozračivati dok se ne dobije stabilna okolna atmosfera. Za to vrijeme također mora biti uključen ventilator, odnosno ventilatori za miješanje zraka u komori.
5.7.3. Ispitno se vozilo s ugašenim motorom i otvorenim prozorima i prtljažnikom mora premjestiti u mjernu komoru. Ventilator, odnosno ventilatori moraju biti podešeni tako da se ispod spremnika za gorivo ispitnog vozila održava cirkulacija zraka od najmanje 8 km/h.
5.7.4. Neposredno prije ispitivanja analizator se mora ponovno postaviti i mora se namjestiti raspon njegova mjerenja.
5.7.5. Vrata komore moraju biti nepropusno zatvorena.
5.7.6. U roku od 10 minuta od nepropusnog zatvaranja vrata mjeri se koncentracija ugljikovodika, temperatura i barometarski tlak da bi se dobile početne vrijednosti CHC,i, Pf i Tf za ispitivanje dnevne emisije. Tada je vrijeme tstart = 0.
5.7.7. Neposredno prije kraja ispitivanja analizator se mora ponovno postaviti i mora se namjestiti raspon njegova mjerenja.
5.7.8. Uzorkovanje emisija završava se 24 h ± 6 minuta nakon početka početnog uzorkovanja, kako je navedeno u stavku 5.7.6. Proteklo se vrijeme bilježi. Izmjeri se koncentracija ugljikovodika, temperatura i barometarski tlak da bi se dobile konačne vrijednosti CHC,i, Pf i Tf za ispitivanje emisija uslijed disanja spremnika upotrijebljene za izračun u stavku 6. Time završava postupak ispitivanja emisija isparavanjem.
6. IZRAČUN
6.1. Ispitivanja emisija isparavanjem koja su opisana u stavku 5. omogućuju izračunavanje emisija ugljikovodika od dnevne emisije i emisije progrijavnjem Gubici isparavanja u svakoj od ovih faza izračunavaju se na temelju početnih i konačnih koncentracija ugljikovodika, temperatura i tlaka u komori te obujma komore.
Upotrebljava se sljedeća formula:
gdje je:
MHC |
= |
masa ugljikovodika u gramima |
MHC,out |
= |
masa ugljikovodika koji izlaze iz komore, u slučaju komora nepromjenljiva obujma za ispitivanje dnevne emisije (u gramima) |
MHC,i |
= |
masa ugljikovodika koji ulaze u komoru, u slučaju komora nepromjenljiva obujma za ispitivanje emisije progrijavanja (u gramima) |
CHC |
= |
izmjerena koncentracija ugljikovodika u komori (ppm (obujam) ekvivalenta C1) |
V |
= |
neto obujam komore u kubičnim metrima, umanjen za obujam vozila s otvorenim prozorima i prtljažnikom. Ako se ne utvrdi obujam vozila, oduzima se 1,42 m3 |
T |
= |
okolna temperatura u komori, u K |
P |
= |
barometarski tlak u kPA |
H/C |
= |
omjer vodika i ugljika |
k |
= |
1,2 × (12 + H/C); |
gdje je:
i |
= |
početna očitana vrijednost |
f |
= |
konačna očitana vrijednost |
H/C |
= |
2,33, što je iznos koji se uzima kao gubitak pri ispitivanju dnevne emisije |
H/C |
= |
2,20, što je iznos koji se uzima kao gubitak kod emisije progrijavanja. |
6.2. Ukupni rezultati ispitivanja
Ukupna je masa emisija ugljikovodika iz vozila jednaka:
gdje je:
Mukupno |
= |
ukupna masa emisija iz vozila (u gramima) |
MDI |
= |
masa emisije ugljikovodika za ispitivanja dnevne emisije (u gramima), |
MHS |
= |
masa emisije ugljikovodika za ispitivanje emisije pregrijavanja (u gramima). |
7. SUKLADNOST PROIZVODNJE
7.1. Za rutinsko ispitivanje na kraju proizvodne linije posjednik homologacije treba pokazati da ispunjava uvjete uzimanjem uzoraka vozila koji ispunjavaju sljedeće zahtjeve.
7.2. Ispitivanje propusnosti
7.2.1. Zatvore se odzračnici sustava za smanjivanje štetne emisije.
7.2.2. Na sustav opskrbe gorivom djeluje se tlakom od 370 ± 10 mm H2O.
7.2.3 Prije odspajanja sustava opskrbe gorivom s izvorom tlaka, tlak se treba ustaliti.
7.2.4. Nakon odspajanja sustava opskrbe gorivom, tlak ne smije pasti za više od 50 mm H2O, u roku od pet minuta.
7.3 Ispitivanje odzračivanja
7.3.1. Odzračnici (prema atmosferi) sustava za smanjivanje emisije trebaju se zatvoriti.
7.3.2. Na sustav opskrbe gorivom se djeluje tlakom od 370 ± 10 mm H2O.
7.3.3. Prije odspajanja sustava opskrbe gorivom s izvorom tlaka, tlak se treba ustaliti.
7.3.4. Odzračnici iz sustava za smanjivanje emisija moraju se ponovno postaviti na početno (radno) stanje.
7.3.5. Tlak u sustavu opskrbe gorivom mora pasti ispod 100 mm H2O u roku ne kraćem od 30 sekunda i ne dužem od dvije minute.
7.3.6. Na zahtjev proizvođača, djelotvornost odzračivanja može se dokazati istovrijednim alternativnim postupkom. Taj specifični postupak proizvođač mora prikazati tehničkoj službi u toku postupka homologacije.
7.4 Ispitivanje pročišćavanjem (ispiranjem)
7.4.1. Uređaj kojim se može utvrditi brzina protoka zraka od 1,0 litara u jednoj minuti potrebno je pričvrstiti na ulaz za pročišćavanje. Na isti se otvor, preko preklopnog ventila pričvršćuje i tlačna posuda dovoljne veličine da ima zanemariv učinak na sustav pročišćavanja. Kao drugu mogućnost,
7.4.2. proizvođač može upotrebiti mjerilo protoka po svojem izboru, ako je prihvatljiv nadležnom tijelu.
7.4.3. Vozilo mora raditi tako da je moguće otkriti svaku konstrukcijsku manu sustava pročišćavanja koje ograničava postupak pročišćavanja te da se pritom bilježe okolnosti.
Dok motor radi pod uvjetima navedenima u stavku 7.4.3, protok zraka mora se utvrditi bilo:
7.4.4.1. pomoću uređaja navedenog u stavku 7.4.1. koji je uključen. Mora se uočiti pad tlaka atmosferske razine na razinu koja pokazuje da je obujam od 1,0 litara zraka ušao u sustav za smanjivanje emisija isparavanjem u roku od jedne minute, ili
7.4.4.2. ako se upotrebljava alternativni uređaj za mjerenje protoka, mora postojati mogućnost očitanja od najmanje 1,0 litre po minuti.
7.4.4.3. Na zahtjev proizvođača, može se primijeniti alternativni postupak za ispitivanje pročišćavanjem ako je tijekom homologacije taj postupak bio predstavljen tehničkoj službi i da ga je odobrila.
Nadležno tijelo koje je izdalo homologaciju tipa može u svakom trenutku obaviti provjeru sukladnosti u svakoj pojedinoj proizvodnoj jedinici.
7.5.1. Inspektor mora uzeti dovoljno velik uzorak iz niza.
7.5.2. Inspektor može ispitati ta vozila u skladu sa stavkom 8.2.5. ovog Pravilnika.
7.6. Ako nisu ispunjeni zahtjevi iz stavka 7.5., nadležno tijelo mora osigurati da se poduzmu sve potrebne mjere za što je prije moguće ponovno uspostavljanje sukladnosti proizvodnje.
PRILOG 7.
Dodatak 1.
UMJERAVANJE OPREME ZA ISPITIVANJE EMISIJE ISPARAVANJEM
1. UČESTALOST I METODE UMJERAVANJA
1.1. Sva se oprema mora umjeriti prije prve upotrebe, a zatim po potrebi, ali u svakom slučaju u mjesecu prije ispitivanja za dodjelu homologacije. Metode umjeravanja koje se primjenjuju opisane su u ovom Dodatku.
1.2. Obično se najprije uotrebljavaju temperature koje su navedene prve. Alternativno se mogu upotrijebiti i temperature navedene u uglatim zagradama.
2. UMJERAVANJA MJERNE KOMORE
2.1. Početno određivanje unutarnjeg obujma komore
2.1.1. Prije prve upotrebe mora se odrediti unutarnji obujam komore. Unutarnje dimenzije komore pažljivo se izmjere, uzimajući u obzir nepravilnosti kao što su vezni potpornji. Unutarnji obujam komore određuje se na temelju tih mjerenja.
Kad je u pitanju komora promjenljivog obujma, komora se mora namjestiti na određeni nepromjenljivi obujam dok se u komori održava temperatura od 303 K (30 °C) [(302 K (29 °C)]. Taj nazivni obujam mora moći se ponovno postići uz dopušteno odstupanje od ± 0,5 % navedene vrijednosti.
2.1.2. Neto unutarnji obujam određuje se tako da se od unutarnjeg obujma komore oduzme 1,42 m3. Alternativno se umjesto vrijednosti 1,42 m3 može oduzeti obujam ispitnog vozila s otvorenim prtljažnikom i vratima.
2.1.3. Komora se mora provjeriti u skladu sa stavkom 2.3. Ako masa propana ne odgovara ubrizganoj masi, uz odstupanje od ± 2 %, potrebno je provesti ispravak.
2.2. Utvrđivanje emisije komore
Tim se postupkom utvrđuje da komora ne sadržava materijale koji emitiraju znatne količine ugljikovodika. Provjera se mora obaviti na početku upotrebe komore, nakon svakoga postupka koji se obavlja u komori i koji bi mogao utjecati na emisiju komore te u redovitim razmacima, najmanje jednom godišnje.
2.2.1. Komore promjenljiva obujma mogu se upotrebljavati na način da njihov obujam bude promjenljiv ili nepromjenljiv, kako je opisano u 2.1.1. Temperatura u komori mora se tijekom dolje navedena četverosatnog razdoblja održavati na 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)].
2.2.2. Kad se upotrebljava komora nepromjenljivoga obujma, dovod i odvod zraka moraju biti zatvoreni. Temperatura u komori mora se tijekom dolje navedenoga četverosatnog razdoblja održavati na 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)].
2.2.3. Komora se prije početka četverosatnog uzorkovanja emisija komore može nepropusno zatvoriti i ostaviti zatvorenom do 12 sati, s uključenim ventilatorom za miješanje zraka.
2.2.4. Analizator je (ako se zahtijeva) potrebno umjeriti, nakon čega se ponovno postavlja i namjesti raspon njegova mjerenja.
2.2.5. Komora se mora prozračivati sve dok se ne postigne stabilna koncentracija ugljikovodika, a ako već nije uključen, može se uključiti ventilator za miješanje zraka.
2.2.6. Komora se zatim hermetički zatvori i izmjeri se koncentracija prisutnih ugljikovodika, temperatura i barometarski tlak. Dobivene početne vrijednosti CHC,i, Pi i Ti se uotrebljavaju za izračunavanje emisije komore.
2.2.7. Komora se četiri sata ostavi prazna s uključenim ventilatorom za miješanje zraka.
2.2.8. Po isteku tog vremena isti se analizator upotrebljava za mjerenje koncentracije ugljikovodika u komori, a također se mjere temperatura i barometarski tlak. Dobiju se konačne vrijednosti CHC,f, Pf, i Tf.
2.2.9. Izračunava se promjena mase ugljikovodika u komori za vrijeme ispitivanja, prema stavku 2.4. i ona ne smije biti veća od 0,05 g.
2.3. Umjeravanje i ispitivanje zadržavanja ugljikovodika u komori
Umjeravanje i ispitivanje zadržavanja ugljikovodika u komori omogućuje provjeru izračuna obujma u skladu s odjeljkom 2.1. kao i mjerenje stupnja propuštanja. Stupanj propuštanja komore određuje se na početku rada komore, nakon svakoga postupka koji bi mogao utjecati na integritet prostora i iza toga najmanje jednom mjesečno. Ako se šest uzastopnih mjesečnih provjera zadržavanja ugljikovodika obavi uspješno, bez potrebe za ispravljačkim postupcima, stupanj propuštanja komore može se nakon toga određivati kvartalno, sve dok se ne ukaže potreba za korektivnim postupcima.
2.3.1. Komora se mora prozračivati dok se ne postigne stabilna koncentracija ugljikovodika. Pritom se uključi ventilator za miješanje zraka, ako već nije uključen. Analizator ugljikovodika ponodno se postavi, po potrebi umjeri, i namjesti se raspon mjerenja.
2.3.2. Kad je u pitanju komora promjenljivog obujma, komora se mora namjestiti na nazivni obujam. Kad je u pitanju komora nepromjenljivog obujma, dovod i odvod zraka moraju biti zatvoreni.
2.3.3. Uključi se sustav za namještanje temperature u komori (ako već nije uključen) i namjesti se na početnu temperaturu od 308 K (35 °C) [309 K (36 °C)].
2.3.4. Kad se temperatura u komori ustali na 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)], komora se nepropusno zatvori i izmjeri se prisutna koncentracija, temperatura i barometarski tlak. To su početne vrijednosti CHC,i, Pi i Ti koje se uotrebljavaju za umjeravanje komore.
2.3.5. U komoru se ubaci približno četiri grama propana. Masa propana mora biti mjerena s točnošću i preciznošću od ± 2 % izmjerene vrijednosti.
2.3.6. Sadržaj u komori miješa se pet minuta, a zatim se izmjeri koncentracija ugljikovodika, temperatura i barometarski tlak. Ovo su konačne vrijednosti CHC,f, Pf i Tf za umjeravanje komore kao i početne vrijednosti CHC,i, Pi i Ti koje se uotrebljavaju za provjeru zadržavanja ugljikovodika.
2.3.7. Na temelju vrijednosti dobivenih u skladu sa stavcima 2.3.4. i 2.3.6. i s formulom iz stavka 2.4. izračunava se masa propana u komori. Rezultat mora uz dopištena odstupanja ± 2 % odgovarati masi propana izmjerenoj prema stavku 2.3.5.
2.3.8. Ako je u pitanju komora promjenljivog obujma, konfiguracija komore mijenja se u odnosu na konfiguraciju nazivnog obujma. Ako je u pitanju komora nepromjenjivog obujma, odvod i dovod zraka moraju biti otvoreni.
2.3.9. U roku od 15 minuta od nepropusnog zatvaranja komore započinje postupak mijenjanja temperature u komori od 308 K (35 °C) na 293 K (20 °C) i ponovo na 308 K (35 °C) [308,6 K (35,6 °C) do 295,2 K (22,2 °C) i ponovo na 308,6 K(35,6 °C)] u razdoblju od 24 sata, prema profilu [alternativnom profilu] navedenu u Dodatku 2. (Dopuštena su odstupanja navedena u stavku 5.7.1. Priloga VI.).
2.3.10. Po isteku tog 24-satnog ciklusa, izmjeri se i zabilježi konačna koncentracija ugljikovodika, temperatura i barometarski tlak. To su konačne vrijednosti HC,f, Pf i Tf koje se upotrebljavaju za provjeru zadržavanja ugljikovodika.
2.3.11. Zatim se prema formuli iz stavka 2.4. iz vrijednosti dobivenih u skladu sa stavkom 2.3.10. i 2.3.6. izračunava masa ugljikovodika. Dobivena masa može se razlikovati od mase dobivene u skladu sa stavkom 2.3.7. za najviše 3 %.
2.4. Izračuni
Izračun promjene netomase ugljikovodika u komori upotrebljava se za određivanje koncentracije ugljikovodika komore i određivanje stupnja propuštanja komore. Početne i konačne vrijednosti koncentracije ugljikovodika, temperature i barometarskoga tlaka uotrebljavaju se u sljedećoj formuli za izračunavanje promjene mase
gdje je:
- |
= |
MHC |
= |
masa ugljikovodika u gramima |
- |
= |
MHC,out |
= |
masa ugljikovodika koji izlaze iz komore, u slučaju komore nepromjenljivog obujma za ispitivanje emisija uslijed dnevnih gubitaka (u gramima). |
- |
= |
MHC,i |
= |
masa ugljikovodika koji ulaze u komoru, u slučaju komore nepromjenljivog obujma za ispitivanje emisija uslijed dnevnih gubitaka (u gramima). |
- |
= |
CHC |
= |
koncentracija ugljikovodika u komori (ppm ugljika (NB: ppm ugljika = pm propana x 3)), |
- |
= |
V |
= |
neto obujam komore u kubičnim metrima, izmjeren prema stavku 2.1.1.. |
- |
= |
T |
= |
okolna temperatura u komori, u K |
- |
= |
P |
= |
barometarski tlak u kPA |
- |
= |
k |
= |
17,6 |
gdje je:
- |
= |
i |
= |
početna vrijednost |
- |
= |
f |
= |
konačna vrijednost. |
3. PROVJERA FID ANALIZATORA UGLJIKOVODIKA
3.1. Optimalizacija odziva detektora
FID se mora uskladiti u skladu sa specifikacijama proizvođača instrumenta. Propan u zraku se upotrebljava za optimalizaciju odziva na najuobičajenijem rasponu rada.
3.2. Umjeravanje analizatora ugljikovodika
Analizator treba umjeriti pomoću propana u zraku i pročišćenog sintetičkog zraka. Vidjeti stavak 4.5.2. Priloga 4. (umjerni i certificirani plinovi).
Treba utvrditi krivulju umjeravanja opisanu u stavcima od 4.1.do 4.5. ovog Dodatka.
3.3. Provjera interferencije kisika i preporučena ograničenja
Faktor odziva (Rf) za pojedine vrste ugljikovodika je omjer očitanja FID C1 prema koncentraciji cilindra plina, izražen kao ppm C1.
Koncentracija ispitnoga plina mora biti na razini koja daje reakciju od oko 80 % punog raspona otklona, za radni raspon. Koncentracija mora biti poznata, uz točnost od ± 2 % u odnosu na gravimetrijski etalon izražen u obujmu. Osim toga, cilindar plina mora se pretkondicionirati 24 sata na temperaturi između 293 K i 303 K (20 i 30 °C).
Faktori odziva trebaju se utvrditi pri uvođenju analizatora u rad, a nakon toga u glavnim servisnim razmacima. Referentni je plin koji se upotrebljava propan s ostatkom pročišćenog zraka koji se uzima da bi se dobio faktor odziva od 1,00.
Ispitni plin koji se upotrebljava za interferenciju kisika i preporučeni raspon faktora odziva navode se u nastavku:
propan i dušik 0,95 ≤ Rf ≤ 1,05.
4. UMJERAVANJE ANALIZATORA UGLJIKOVODIKA
Svaki od uobičajeno upotrijebljenih radnih raspona umjerava se pomoću sljedećega postupka:
4.1. Utvrditi krivulju umjeravanja pomoću najmanje pet umjernih točaka što je moguće ravnomjernije raspoređenih kroz radni raspon. Nazivna koncentracija umjernog plina s najvećim koncentracijama od najmanje 80 % punog raspona.
4.2. Izračunati krivulju umjeravanja metodom najmanjih kvadrata. Ako je dobiveni polinominalni stupanj veći od 3, tada broj umjernih točaka mora biti barem broj polinominalnog stupnja plus 2.
4.3. Krivulja umjeravanja ne smije se razlikovati za više od 2 % od nazivne vrijednosti svakoga umjernog plina.
4.4. Pomoću koeficijenata polinoma dobivena prema stavku 4.2., izrađuje se tablica naznačena očitanja prema stvarnoj koncentraciji u koracima od najviše 1 % punog raspona. To se provodi za svaki umjereni raspon analizatora. Tablica sadržava i druge bitne podatke poput sljedećih:
(a) |
datum umjeravanja, očitanja potenciometra za raspon i ništicu (ako je moguće); |
(b) |
nazivni raspon; |
(c) |
referentni podaci svakog upotrijebljenog plina za umjeravanje; |
(d) |
stvarna i pokazana vrijednost svakoga plina za umjeravanje koji se upotrebljava zajedno s postotnim razlikama; |
(e) |
gorivo i vrsta FID-a; |
(f) |
tlak zraka FID-a. |
4.5. Ako se može pokazati na način zadovoljavajući za nadležno tijelo da alternativna tehnologija (npr. računalo, elektroničko biranje raspona) može dati istovrijednu točnost, tada se te alternative mogu upotrebljavati.
PRILOG 7.
Dodatak 2.
Dnevni temperaturni profil okolne temperature za umjeravanje komore i ispitivanje emisija uslijed dnevnih gubitaka |
Dnevni temperaturni profil okolne temperature za umjeravanje komore u skladu s Prilogom 7., Dodatak 1., stavcima 1.2. i 2.3.9. |
|||
Vrijeme (sati) |
Temperatura (°Ci) |
Vrijeme (sati) |
Temperatura (°Ci) |
|
Umjeravanje |
Ispitivanje |
|||
13 |
0/24 |
20,0 |
0 |
35,6 |
14 |
1 |
20,2 |
1 |
35,3 |
15 |
2 |
20,5 |
2 |
34,5 |
16 |
3 |
21,2 |
3 |
33,2 |
17 |
4 |
23,1 |
4 |
31,4 |
18 |
5 |
25,1 |
5 |
29,7 |
19 |
6 |
27,2 |
6 |
28,2 |
20 |
7 |
29,8 |
7 |
27,2 |
21 |
8 |
31,8 |
8 |
26,1 |
22 |
9 |
33,3 |
9 |
25,1 |
23 |
10 |
34,4 |
10 |
24,3 |
24/0 |
11 |
35,0 |
11 |
23,7 |
1 |
12 |
34,7 |
12 |
23,3 |
2 |
13 |
33,8 |
13 |
22,9 |
3 |
14 |
32,0 |
14 |
22,6 |
4 |
15 |
30,0 |
15 |
22,2 |
5 |
16 |
28,4 |
16 |
22,5 |
6 |
17 |
26,9 |
17 |
24,2 |
7 |
18 |
25,2 |
18 |
26,8 |
8 |
19 |
24,0 |
19 |
29,6 |
9 |
20 |
23,0 |
20 |
31,9 |
10 |
21 |
22,0 |
21 |
33,9 |
11 |
22 |
20,8 |
22 |
35,1 |
12 |
23 |
20,2 |
23 |
35,4 |
|
|
|
24 |
35,6 |
PRILOG 8.
ISPITIVANJE TIPA VI.
(Ovjeravanje prosječnih emisija iz ispušne cijevi ugljikovogmonoksida i ugljikovodika nakon pokretanja hladnog motora)
1. UVOD
Ovaj se Prilog odnosi samo na vozila opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja. On opisuje potrebnu opremu i postupak određene u stavku 5.3.5. ovog Pravilnika kako bi se provjerile emisije ugljikovog monoksida i ugljikovodika pri niskim okolnim temperaturama. Teme obrađene u ovom Pravilniku uključuju:
i. |
Zahtjeve s obzirom na opremu; |
ii. |
Ispitne uvjete; |
iii. |
Ispitne postupke i potrebne podatke. |
2. ISPITNA OPREMA
2.1. Sažetak
2.1.1. Ovo se poglavlje odnosi na opremu koja je potrebna za ispitivanje emisija ugljikovog monoksida i ugljikovodika pri niskim okolnim temperaturama na vozilima opremljenim motorima s vanjskim izvorom paljenja. Potrebna oprema i specifikacije jednake su onima koje se zahtijevaju za ispitivanje tipa I. i koje su navedene u Prilogu 4. s dodacima, ako za ispitivanje tipa VI. nisu propisani drugi zahtjevi. Stavci 2.2. do 2.6. opisuju odstupanja koja vrijede za ispitivanja tipa VI. pri niskim okolnim temperaturama.
2.2. Dinamometar s valjcima
2.2.1. Primjenjuju se zahtjevi iz stavka 4.1. Priloga III. Dinamometar se mora namjestiti tako da simulira rad vozila na cesti pri 266 K (–7 °C). Takvo se namještanje može temeljiti na utvrđenom profilu sile opterećenja vozila na cesti pri 266 K (–7 °C). Alternativno, otpor vožnje utvrđen u skladu s Dodatkom 3. Prilogu III. može se namjestiti tako da se za 10 % skrati vrijeme usporavanja. Tehnička služba može odobriti primjenu nekih drugih metoda određivanja otpora vožnje.
2.2.2. Za umjeravanje dinamometra primjenjuju se odredbe Dodatka 2. Prilogu 4.
2.3. Sustav uzorkovanja
2.3.1. Primjenjuju se odredbe stavka 4.2. Priloga 4. i Dodatak 5. Priloga 4. Stavak 2.3.2. u Dodatku 5. mijenja se i glasi: „Konfiguracija cjevovoda, količina protoka CVS-a te temperatura i specifična vlažnost zraka za razrjeđivanje (koja se može razlikovati od izvora zraka za izgaranje u motoru) moraju se regulirati kako bi se praktički uklonila kondenzacija vode u sustavu (za većinu vozila dovoljan je protok od 0,142 do 0,165 m2/s).”
2.4. Analitička oprema
2.4.1. Primjenjuju se odredbe stavka 4.3. Priloga 4., ali samo za ispitivanje ugljikovog monoksida, ugljikovog dioksida i ugljikovodika.
2.4.2. Za umjeravanje analitičke opreme primjenjuju se odredbe Dodatka 6. Prilogu 4.
2.5. Plinovi
2.5.1. Primjenjuju se odredbe stavka 4.5. Priloga 4., tamo gdje su važne.
2.6. Dodatna oprema
2.6.1. Za opremu koja se upotrebljava za mjerenje obujma, temperature, tlaka i vlažnosti primjenjuju se odredbe stavaka 4.4. i 4.6. Priloga 4.
3. SLIJED ISPITIVANJA I GORIVO
3.1. Opći uvjeti
3.1.1. Slijed ispitivanja na slici 8/1 prikazuje faze kroz koje ispitno vozilo prolazi tijekom postupka ispitivanja tipa VI. Razina okolne temperature tijekom ispitivanja vozila mora u prosjeku iznositi 266 K (-7 °C) ± 3 K i ne smije biti niža od 260 K (-13 °C) ni viša od 272 K (-1 °C).
Temperatura ne smije pasti ispod 263 K (–10 °C) ili prijeći 269 K (–4 °C) dulje od tri uzastopne minute.
3.1.2. Temperatura komore za ispitivanje koja se prati tijekom ispitivanja mora se izmjeriti na izlazu rashladnog ventilatora (stavak 5.2.1. ovog Priloga). Zabilježena okolna temperatura mora biti jednaka aritmetičkoj sredini temperatura komore za ispitivanje, izmjerenih u jednakim razmacima koji ne smiju biti dulji od jedne minute.
3.2. Ispitni postupak
Prvi dio ciklusa gradske vožnje, prema slici 1/1 u Prilogu 4., Dodatku 1., sastoji se od četiri osnovna ciklusa gradske vožnje koji zajedno čine potpuni prvi dio ciklusa.
3.2.1. Pokretanja motora, početak uzorkovanja i izvođenje prvoga voznog ciklusa mora biti u skladu s tablicom1.2. i slikom 1/1 u Prilogu 4.
3.3. Priprema za ispitivanje
3.3.1. Na ispitno se vozilo primjenjuju odredbe stavka 3.1. Priloga 4. Za utvrđivanje ekvivalentne inercijske mase na dinamometru primjenjuju se odredbe stavka 5.1. Priloga 4.
POSTUPAK ZA ISPITIVANJE PRI NISKOJ OKOLNOJ TEMPERATURI
3.4. Ispitno gorivo
3.4.1. Ispitno gorivo mora zadovoljavati specifikacije dane u stavku 3. Priloga 10.
4. PRETHODNO KONDICIONIRANJE VOZILA
4.1. Sažetak
4.1.1. Da bi se osigurala ponovljivost ispitivanja emisija, ispitna vozila moraju se kondicionirati na jednak način. Kondicioniranje se sastoji od pripremne vožnje na dinamometru iza koje slijedi faza mirovanja vozila s ugašenim motorom prije ispitivanja emisija u skladu sa stavkom 4.3.
4.2. Pretkondicioniranje
4.2.1. Spremnik (spremnici) goriva se mora (moraju) napuniti određenim ispitnim gorivom. Ako gorivo koje se nalazi u spremniku ne zadovoljava specifikacije sadržane u stavku 3.4.1. to se gorivo mora ispustiti prije punjenja spremnika ispitnim gorivom. Temperatura ispitnoga goriva mora biti manja ili jednaka 289 K (+ 16 °C). Za gore navedene postupke sustav za smanjenje emisije isparavanjem ne smije biti ni previše pročišćen ni preopterećen.
4.2.2. Vozilo se premjesti u ispitnu komoru i postavi na dinamometar s valjcima.
4.2.3. Pretkondicioniranje se sastoji od prvog i drugog dijela voznog ciklusa prema Prilogu 4., Dodatak 1. slika 1/1. Na zahtjev proizvođača vozila opremljena motorom s vanjskim izvorom paljenja mogu se pretkondicionirati pomoću jednoga prvog dijela i dva druga dijela voznog ciklusa.
Tijekom pretkondicioniranja temperatura u ispitnoj komori mora ostati relativno ujednačena i ne smije prijeći 303 K (30 °C).
Slika 8/1
Postupak ispitivanja niske okolne temperature
4.2.5. Tlak u gumama pogonskih kotača mora biti namješten u skladu s odredbama stavka 5.3.2. Priloga 4.
4.2.6. U roku od 10 minuta po završetku pretkondicioniranja motor se mora isključiti.
4.2.7. Na zahtjev proizvođača i po odobrenju tehničke službe u izvanrednim se slučajevima može odobriti dodatno pretkondicioniranje. Ako želi, tehnička služba može i obaviti dodatno pretkondicioniranje. Dodatno se pretkondicioniranje sastoji od jednoga ili više programa vožnje iz prvoga dijela ciklusa opisanog u Prilogu 4. – Dodatku 1. Opseg takvoga dodatnog pretkondicioniranja mora se navesti u izvještaju o ispitivanju.
4.3. Metode progrijavanja
4.3.1. Za stabiliziranje vozila prije ispitivanja emisija mora se primijeniti jedna od dvije metode, koju odabire proizvođač.
4.3.2. Standardna metoda.
Vozilo prije ispitivanja emisija iz ispušne cijevi pri niskim okolnim temperaturama treba odstajati najmanje 12 sati, a najviše 36 sati. Okolna temperatura (suhog termometra) u tom razdoblju mora se u prosjeku održavati na:
266 K (–7 °C) ±3 K, tijekom svakoga sata toga razdoblja i ne smije biti niža od 260 K (–13 °C) ni viša od 272 K (–1 °C). Osim toga, temperatura ne smije pasti ispod 263 K (–10 °C) ili prelaziti 269 K (–4 °C) dulje od tri uzastopne minute.
4.3.3. Prisilna metoda.
Vozilo prije ispitivanja emisija iz ispušne cijevi pri niskim okolnim temperaturama mora odstajati najviše 36 sati.
4.3.3.1. Tijekom tog razdoblja vozilo se ne smije držati na okolnim temperaturama koje su više od 303 K (30 °C).
4.3.3.2. Hlađenje vozila može se obaviti prisilnim hlađenjem na temperaturu ispitivanja. Ako se hlađenje pospješuje ventilatorima, ti ventilatori moraju biti postavljeni vertikalno tako da se postigne najveće hlađenje sustava za prijenos snage i motora, a ne u prvom redu kartera. Ventilatori se ne smiju postaviti ispod vozila.
4.3.3.3. Okolna se temperatura treba strogo nadzirati tek kad se vozilo ohladi na 266 K (–7 °C) ± 2 K, što se utvrđuje pomoću reprezentativne temperature ulja.
Reprezentativna temperatura ulja je temperatura ulja izmjerena blizu središta, a ne na površini ili na dnu kartera. Ako temperatura se mjeri na dva ili više različitih mjesta u ulju, sva ta mjesta moraju biti u skladu sa zahtjevima za temperaturu.
4.3.3.4. Vozilo mora odstajati najmanje jedan sat nakon što se rashladi na 266 K (–7 °C) ± 2 K, prije ispitivanja emisija iz ispušne cijevi pri niskim temperaturama. Okolna temperatura (suhoga termometra) tijekom tog vremena mora u prosjeku iznositi 266 K (–7 °C) ± 3 K i ne smije biti niža od 260 K (–13 °C) ni viša od 272 K (–1 °C).
Osim toga temperatura ne smije pasti ispod 263 K (–10 °C) ili premašiti 269 K (–4 °C) tijekom tri uzastopne minute.
4.3.4. Ako se vozilo stabilizira na 266 K (–7 °C) u zasebnom prostoru i ako se do ispitne komore proveze kroz topli prostor, ono se u ispitnoj komori mora ponovo stabilizirati najmanje šest puta onoliko vremena koliko je vozilo bilo izloženo višim temperaturama. Okolna temperatura (suhog termometra) tijekom tog razdoblja mora u prosjeku iznositi 266 K (–7 °C) ± 3 K i ne smije biti niža od 260 K (–13 °C) ni viša od 272 K (–1 °C).
Osim toga temperatura ne smije pasti ispod 263 K (–10 °C) ni prijeći 269 K (–4 °C) tijekom tri uzastopne minute.
5. POSTUPAK NA DINAMOMETRU
5.1. Sažetak
5.1.1. Uzorkovanje emisija se izvodi se tijekom ispitnoga postupka koji se sastoji od prvoga dijela ciklusa (Prilog 4., Dodatak 1. slika 1/1.). Pokretanje motora, uzorkovanje neposredno iza toga, rad motora tijekom prvoga dijela ciklusa i zaustavljanje motora, čine potpuno ispitivanje pri niskoj temperaturi koje ukupno traje 780 sekundi. Emisije iz ispušne cijevi razrjeđuju se okolnim zrakom i stalno se uzima razmjeran uzorak za analizu. Ispušni plinovi koji se sakupe u vreću analiziraju se na prisutnost ugljikovodika, ugljikovog monoksida i ugljikovog dioksida. Prisutnost ugljikovodika, ugljikovog monoksida i ugljikovog dioksida istodobno se analizira u uzorku razrijeđenoga okolnog zraka.
5.2. Djelovanje dinamometra
5.2.1. Ventilator za hlađenje
5.2.1.1. Ventilator za hlađenje postavi se tako da rashladni zrak bude na odgovarajući način usmjeren na hladnjak (vodeno hlađenje) ili na dovod zraka (zračno hlađenje) i na vozilo.
5.2.1.2. Kod vozila koja motor imaju sprijeda ventilator mora biti postavljen ispred vozila, na udaljenosti od najviše 300 mm. Kad su u pitanju vozila koja motor imaju straga, ako je gornji položaj ventilatora nepraktičan, rashladni ventilator postavlja se tako da dobava zraka bude dovoljna za hlađenje vozila.
5.2.1.3. Brzina ventilatora mora biti takva da u radnom rasponu od 10 km/h do najmanje 50 km/h linearna brzina zraka na izlazu puhala bude u granicama ± 5 km/h odgovarajuće brzine valjaka. Puhalo mora imati sljedeće značajke:
i. |
površina: najmanje 0,2 m2; |
ii. |
visina donjeg ruba iznad tla: približno 20 cm. |
Alternativno, brzina ventilatora mora biti najmanje 6 m/s (21,6 km/h). Na zahtjev proizvođača, za posebna vozila (npr. dostavna vozila, terenska vozila) može se promijeniti visina ventilatora.
5.2.1.4. Kao brzina vozila mora se uzeti brzina izmjerena na valjku, odnosno valjcima dinamometra (stavak 4.1.4.4. Priloga 4).
5.2.3. Po potrebi se mogu izvesti prethodna ispitivanja da bi se utvrdilo kako je najbolje aktivirati kontrolu papučice za gas i kočnice da bi se u okvirima propisanih granica postigao ciklus koji je približan teoretskom ciklusu ili da bi se omogućilo namještanje sustava za uzorkovanje. Takva se vožnja mora obaviti prije operacije „POČETAK” prema slici 8/1.
5.2.4. Vlažnost zraka mora se održavati dovoljno niskom da se spriječi kondenzacija na valjku (valjcima) dinamometra.
5.2.5. Dinamometar se mora temeljito zagrijati prema preporukama proizvođača, uz primjenu postupaka ili metoda regulacije koje osiguravaju ujednačenost preostale snage trenja.
5.2.6. Između zagrijavanja dinamometra i početka ispitivanja emisija ne smije proći više od 10 minuta, ako se ležajevi dinamometra ne zagrijavaju odvojeno. Ako se ležajevi dinamometra zagrijavaju odvojeno, ispitivanje emisija mora započeti najkasnije 20 minuta nakon zagrijavanja dinamometra.
5.2.7. Ako se snaga dinamometra mora namještati ručno, to se mora učiniti jedan sat prije faze ispitivanja emisija iz ispušne cijevi. Za to se namještanje ne može korisititi ispitno vozilo. Dinamometar koji ima automatsku regulaciju unaprijed zadane snage može se namjestiti bilo kada prije početka ispitivanja emisija.
5.2.8. Prije nego započne vožnja za ispitivanje emisija, temperatura u ispitnoj komori, izmjerena u zračnoj struji rashladnog ventilatora na najvećoj udaljenosti od 1 m – 1,5 m od vozila, mora biti 266 K (–7 °C) ± 2 K.
5.2.9. Dok je vozilo u pogonu, uređaji za grijanje i odleđivanje moraju biti isključeni.
5.2.10. Bilježi se ukupni put koji je prešlo vozilo ili broj okretaja valjaka.
5.2.11. Vozilo s pogonom na sva četiri kotača mora se ispitivati u režimu s pogonom na dva kotača. Određivanje ukupne sile u cestovnoj vožnji radi namještanja dinamometra obavlja se dok se vozilo nalazi u svojemu predviđenom početnom voznom režimu.
5.3. Postupak ispitivanja
5.3.1. Odredbe točaka 6.2. do 6.6., isključujući stavak 6.2.2. Priloga 4. primjenjuju se s obzirom na pokretanje motora, izvođenje ispitivanja i uzimanje uzoraka emisija. Uzorkovanje započinje prije ili na početku postupka pokretanja motora, a završava po završetku posljednjega praznog hoda posljednjega osnovnog ciklusa prvoga dijela (ciklusa gradske vožnje) nakon 780 sekundi.
Prvi vozni ciklus započinje praznim hodom koji traje 11 sekunda, odmah nakon pokretanja motora.
5.3.2. Za analizu uzorkovanih emisija primjenjuju se odredbe stavka 7.2. Priloga 4. Tijekom analize tehnička služba mora se pobrinuti da ne dođe do kondenzacije vodene pare u vrećama za uzorke ispušnih plinova.
5.3.3. Za izračunavanje masenih koncentracija emisija primjenjuju se odredbe stavka 8. Priloga 4.
6. DRUGI ZAHTJEVI
6.1. Iracionalna strategija za smanjenje emisija
6.1.1. Svaka iracionalna strategija za smanjenje emisija, koja dovodi do smanjenja učinkovitosti sustava za smanjenje emisija u uobičajenim radnim uvjetima pri vožnji na niskim temperaturama ako nije obuhvaćena normiranim ispitivanjima emisija, može se smatrati poremećanim uređajem.
PRILOG 9.
ISPITIVANJE TIPA V.
(Opis ispitivanja starenja za provjeru trajnosti uređaja za smanjenje onečišćenja)
1. UVOD
U ovom se Prilogu opisuje ispitivanje za ovjeru trajnosti uređaja za smanjenje onečišćenja kojima su opremljena vozila motorima s vanjskim izvorom paljenja ili s kompresijskim paljenjem tijekom ispitivanja starenja od 80 000 km.
2. ISPITNO VOZILO
2.1. Vozilo mora biti u dobrom mehaničkom stanju; motor i uređaji za smanjenje onečišćenja moraju biti novi. Vozilo može biti isto kao ono dostavljeno za ispitivanje tipa I.; to ispitivanje tipa I. mora se provesti nakon što vozilo preveze najmanje 3 000 km ciklusa starenja iz stavka 5.1.
3. GORIVO
Ispitivanje trajnosti provodi se s bezolovnim benzinskim ili dizelskim gorivom koje se može kupiti na benzinskim pumpama.
4. ODRŽAVANJE I NAMJEŠTANJA VOZILA
Održavanje, namještanja kao i uporaba upravljačkih naprava ispitnog vozila moraju biti oni koje preporučuje proizvođač.
5. FUNKCIONIRANJE VOZILA NA STAZI, CESTI ILI NA DINAMOMETRU
5.1. Radni ciklus
Tijekom rada na stazi, cesti ili valjcima udaljenost se mora postići prema niže opisanom rasporedu vožnje (slika 9/1):
5.1.1. raspored ispitivanja trajnosti sastoji se od 11 ciklusa svakoga od 6 kilometara,
5.1.2. tijekom prvih devet ciklusa vozilo se zaustavlja četiri puta u sredini ciklusa, pri čemu motor svaki put mora biti u praznom hodu 15 sekundi,
5.1.3. uobičajeno ubrzavanje i usporavanje,
5.1.4. pet usporavanja u sredini svakog ciklusa, pad brzine ciklusa na 32 km/h te vozilo postupno opet ubrzava dok se ne postigne brzina ciklusa,
5.1.5. deseti ciklus provodi se stalnom brzinom od 89 km/h,
5.1.6. jedanaesti ciklus počinje s najvećim ubrzanjem od zaustavne točke do 113 km/h. Na pola puta uobičajeno se koči dok se vozilo ne zaustavi. Nakon toga slijedi razdoblje praznog hoda od 15 sekundi i drugo najveće ubrzanje.
Raspored zatim ponovno počinje od početka.
Najveća brzina svakog ciklusa navedena je u sljedećoj tablici.
Tablica 9.1.
Najveća brzina svakog ciklusa
Ciklus |
Brzina ciklusa u km/h |
1 |
64 |
2 |
48 |
3 |
64 |
4 |
64 |
5 |
56 |
6 |
48 |
7 |
56 |
8 |
72 |
9 |
56 |
10 |
89 |
11 |
113 |
5.2. Na zahtjev proizvođača može se upotrijebiti alternativni raspored ispitivanja na cesti. Te alternativne rasporede ispitivanja odobrava tehnička služba prije ispitivanja te moraju imati bitno istu prosječnu brzinu, raspored brzina, broj zaustavljanja po kilometrima i broj ubrzavanja po kilometrima te raspored vožnje koji se upotrebljava na stazi ili ispitnom uređaju s valjcima, što je podrobno pojašnjeno u stavku 5.1.i na slici 9/1.
5.3. Ispitivanje trajnosti ili, ako proizvođač odluči, preinačeno se ispitivanje trajnosti provodi dok vozilo ne preveze najmanje 80 000 km.
5.4. Ispitna oprema
5.4.1. Dinamometar s valjcima
5.4.1.1. Kad se provodi ispitivanje trajnosti na dinamometru s valjcima, dinamometar mora omogućiti provedbu ciklusa iz stavka 5.1. Osobito mora biti opremljen sustavima koji simuliraju inerciju i otpor vožnje.
5.4.1.2. Kočnica se mora namjestiti tako da apsorbira snagu primijenjenu na pogonske kotače pri stalnoj brzini od 80 km/h. Metode koje se primjenjuju radi utvrđivanja te snage i za namještanje kočnice iste su kao one opisane u Dodatku 3. Prilogu 4.
5.4.1.3. Sustav hlađenja vozila trebao bi omogućiti da vozilo funkcionira na temperaturama sličnim onima dobivenim na cesti (ulje, voda, ispušni sustav itd.).
5.4.1.4. Određena druga namještanja i svojstva ispitnog uređaju s valjcima smatraju se jednakima, prema potrebi, onima opisanim u Priloga 4. ovom Pravilniku (inercija, naprimjer, koja može biti mehanička ili elektronička).
5.4.1.5. Vozilo se može, prema potrebi, pomaknuti na drugi uređaj radi provedbe ispitivanja mjerenja emisija.
5.4.2. Rad na stazi ili cesti
Kad je završeno ispitivanje trajnosti na stazi ili cesti, referentna masa vozila bit će barem jednaka onoj koja se zadržava za ispitivanja provedena na dinamometru s valjcima.
Slika 9/1
Plan vožnje
6. MJERENJE EMISIJA ŠTETNIH SASTOJAKA
Na početku ispitivanja (0 km) i svakih 10 000 km (± 400 km) ili češće, u pravilnim razmacima dok se ne prijeđe 80 000 km, mjere se emisije iz ispušne cijevi u skladu s ispitivanjem tipa I. određenim u stavku 5.3.1 ovog Pravilnika. Granične vrijednosti koje je potrebno zadovoljiti one su navedene u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika.
Svi rezultati ispušnih emisija moraju se ucrtati u dijagram kao funkcija prevezene udaljenosti na sustavu zaokruženo na najbliži kilometar, a kroz sve te točke ucrtava se najbolja odgovarajući pravac regresije određen metodom najmanjih kvadrata. Pri izračunu se ne uzimaju u obzir rezultati ispitivanja na 0 km.
Podaci su prihvatljivi za uporabu u izračunu faktora pogoršanja samo ako su interpolirane točke od 6 400 km i 80 000 km na tom pravcu unutar gore navedenih granica. Podaci su još uvijek prihvatljivi ako pravac regresije prelazi primjenjivu granicu s negativnim nagibom (interpolirana točka od 6 400 km viša je od interpolirane točke od 80 000 km), ali stvarna točka podataka na 80 000 km ispod je granice.
Višekratnički faktor pogoršanja emisije ispušnih plinova obračunava se za svaki onečišćujuća tvar na sljedeći način:
pri čemu je:
Mi1 |
= |
masa emisije i-tog štetnog sastojka u gramima po km interpolirano na 6 400 km, |
Mi2 |
= |
masa emisije i-tog štetnog sastojka u gramima po km interpolirano na 80 000 km. |
Te interpolirane vrijednosti moraju se provoditi na najmanje četiri mjesta desno od decimalnog zareza prije nego se podijeli jedna s drugom radi utvrđivanja faktora pogoršanja. Rezultat se mora zaokružiti na tri mjesta desno od decimalnog zareza.
Ako je faktor pogoršanja manji od jedan, smatra se da je jednak jedan.
PRILOG 10.
SPECIFIKACIJE REFERENTNIH GORIVA
1. TEHNIČKI PODACI O REFERENTNIM GORIVIMA ZA ISPITIVANJE VOZILA NA TEMELJU GRANIČNIH VRIJEDNOSTI EMISIJA NAVEDENIH U RETKU A TABLICE U STAVKU 5.3.1.4.– ISPITIVANJE TIPA I.
1.1. TEHNIČKI PODACI REFERENTNOG GORIVA ZA ISPITIVANJE VOZILA OPREMLJENIH MOTOROM S VANJSKIM IZVOROM PALJENJA
Vrsta goriva: bezolovni benzin
Parametar |
Mjerna jedinica |
Granične vrijednosti (1) |
Ispitna metoda |
|||
najmanje |
najviše |
|||||
Istraživački oktanski broj, RON |
|
95,0 |
- |
EN 25164 |
||
Motorni oktanski broj, MON |
|
85,0 |
- |
EN 25163 |
||
Gustoća na 15 °C |
kg/m3 |
748 |
762 |
ISO 3675 |
||
Tlak para po Reidu |
kPa |
56,0 |
60,0 |
EN 12 |
||
Destilacija: |
|
|
|
|
||
|
°C |
24 |
40 |
EN-ISO 3405 |
||
|
% v/v |
49,0 |
57,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
% v/v |
81,0 |
87,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
190 |
215 |
EN-ISO 3405 |
||
Ostatci |
% v/v |
- |
2 |
EN-ISO 3405 |
||
Analiza ugljikovodika: |
|
|
|
|
||
|
% v/v |
- |
10 |
ASTM D 1319 |
||
|
% v/v |
28,0 |
40,0 |
ASTM D 1319 |
||
|
% v/v |
- |
1,0 |
pr. EN 12177 |
||
|
% v/v |
- |
ostatak |
ASTM D 1319 |
||
Omjer ugljik/vodik |
|
upisati |
upisati |
|
||
Indukcijski period (2) |
minuta |
480 |
- |
EN-ISO 7536 |
||
Sadržaj kisika |
%m/m |
- |
2,3 |
EN 1601 |
||
Prisutna smola |
mg/ml |
- |
0,04 |
EN-ISO 6246 |
||
Sadržaj sumpora (3) |
mg/kg |
- |
100 |
Pr. EN ISO/DIS 14596 |
||
Korozija bakra razreda I. |
|
- |
1 |
EN-ISO 2160 |
||
Sadržaj olova |
mg/l |
— |
5 |
EN 237 |
||
Sadržaj fosfora |
mg/l |
- |
1,3 |
ASTM D 3231 |
1.2. TEHNIČKI PODACI REFERENTNOG GORIVA ZA ISPITIVANJE VOZILA S DIZELSKIM MOTOROM
Tip: dizelsko gorivo
Parametar |
Mjerna jedinica |
Granične vrijednosti (4) |
Ispitna metoda |
|||
najmanje |
najviše |
|||||
Cetanski broj (5) |
|
|
54,0 |
EN-ISO 5165 |
||
Gustoća na 15 °C |
kg/m3 |
833 |
837 |
EN-ISO 3675 |
||
Destilacija: |
|
|
|
|
||
|
°C |
245 |
- |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
345 |
350 |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
- |
370 |
EN-ISO 3405 |
||
Plamište |
°C |
55 |
- |
EN 22719 |
||
CFPP |
°C |
- |
–5 |
EN 116 |
||
Viskoznost na 40 °C |
mm2/s |
2,5 |
3,5 |
EN-ISO 3104 |
||
Policiklični aromatski ugljikovodici |
%m/m |
3 |
6,0 |
IP 391 |
||
Sadržaj sumpora (6) |
mg/kg |
- |
300 |
Pr. EN-ISO/DIS 14596 |
||
Korozija bakra |
|
- |
1 |
EN-ISO 2160 |
||
Ostatak ugljika po Conradsonu (10% DR) |
%m/m |
- |
0,2 |
EN-ISO 10370 |
||
Sadržaj pepela |
%m/m |
- |
0,01 |
EN-ISO 6245 |
||
Sadržaj vode |
%m/m |
- |
0,02 |
EN-ISO 12937 |
||
Neutralizacijski broj (jaka kiselina) |
mg KOH/g |
- |
0,02 |
ASTM D 974-95 |
||
Oksidacijska stabilnost (7) |
mg/ml |
- |
0,025 |
EN-ISO 12205 |
||
Nova i bolja metoda za policiklične aromatske spojeve, u pripremi |
%m/m |
- |
- |
EN 12916 |
2. TEHNIČKI PODACI O REFERENTNIM GORIVIMA ZA ISPITIVANJE VOZILA NA OSNOVI GRANIČNIH VRIJEDNOSTI EMISIJA NAVEDENIH U REDU B TABLICE IZ STAVKA 5.3.1.4. – ISPITIVANJE TIPA I.
2.1. TEHNIČKI PODACI REFERENTNOGA GORIVA ZA ISPITIVANJE VOZILA S MOTOROM S VANJSKIM IZVOROM PALJENJA
Vrsta goriva: bezolovni benzin
Parametar |
Mjerna jedinica |
Granične vrijednosti (8) |
Ispitna metoda |
|||
najmanje |
najviše |
|||||
Istraživački oktanski broj, IOB |
|
95,0 |
- |
EN 25164 |
||
Motorni oktanski broj, MOB |
|
85,0 |
- |
EN 25163 |
||
Gustoća na 15 °C |
kg/m3 |
740 |
754 |
ISO 3675 |
||
Tlak para po Reidu |
kPa |
56,0 |
60,0 |
Pr. EN ISO 13016-1 (DVPE) |
||
Destilacija: |
|
|
|
|
||
|
%v/v |
24,0 |
40,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
%v/v |
50,0 |
58,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
%v/v |
83,0 |
89,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
190 |
210 |
EN-ISO 3405 |
||
Ostatci |
%v/v |
- |
2,0 |
EN-ISO 3405 |
||
Analiza ugljikovodika: |
|
|
|
|
||
– olefini |
%v/v |
- |
10,0 |
ASTM D 1319 |
||
– aromatični spojevi |
%v/v |
29,0 |
35,0 |
ASTM D 1319 |
||
– zasićeni spojevi |
%v/v |
upisati |
upisati |
ASTM D 1319 |
||
– benzen |
%v/v |
- |
1,0 |
Pr. EN 12177 |
||
Omjer ugljik/vodik |
|
upisati |
|
|||
Indukcijski period (9) |
minuta |
480 |
- |
EN-ISO 7536 |
||
Sadržaj kisika |
%m/m |
- |
1,0 |
EN 1601 |
||
Prisutna smola |
mg/ml |
- |
0,04 |
EN-ISO 6246 |
||
Sadržaj sumpora (10) |
mg/kg |
- |
10 |
ASTM D 5453 |
||
Korozija bakra |
|
- |
klasa I. |
EN-ISO 2160 |
||
Sadržaj olova |
mg/l |
- |
5 |
EN 237 |
||
Sadržaj fosfora |
mg/l |
- |
1,3 |
ASTM D 3231 |
2.2. TEHNIČKI PODACI REFERENTNOG GORIVA ZA ISPITIVANJE VOZILA S DIZELSKIM MOTOROM
Tip: dizelsko gorivo
Parametar |
Mjerna jedinica |
Granične vrijednosti (11) |
Ispitna metoda |
|||
najmanje |
najviše |
|||||
Cetanski broj (12) |
|
52,0 |
54,0 |
EN-ISO 5165 |
||
Gustoća na 15 °C |
kg/m3 |
833 |
837 |
EN-ISO 3675 |
||
Destilacija: |
|
|
|
|
||
|
°C |
245 |
- |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
345 |
350 |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
-- |
370 |
EN-ISO 3405 |
||
Plamište |
°C |
55 |
- |
EN 22719 |
||
CFPP |
°C |
- |
–5 |
EN 116 |
||
Viskoznost na 40 °C |
mm3/s |
2,3 |
3,3 |
EN-ISO 3104 |
||
Policiklični aromatski ugljikovodici |
%m/m |
3,0 |
6,0 |
IP 391 |
||
Sadržaj sumpora (13) |
mg/kg |
- |
10 |
ASTM D 5453 |
||
Korozija bakra |
|
- |
razred I. |
EN-ISO 2160 |
||
Ostatak ugljika po Conradsonu |
%m/m |
- |
0,2 |
EN-ISO 10370 |
||
Sadržaj pepela |
%m/m |
- |
0,01 |
EN-ISO 6245 |
||
Sadržaj vode |
%m/m |
- |
0,02 |
EN-ISO 12937 |
||
Neutralizacijski broj (jaka kiselina) |
mg KOH/g |
- |
0,02 |
ASTM D 974 |
||
Oksidacijska stabilnost (14) |
mg/ml |
- |
0,025 |
EN-ISO 12205 |
||
Mazivost (promjer površine habanja prema HFRR metodi na 60 °C) |
μm |
- |
400 |
CEC F-06-A-96 |
||
FAME |
zabranjeno |
3. TEHNIČKI PODACI O REFERENTNIM GORIVIMA ZA ISPITIVANJE VOZILA S MOTOROM S VANJSKIM IZVOROM PALJENJEM PRI NISKOJ TEMPERATURI OKOLINE – ISPITIVANJE TIPA VI.
Vrsta goriva: bezolovni benzin
Parametar |
Mjerna jedinica |
Granične vrijednosti (15) |
Ispitna metoda |
|||
najmanje |
najviše |
|||||
Istraživački oktanski broj, IOB |
|
95,0 |
- |
EN 25164 |
||
Motorni oktanski broj, MOB |
|
85,0 |
- |
EN 25163 |
||
Gustoća na 15 °C |
kg/m3 |
740 |
754 |
ISO 3675 |
||
Tlak para po Reidu |
kPa |
56,0 |
95,0 |
Pr. EN ISO 13016-1 (DVPE) |
||
Destilacija: |
|
|
|
|
||
|
%v/v |
24,0 |
40,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
%v/v |
50,0 |
58,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
%v/v |
83,0 |
89,0 |
EN-ISO 3405 |
||
|
°C |
190 |
210 |
EN-ISO 3405 |
||
Ostatci |
%v/v |
- |
2,0 |
EN-ISO 3405 |
||
Analiza ugljikovodika: |
|
|
|
|
||
– olefini |
%v/v |
- |
10,0 |
ASTM D 1319 |
||
– aromatični spojevi |
%v/v |
29,0 |
35,0 |
ASTM D 1319 |
||
– zasićeni spojevi |
%v/v |
upisati |
upisati |
ASTM D 1319 |
||
– benzen |
%v/v |
- |
1,0 |
pr. EN 12177 |
||
Omjer ugljik/vodik |
|
upisati |
|
|||
Indukcijski period (16) |
minuta |
480 |
- |
EN-ISO 7536 |
||
Sadržaj kisika |
%m/m |
- |
1,0 |
EN 1601 |
||
Prisutna smola |
mg/ml |
- |
0,04 |
EN-ISO 6246 |
||
Sadržaj sumpora (17) |
mg/kg |
- |
10 |
ASTM D 5453 |
||
Korozija bakra |
|
- |
klasa I. |
EN-ISO 2160 |
||
Sadržaj olova |
mg/l |
- |
5 |
EN 237 |
||
Sadržaj fosfora |
mg/l |
- |
1,3 |
ASTM D 3231 |
(1) Vrijednosti navedene u specifikacijama „prave su vrijednosti”. Kod uspostavljanja njihovih graničnih vrijednosti primijenjene su odredbe ISO 4259. Proizvodi od petroleja – Određivanje i primjena preciznih podataka u vezi s metodama ispitivanja, a kod određivanja najmanje vrijednosti uzeta je u obzir najmanja razlika od 2R iznad ništice; kod određivanja najveće i najmanje vrijednosti najmanja razlika je 4R (R = obnovljivost). Bez obzira na tu mjeru, koja je potrebna iz tehničkih razloga, proizvođač goriva bez obzira na to treba pokušati ostvariti vrijednost 0 tamo gdje je propisana najveća vrijednost 2R te ostvariti srednju vrijednost u slučaju navođenja najveće i najmanje granične vrijednosti. Ukaže li se potreba da se razjasni zadovoljava li određeno gorivo zahtjeve specifikacija, primjenjuju se odredbe norme ISO 4259.
(2) Gorivo može sadržavati antioksidanse i deaktivatore kovina koji se obično upotrebljavaju radi stabilizacije rafinerijskih tokova benzina, no ne smiju se dodavati deterdženti/disperzivna sredstva ni topiva ulja.
(3) Potrebno je izvijestiti o stvarnom sadržaju sumpora u gorivu upotrijebljenu za ispitivanje tipa I.
(4) Vrijednosti navedene u specifikacijama „prave su vrijednosti”. Kod uspostavljanja njihovih graničnih vrijednosti primijenjene su odredbe ISO 4259. Proizvodi od petroleja – Određivanje i primjena preciznih podataka u vezi s metodama ispitivanja, a kod određivanja najmanje vrijednosti uzeta je u obzir najmanja razlika od 2R iznad ništice; kod određivanja najveće i najmanje vrijednosti najmanja razlika je 4R (R = obnovljivost). Bez obzira na tu mjeru, koja je potrebna iz tehničkih razloga, proizvođač goriva bez obzira na to treba pokušati ostvariti vrijednost 0 tamo gdje je propisana najveća vrijednost 2R te ostvariti srednju vrijednost u slučaju navođenja najveće i najmanje granične vrijednosti. Ukaže li se potreba da se razjasni zadovoljava li određeno gorivo zahtjeve specifikacija, primjenjuju se odredbe norme ISO 4259.
(5) Područje za cetanski broj nije u skladu sa zahtjevima za najmanju vrijednosti od 4R. Međutim u slučaju spora između dobavljača i korisnika goriva mogu se za rješavanje takvih sporova upotrijebiti odredbe norme ISO 4259, pod uvjetom da se, umjesto jednog određivanja, obavi dovoljan broj ponovljenih mjerenja kako bi se postigla potrebna preciznost.
(6) Potrebno je izvijestiti o stvarnom sadržaju sumpora u gorivu upotrijebljenu za ispitivanje tipa I.
(7) Iako se stabilnost oksidacije nadzire, vjerojatno će rok upotrebe biti ograničen. Potrebno je od dobavljača tražiti savjet o uvjetima skladištenja i roku upotrebe.
(8) Vrijednosti navedene u specifikacijama „prave su vrijednosti”. Kod uspostavljanja njihovih graničnih vrijednosti primijenjene su odredbe ISO 4259. Proizvodi od petroleja – Određivanje i primjena preciznih podataka u vezi s metodama ispitivanja, a kod određivanja najmanje vrijednosti uzeta je u obzir najmanja razlika od 2R iznad ništice; kod određivanja najveće i najmanje vrijednosti najmanja razlika je 4R (R = obnovljivost). Bez obzira na tu mjeru, koja je potrebna iz tehničkih razloga, proizvođač goriva bez obzira na to treba pokušati ostvariti vrijednost 0 tamo gdje je propisana najveća vrijednost 2R te ostvariti srednju vrijednost u slučaju navođenja najveće i najmanje granične vrijednosti. Ukaže li se potreba da se razjasni zadovoljava li određeno gorivo zahtjeve specifikacija, primjenjuju se odredbe norme ISO 4259.
(9) Gorivo može sadržavati antioksidanse i deaktivatore kovina koji se obično upotrebljavaju radi stabilizacije rafinerijskih tokova benzina, no ne smiju se dodavati deterdženti/disperzivna sredstva ni topiva ulja.
(10) Potrebno je izvijestiti o stvarnom sadržaju sumpora u gorivu upotrijebljenu za ispitivanje tipa I.
(11) Vrijednosti navedene u specifikacijama „prave su vrijednosti”. Kod uspostavljanja njihovih graničnih vrijednosti primijenjene su odredbe norme ISO 4259. Proizvodi od petroleja – Određivanje i primjena preciznih podataka u vezi s metodama ispitivanja, a kod određivanja najmanje vrijednosti uzeta je u obzir najmanja razlika od 2R iznad ništice; kod određivanja najveće i najmanje vrijednosti najmanja je razlika 4R (R = obnovljivost). Bez obzira na tu mjeru, koja je potrebna iz tehničkih razloga, proizvođač goriva bez obzira na to treba pokušati ostvariti vrijednost 0 tamo gdje je propisana najveća vrijednost 2R te ostvariti srednju vrijednost u slučaju navođenja najveće i najmanje granične vrijednosti. Ukaže li se potreba da se razjasni zadovoljava li određeno gorivo zahtjeve specifikacija, primjenjuju se odredbe norme ISO 4259.
(12) Područje za cetanski broj nije u skladu sa zahtjevima za najmanju vrijednosti od 4R. Međutim u slučaju spora između dobavljača i korisnika goriva, mogu se za rješavanje takvih sporova upotrijebiti odredbe norme ISO 4259, pod uvjetom da se umjesto jednog određivanja obavi dovoljan broj ponovljenih mjerenja kako bi se postigla potrebna preciznost.
(13) Potrebno je izvijestiti o stvarnom sadržaju sumpora u gorivu upotrijebljenu za ispitivanje tipa I.
(14) Iako se stabilnost oksidacije kontrolira, vjerojatno će rok upotrebe biti ograničen. Potrebno je od dobavljača tražiti savjet o uvjetima skladištenja i roku upotrebe.
(15) Vrijednosti navedene u specifikacijama „prave su vrijednosti”. Kod uspostavljanja njihovih graničnih vrijednosti primijenjene su odredbe norme ISO 4259. Proizvodi od petroleja – Određivanje i primjena preciznih podataka u vezi s metodama ispitivanja, a kod određivanja najmanje vrijednosti uzeta je u obzir najmanja razlika od 2R iznad ništice; kod određivanja najveće i najmanje vrijednosti najmanja je razlika 4R (R = obnovljivost). Bez obzira na tu mjeru, koja je potrebna iz tehničkih razloga, proizvođač goriva bez obzira na to treba pokušati ostvariti vrijednost 0 tamo gdje je propisana najveća vrijednost 2R, te ostvariti srednju vrijednost u slučaju navođenja najveće i najmanje granične vrijednosti. Ukaže li se potreba da se razjasni zadovoljava li određeno gorivo zahtjeve specifikacija, primjenjuju se odredbe ISO 4259.
(16) Gorivo može sadržavati antioksidanse i kovinske deaktivatore koji se obično upotrebljavaju radi stabilizacije rafinerijskih tokova benzina, ali se ne smiju dodavati deterdženti/disperzivna sredstva ni topiva ulja.
(17) Potrebno je izvijestiti o stvarnom sadržaju sumpora u gorivu upotrijebljenu za ispitivanje tipa VI.
PRILOG 10.(a)
1. 1. TEHNIČKI PODACI O PLINOVITIM REFERENTNIM GORIVIMA
1.1. Tehnički podaci za referentno gorivo UNP
1.1.1. TEHNIČKI PODACI REFERENTNOGA GORIVA UNP ZA ISPITIVANJE VOZILA S OBZIROM NA GRANIČNE VRIJEDNOSTI EMISIJA NAVEDENIH U RETKU A TABLICE U STAVKU 5.3.1.4.. – ISPITIVANJE TIPA I.
Značajka |
Jedinica |
Gorivo A |
Gorivo B |
Ispitna metoda |
Sastav: |
|
|
|
ISO 7941 |
Sadržaj C3 |
% vol |
30 ± 2 |
85 ± 2 |
|
Sadržaj C4 |
% vol |
ostatak |
ostatak |
|
< C3, > C4 |
% vol |
najviše 2 |
najviše 2 |
|
Olefini |
% vol |
najviše 12 |
najviše 15 |
|
Ostatak isparavanja |
mg/kg |
najviše 50 |
najviše 50 |
ISO 13757 |
Sadržaj vode na 0 °C |
|
nema |
nema |
vizualni pregled |
Ukupni sadržaj sumpora |
mg/kg |
najviše 50 |
najviše 50 |
EN 24260 |
Vodikov sulfid |
|
nema |
nema |
ISO 8819 |
Korozija bakrenog traka |
ocjena |
klasa I. |
klasa I. |
ISO 6251 (1) |
Miris |
|
karakterističan |
karakterističan |
|
Motorni oktanski broj |
|
najmanje 89 |
najmanje 89 |
EN 589 Prilog B |
1.1.2. TEHNIČKI PODACI REFERENTNOGA GORIVA UNP ZA ISPITIVANJE VOZILA S OBZIROM NA GRANIČNE VRIJEDNOSTI NAVEDENE U RETKU B TABLICE U STAVKU 5.3.1.4. PRILOGA I. – ISPITIVANJE TIPA I.
Značajka |
Jedinica |
Gorivo A |
Gorivo B |
Ispitna metoda |
Sastav: |
|
|
|
ISO 7941 |
Sadržaj C3 |
% vol |
30 ± 2 |
85 ± 2 |
|
Sadržaj C4 |
% vol |
ostatak |
ostatak |
|
< C3, > C4 |
% vol |
najviše 2 |
najviše 2 |
|
Olefini |
% vol |
najviše 12 |
najviše 15 |
|
Ostatak |
mg/kg |
najviše 50 |
najviše 50 |
ISO 13757 |
Sadržaj vode na 0 °C |
|
nema |
nema |
vizualni pregled |
Ukupni sadržaj sumpora |
mg/kg |
najviše 10 |
najviše 10 |
EN 24260 |
Vodikov sulfid |
|
nema |
nema |
ISO 8819 |
Korozija bakra |
ocjena |
klasa I. |
klasa I. |
ISO 6251 (2) |
Miris |
|
karakterističan |
karakterističan |
|
Motorni oktanski broj |
|
najmanje 89 |
najmanje 89 |
EN 589 Prilog B |
1.2. TEHNIČKI PODACI ZA REFERENTNO GORIVO PP
Značajka |
Mjerne jedinica |
Osnova |
Granične vrijednosti |
Ispitna metoda |
|
najmanje |
najviše |
||||
Referentno gorivo G20 |
|||||
Sastav: |
|
|
|
|
|
metan |
% mol |
100 |
99 |
100 |
ISO 6974 |
ostatak (3) |
% mol |
- |
- |
1 |
ISO 6974 |
N2 |
% mol |
- |
- |
|
ISO 6974 |
Sadržaj sumpora |
mg/m3 (4) |
- |
- |
10 |
ISO 6326-5 |
Wobbeov indeks (neto) |
MJ/m3 (5) |
48,2 |
47,2 |
49,2 |
|
Referentno gorivo G25 |
|||||
Sastav: |
|
|
|
|
|
metan |
% mol |
86 |
84 |
88 |
ISO 6974 |
ostatak (3) |
% mol |
- |
- |
1 |
ISO 6974 |
N2 |
% mol 1 |
14 |
12 |
16 |
ISO 6974 |
Sadržaj sumpora |
mg/m3 (4) |
- |
- |
10 |
ISO 6326-5 |
Wobbeov indeks (neto) |
MJ/m3 (5) |
39,4 |
38,2 |
40,6 |
|
(1) Ovom se metodom možda neće točno utvrditi prisutnost korozivnih materijala ako uzorak sadržava inhibitore korozije ili druge kemijske tvari koje smanjuju korozivnost uzorka na bakrenom traku. Stoga je zabranjeno dodavanje takvih spojeva kojima je jedini cilj utjecanje na ispitnu metodu.
(2) Ovom se metodom možda neće točno utvrditi prisutnost korozivnih materijala ako uzorak sadržava inhibitore korozije ili druge kemijske tvari koje smanjuju korozivnost uzorka na bakrenom traku. Stoga je zabranjeno dodavanje takvih spojeva kojima je jedini cilj utjecanje na ispitnu metodu.
(3) Inertni plinovi (različiti od N2) + C2 + C2+.
(4) Vrijednost se utvrđuje pri 293,2 K (20 °C) i 101,3 kPa.
(5) Vrijednost se utvrđuje pri 273,2 K (0 °C) i 101,3 kPa.
PRILOG 11.
SUSTAV UGRAĐENE DIJAGNOSTIKE (OBD) ZA MOTORNA VOZILA
1. UVOD
Ovaj se Prilog primjenjuje na funkcionalne aspekte sustava ugrađene dijagnostike (OBD) za nadzor emisije iz motornih vozila.
2. DEFINICIJE
Za potrebe ovog Priloga:
2.1. „OBD” znači sustav ugrađene dijagnostike koji je namijenjen za nadzor emisija i mora imati sposobnost identificiranja vjerojatnog područja neispravnosti pomoću kodova grešaka, pohranjenih u memoriju računala.
2.2. „Tip vozila” znači kategorija motornih vozila koja se ne razlikuju u bitnim značajkama motora i OBD sustava, koje su određene u Dodatku 2.
2.3. „Porodica vozila” znači skupina vozila jednoga proizvođača, za koja se zbog slične konstrukcije očekuje da imaju slične značajke emisije ispušnih plinova i OBD sustava. Svaki motor iz te porodice mora ispunjavati zahtjeve iz ovog Pravilnika.
2.4. „Sustav za smanjenje štetne emisije” znači elektronički uređaj za upravljanje radom motora i sve sastavne dijelove ispušnog sustava i sustava za odvod isparavanja koji se tiču emisije i tom uređaju šalju ulazne podatke ili primaju izlazne podatke iz tog uređaja.
2.5. „Indikator neispravnosti (MI)” znači vidni ili slušni indikator koji jasno obavještava vozača o neispravnosti bilo kojeg sastavnoga dijela koji se tiče emisije spojena na OBD sustav, ili o neispravnosti samoga OBD sustava.
2.6. „Neispravnost” znači greška sastavnoga dijela ili sustava koji se tiče emisije, zbog čega dolazi do toga da vrijednosti emisija premaše granične vrijednosti iz stavka 3.3.2., ili do nemogućnosti OBD sustava da zadovolji osnovne zahtjeve za praćenje koji su predviđeni ovim Prilogom.
2.7. „Sekundarni zrak” znači zrak koji se uvodi u ispušni sustav pomoću pumpe ili usisnog ventila ili na neki drugi način, koji je namijenjen za pospješivanje oksidacije HC i CO sadržanih u struji ispušnih plinova.
2.8. „Zatajenje paljenja motora” znači pojava kad u cilindru motora s vanjskim izvorom paljenja nema izgaranja zbog nedostatka iskre, slabog doziranja goriva, slabe kompresije ili bilo kojeg drugog uzroka. S obzirom na nadzor OBD sustavom, to je onaj postotak zatajivanja od ukupnoga broja paljenja motora (koji navodi proizvođač) koji bi doveo do pojave emisija koje prekoračuju granične vrijednosti navedene u stavku 3.3.2., ili postotak koji bi doveo do pregrijavanja jednoga ili više katalizatora, što bi prouzrčilo nepopravljivu štetu.
2.9. „Ispitivanje tipa I” znači ciklus vožnje (prvi i drugi dio) koji se primjenjuje za homologacije s obzirom na emisije, kako je podrobno opisano u Prilogu 4., Dodatku 1.
2.10. „Ciklus vožnje” sastoji se od pokretanja motora, načina rada motora kao u vožnji tijekom koje se otkriva moguća neispravnost, i isključivanja motora.
2.11. „Ciklus zagrijavanja” znači rad vozila koji je dovoljno dug da od pokretanja motora temperatura rashladne tekućine naraste za najmanje 22 K i dosegne najmanju temperaturu od 343 K (70 °C).
2.12. „Regulacija goriva” znači prilagođavanje osnovne mape dovoda goriva na temelju povratnih informacija. Kratkoročna regulacija goriva označava dinamično ili trenutačno namještanje. Dugoročna regulacija goriva označava postupnije prilagođavanje mape dovoda goriva od kratkoročnih namještanja regulacije. Dugoročnim se namještanjima poravnavaju razlike između vozila i postupnih promjena koje se javljaju s vremenom.
2.13. „Izračunana vrijednost opterećenja” (IVO) označava trenutačni protok zraka podijeljen vršnim protokom zraka, pri čemu je najveći protok zraka ispravljen za nadmorsku visinu, ako je poznata. Po toj se definiciji dobije bezdimenzijski broj koji je univerzalan za sve motore i koji serviseru pokazuje omjer uporabe kapaciteta motora (pri potpuno, stopostotno otvorenoj zaklopci za snagu).
2.14. „Trajni rad motora sa zadanom emisijom” znači slučaj kad uređaj za upravljanje radom motora prebacuje motor trajno na način rada koji ne zahtijeva ulazni signal iz neispravnog sastavnog dijela ili sustava, u slučajevima kad bi takav neispravni sastavni dio ili sustav doveli do povećanja emisija iz vozila na razinu iznad graničnih vrijednosti navedenih u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
2.15. „Priključno vratilo” znači izlazna jedinicu pogonjenu motorom koja služi za pogon pomoćne opreme ugrađene na vozilo.
2.16. „Pristup” znači dostupnost svih podataka iz OBD sustava povezanih s emisijom, uključujući sve kodove grešaka koji su potrebni za nadzor, dijagnostiku, servisiranje ili popravak dijelova vozila povezanih s emisijama, preko serijskog sučelja za normiranu dijagnostičku vezu (u skladu s ovim Prilogom, Dodatkom 1., stavkom 6.5.3.5.).
„Neograničen”znači:
2.17.1. pristup koji ne ovisi o pristupnom kodu koji se može dobiti samo od proizvođača, ili o kojemu sličnom sredstvu, ili
2.17.2. pristup koji omogućuje procjenu danih podataka bez potrebe za bilo kakvim posebnim podacima za dekodiranje, osim ako su normirane same te informacije.
2.18. „Normiran” znači da se svi podaci vezano uz protok podataka, uključujući sve korištene kodove grešaka, moraju stvarati samo u skladu s industrijskim normama koje, zbog činjenice da su njihov oblik i dopuštene opcije jasno određeni, omogućuju najveću razinu usklađenosti u industriji motornih vozila i čiju primjenu ovaj Pravilnik izričito dopušta.
2.19. „Informacije o popravku” znači sve informacije potrebne za dijagnostiku, servisiranje, inspekcijski nadzor, periodičke provjere ili popravke vozila koje proizvođač daje svojim ovlaštenim prodavačima/servisima. Te informacije po potrebi uključuju priručnike za servisiranje, tehničke uputste, dijagnostičke informacije (npr. najmanje i najviše teoretske vrijednosti za mjerenja), dijagrame ožičenja, identifikacijski broj za umjeravanje softvera, koji se primjenjuje za određeni tip vozila, upute za pojedinačne i posebne slučajeve, informacije o alatima i opremi, informacije o zapisima podataka i informacije o dvosmjernom nadzoru i ispitivanju. Proizvođač nije dužan davati informacije koje su zaštićene pravom na intelektualno vlasništvo ili koje čine poseban „know–how” proizvođača i/ili dobavljača koji su proizvođači izvorne opreme (OEM); u ovom se slučaju potrebne tehničke informacije ne smiju upotrijebiti bez dopuštenja.
2.20. „Nedostatak” znači ,s obzirom na OBD sustav, da do nadzirana sastavna dijela ili sustava sadržavaju privremeno ili trajno radne značajke koje narušavaju na drugi način učinkovitost OBD nadzora tih sastavna dijela ili sustava ili ne zadovoljavaju sve ostale pojedinačne zahtjeve za OBD. Vozila se mogu homologirati, registrirati i prodavati s takvim nedostacima u skladu sa zahtjevima stavka 4. ovog Priloga.
3. ZAHTJEVI I ISPITIVANJA
Sva vozila moraju biti opremljena OBD sustavom koji je konstruiran, izrađen i ugrađen u vozilo tako da omogućuje određivanje tipova pogoršanja ili neispravnosti tijekom cijeloga životnog vijeka vozila. Da bi se postigao taj cilj, tijelo za homologaciju mora prihvatiti činjenicu da OBD sustav vozila koja su prešla udaljenosti veće od udaljenosti utvrđenih za ispitivanje tipa V. koje se odnosi na trajnost, spomenuto u stavku 3.3.1., može pokazivati nešto slabija radna svojstva, tako da može doći do prekoračenja graničnih vrijednosti emisija navedenih u stavku 3.3.2. prije nego OBD sustav upozori vozača vozila na neispravnost.
3.1.1. Pristup OBD sustavu potreban za inspekcijski nadzor, dijagnostiku, servisiranje ili popravke vozila mora biti neograničen i normiran. Svi kodovi grešaka povezani s emisijom moraju biti u skladu sa stavkom 6.5.3.4. Dodatka 1. ovom Prilogu.
3.1.2. Najkasnije tri mjeseca nakon što proizvođač bilo kojem ovlaštenom prodavatelju ili servisu u Europskoj uniji dostavi informacije o popravcima, proizvođač mora te informacije (uključujući sve naknadne izmjene i dopune) dati na raspolaganje, uz umjerenu i nediskriminatornu naknadu, te o tome obavijestiti tijelo za homologaciju.
U slučaju nepoštivanja tih odredaba, tijelo za homologaciju poduzima odgovarajuće mjere radi osiguravanja raspoloživosti informacija za popravke, u skladu s postupcima utvrđenim za homologaciju i preglede vozila u upotrebi.
OBD sustav mora biti konstruiran, izrađen i ugrađen u vozilo na način da omogućuje da vozilo ispunjava zahtjeve ovog Priloga u uvjetima uobičajene uporabe.
3.2.1. Privremeno isključivanje OBD sustava
3.2.1.1. Proizvođač može isključiti OBD sustav u slučaju niske razine goriva koja nepovoljno utječe na njegovu sposobnost nadzora. Sustav se ne smije isključiti ako je razina goriva u spremniku iznad 20 % nazivnog obujma spremnika.
3.2.1.2. Proizvođač može isključiti OBD sustav ako je okolna temperatura pri pokretanju motora niža od 266 K (–7 °C) ili ako se vozilo nađe na nadmorskim visinama iznad 2 500 metara, pod uvjetom da proizvođač dostavi podatke i/ili inženjersku ocjenu koji su dovoljan dokaz da bi nadzor u takvim uvjetima bio nepouzdan. Proizvođač također može zatražiti da se OBD sustav isključuje i u slučaju drugih okolnih temperatura pri pokretanju motora, ako na temelju podataka i/ili inženjerske procjene tijelu za homologaciju dokaže da bi sustav u takvim uvjetima pokazivao pogrešne podatke.
3.2.1.3. Što se tiče vozila u koja su ugrađena priključna vratila, isključivanje sustava nadzora izložena štetnim utjecajima dopušta se samo pod uvjetom da se se to čini samo kad je priključno vratilo aktivno.
3.2.2. Zatajenje paljenja motora – vozila opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja
3.2.2.1. Proizvođači mogu usvojiti kriterije s višim postotkom zatajenja paljenja od onih koji su prijavljeni tijelu za homologaciju, u slučajevima kada se pri određenoj brzini i opterećenju motora nadležnom tijelu može dokazati da otkrivanje nižih razina zatajenja paljenja ne bi bilo pouzdano.
3.2.2.2. Kad proizvođač nadležnom tijelu može dokazati da otkrivanje zatajenja paljenja s višim postotkom još nije izvedivo ili da se zatajenja paljenja ne može razlikovati od drugih utjecaja (npr. neravne ceste, mijenjanje stupnjeva prijenosa, razdoblje nakon pokretanja motora itd.) sustav za praćenje zatajenja paljenja ne mora se aktivirati ako postoje takvi uvjeti.
3.3. Opis ispitivanja
3.3.1. Ispitivanja se obavljaju na vozilu koje je bilo upotrijebljeno za ispitivanje trajnosti tipa V. danog u Prilogu 9., primjenjujući ispitni postupak iz Dodatka 1. ovom Prilogu. Ispitivanja se obavljaju po završetku ispitivanja trajnosti tipa V. Ako ispitivanje trajnosti tipa V. s obzirom na trajnost nije obavljeno, ili ako to zatraži proizvođač, za pokazna ispitivanja OBD sustava može se upotrijebiti tipično vozilo odgovarajuće starosti.
3.3.2. OBD sustav mora pokazivati grešku sastavnoga dijela ili sustava u vezi s emisijom kad takve greške imaju za posljedicu prekokoračenje niže danih graničnih vrijednosti za emisije:
|
Referentna masa (RW) (kg) |
Masa ugljikovog monoksida(CO) L1 (g/km) |
Masa ugljikovodika (HC) L2 (g/km) |
Masa dušikovih oksida(NOx) L3 (g/km) |
Masa čestica (1) (PM) L4 (g/km) |
||||
Razred |
Kategorija |
Benzinski motori |
Dizelski motori |
Benzinski motori |
Dizelski motori |
Benzinski motori |
Dizelski motori |
Dizelski motori |
|
M (2) |
- |
sve |
3,20 |
3,20 |
0,40 |
0,40 |
0,60 |
1,20 |
0,18 |
N1 (3) |
I |
RM ≤ 1 305 |
3,20 |
3,20 |
0,40 |
0,40 |
0,60 |
1,20 |
0,18 |
II |
1 305 < RM ≤ 1 760 |
5,80 |
4,00 |
0,50 |
0,50 |
0,70 |
1,60 |
0,23 |
|
III |
1, 760 < RW |
7,30 |
4,80 |
0,60 |
0,60 |
0,80 |
1,90 |
0,28 |
3.3.3. Zahtjevi s obzirom na nadzor za vozila opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja.
Da bi ispunio zahtjeve iz stavka 3.3.2., OBD sustav mora nadzirati najmanje:
3.3.3.1. smanjenje učinkovitosti katalizatora samo s obzirom na emisiju HC. Proizvođači moraju pratiti samo prednji katalizator ili u povezanosti sa sljedećim katalizatorom (katalizatorima) nizvodno. Svaki praćeni katalizator i kombinacija katalizatora smatra se neispravnim kad emisije prelaze graničnu vrijednost za HC danu u tablici u stavku 3.3.2.;
3.3.3.2. pojavu zatajivanja paljenja motora u radnom području motora unutar sljedećih krivulja:
(a) |
najveća brzina od 4 500 min–1 ili 1 000 min–1 veća od najveće brzine koja se javlja tijekom ciklusa ispitivanja tipa I., ovisno o tome koja je manja; |
(b) |
krivulja pozitivnog zakretnog momenta (tj. opterećenja motora, s prijenosnikom snage u neutralnom položaju); |
(c) |
krivulja koja spaja sljedeće radne točke motora: krivulju pozitivnog zakretnog momenta na 3 000 min–1 i točku na krivulji najveće brzine koja je određena u alineji (a) gore, s tim da je podtlak u usisnoj grani motora za 13,33 kPa niži od podtlaka na krivulji pozitivnog zakretnog momenta. |
3.3.3.3. pogoršanje osjetnika kisika;
3.3.3.4. ako je aktivan za odabrano gorivo, ostale sastavne dijelove ili sustave za smanjenje štetne emisije ili sastavne dijelove ili sustave pogonskoga dijela koji su povezani s računalom čiji kvar može imati za posljedicu prekoračenje graničnih vrijednosri za emisije dane u stavku 3.2.2.
3.3.3.5. osim ako su obuhvaćeni nekim drugim načinom nadzora, svi ostali sastavni dijelovi pogonske grupe koji su u vezi s emisijom i povezani su s računalom, uključujući odgovarajuća osjetila koja omogućavaju ispunjavanje funkcija nadzora, moraju biti predmet nadzora kontinuiteta kruga;
3.3.3.6. elektronički uređaj za upravljanje pročišćavanjem emisija nastalim isparavanjem mora se nadzirati barem s obzirom na neprekinutost strujnoga kruga.
3.3.4. Zahtjevi s obzirom na nadzor za vozila opremljena motorima s kompresijskim paljenjem
Da bi ispunio zahtjeve iz stavka 3.3.2., OBD sustav mora nadzirati:
3.3.4.1. Smanjenje učinkovitosti katalizatora, u slučajevima kada je ugrađen;
3.3.4.2. Funkcionalnost i cjelovitost odvajača krutih čestica, u slučajevima kada je ugrađen;
3.3.4.3. Kod aktuatora dozatora goriva u elektroničkom sustavu za ubrizgavanje goriva nadzire se neprekinutost strujnoga kruga i potpuno otkazivanje svih funkcija;
3.3.4.4. Ostali sastavni dijelovi ili sustavi unutar sustava za kontrolu emisija, ili pogonski sastavni dijelovi, ili sustavi povezani s emisijama, koji su spojeni s računalom, čija neispravnost može dovesti do emisija ispušnih plinova koje premašuju granične vrijednosti navedene u stavku 3.3.2. Primjeri su takvih sustava ili komponenti oni za nadzor i kontrolu masenoga protoka zraka, obujamskog protoka zraka (i temperature), tlaka dodatnog napajanja i tlaka ulaznog cjevovoda (i odgovarajuća osjetila koja omogućavaju odvijanje tih funkcija).
3.3.4.5. osim ako su obuhvaćeni drukčijim nadzorom, svi ostali sastavni dijelovi pogonske grupe koji su u vezi s emisijom i povezani s računalom moraju se nadzirati s obzirom na neprekinutost strujnoga kruga.
3.3.5. Proizvođači mogu tijelu za homologaciju dokazati da se neki sastavni dijelovi ili sustavi ne moraju nadzirati ako, u slučaju njihova potpunog otkazivanja ili uklanjanja, emisije ne prelaze granične vrijednosti emisija navedenih u stavku 3.3.2.
3.4. Niz dijagnostičkih pregleda mora se započeti pri svakom pokretanju motora i završiti barem jednom, pod uvjetom da se ispune odgovarajući uvjeti ispitivanja. Uvjeti ispitivanja moraju se tako odabrati da se svi javljaju tijekom normalne vožnje, koja se simulira tijekom ispitivanja tipa I.
3.5. Aktiviranje indikatora neispravnosti (MI)
3.5.1. OBD sustav mora sadržavati indikator neispravnosti koji osoba koja upravlja vozilom može lako uočiti. Indikator neispravnosti (MI) ne smije se upotrebljavati ni u koju drugu svrhu osim da vozaču signalizira pokretanje motora u slučaju nužde ili način rada motora u nuždi. Indikator neispravnosti (MI) mora biti vidljiv u svim umjerenim uvjetima osvjetljenja. Kada se aktivira, on mora pokazati simbol koji je u skladu s normom ISO 2575 (4). Vozilo za pokazivanje problema povezanih s emisijama ne smije imati više od jednog indikatora neispravnosti (MI) opće namjene. Dopuštene su zasebne pokazne svjetiljke za posebne namjene (npr. za sustav kočenja, vezanje sigurnosnoga pojasa, tlak ulja itd.). Upotreba crvene boje za indikator neispravnosti nije dopuštena.
3.5.2. U slučaju strategija koje zahtijevaju više od dva ciklusa pretkondicioniranja za aktiviranje MI, proizvođač mora dostaviti prikladne podatke i/ili tehničku procjenu kojom prikladno dokazuje da nadzorni sustav otkriva pogoršanje sastavnoga dijela jednako pravodobno i na jednako djelotvoran način. Nisu prihvatljive strategije koje zahtijevaju prosječno više od 10 voznih ciklusa za aktiviranje MI. MI se također mora aktivirati svaki put kad regulator motora uđe u radnu fazu stalno neispravne emisije zbog toga što su granične vrijednosti emisija iz stavka 3.3.2. premašene ili ako OBD sustav nije u stanju zadovoljiti osnovne zahtjeve za nadzor koji su propisani u stavcima 3.3.3. ili 3.3.4. ovog Priloga. MI mora djelovati uz jasan znak upozorenja, npr. treptajućim svjetlom, svaki put kad dođe do nepravilnoga paljenja motora na razini na kojoj bi s, prema uputama proizvođača, mogao oštetiti katalizator. MI također se mora aktivirati prije samoga pokretanja, odnosno paljenja motora, kad se ključem daje kontakt, a mora se deaktivirati nakon pokretanja motora ako prethodno nije otkrivena nikakva greška.
Pohranjivanje koda grešaka
3.6. OBD sustav mora bilježiti kôd (kôdove) greške (grešaka) koji (koje) pokazuje (pokazuju) stanje sustava za smanjene štetne emisije. Potrebno je upotrebljavati posebne kodove stanja kako bi se oni sustavi za smanjenje štetne emisije koji pravilno funkcioniraju razlikovali od onih koje je moguće potpuno procijeniti tek nakon dodatnoga pogona vozila. Ako se MI aktivira zbog smanjene funkcionalnosti, kvara ili prelaska na standardnu radnu fazu stalno neispravne emisije, potrebno je memorirati kôd greške koji pokazuje vrstu greške. Kôd greške također je potrebno memorirati u slučajevima iz stavaka 3.3.3.5. i 3.3.4.5. ovog Priloga.
3.6.1. Razdaljina koju preveze vozilo nakon uključivanja indikatora neispravnosti MI mora biti raspoloživa u svakom trenutku preko serijskoga ulaza na normiranom spojniku za prijenos podataka (5).
3.6.2. Kad se radi o vozilima koja su opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja, cilindri kod kojih zataji paljenje ne moraju se pojedinačno identificirati ako je pohranjen jasan kod za zatajenje paljenja jednoga ili više cilindara.
3.7. Isključivanje indikatora neispravnosti (MI)
3.7.1. Ako nema više zatajenja paljenja u obimu da bi to moglo prouzročiti oštećenje katalizatora (kako je naveo proizvođač), ili ako motor djeluje nakon promjene brzine vrtnje i uvjeta opterećenja, pri čemu razina zatajenja paljenja ne bi prouzročila oštećenje katalizatora, indikator neispravnosti (MI) može se preklopiti na prijašnje stanje aktiviranja tijekom prvog ciklusa vožnje u kojemu je bila utvrđena razina zatajenja paljenja te preklopiti na uobičajeni način djelovanja pri sljedećim ciklusima vožnje. Ako se indikator neispravnosti (MI) preklopi u prijašnje stanje aktiviranja, mogu se izbrisati odgovarajući kodovi grešaka i pohranjeni podaci o uvjetima djelovanja motora pri prvoj pojavi greške („freeze frame”).
3.7.2. Što se tiče svih drugih neispravnosti, indikator neispravnosti (MI) može se deaktivirati nakon tri uzastopna ciklusa vožnje, tijekom kojih sustav za praćenje koji treba aktivirati indikator neispravnosti (MI) više ne registrira na neispravnost i ako se ne utvrdi nijedna druga neispravnost koja bi neovisno aktivirala indikator neispravnosti (MI).
3.8. Brisanje koda greške
3.8.1. OBD sustav može izbrisati kod greške i prijeđenu udaljenost i pohranjene „freeze frame” podatke ako se ista greška ponovo ne registrira tijekom najmanje 40 ciklusa zagrijavanja motora.
3.9. Vozila na plin s dvije vrste goriva
3.9.1. Za vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin, postupci:
— |
aktiviranja indikatora neispravnosti (MI) (vidjeti stavak 3.5. ovog Priloga), |
— |
memoriranja kôda greške (vidjeti stavak 3.6. ovog Priloga), |
— |
gašenja MI (vidjeti stavak 3.7. ovog Priloga), |
— |
brisanja kôda greške (vidjeti stavak 3.8. ovog Priloga), |
izvode se neovisno jedan od drugoga kad vozilo radi na benzin ili na plin. Kad vozilo radi na benzin, prebacivanje rada na plin ne smije utjecati ni na jedan od gore navedenih postupaka. Kad vozilo radi na plin, prebacivanje rada na benzin ne smije utjecati ni na jedan od gore navedenih postupaka.
Bez obzira na ovaj zahtjev, kod stanja (opisana u stavku 3.6. ovog Priloga) pokazuje da su upravljački sustavi za obje vrste goriva (benzin i plin) potpuno procijenjeni kad su upravljački sustavi potpuno procijenjeni za jednu vrstu goriva.
4. ZAHTJEVI ZA HOMOLOGACIJU OBD SUSTAVA
4.1. Proizvođač može podnijeti nadležnom tijelu zahtjev za homologaciju OBD sustava iako on ima jedan ili više nedostataka, tako da nisu u cijelosti ispunjeni posebni zahtjevi ovog Priloga.
Pri razmatranju tog zahtjeva tijelo nadležno za homologaciju utvrđuje je li sukladnost sa zahtjevima ovog Priloga tehnički neizvediva ili nerazumna.
Tijelo nadležno za homologaciju uzima u obzir podatke proizvođača, koji se među ostalim odnose na tehničku izvedivost, vrijeme uhodavanja proizvodnje i proizvodne cikluse koji uključuju faze početka i završetka konstrukcije motora ili vozila i programirana poboljšanja računala, na način da se vidi može li OBD sustav zadovoljavati zahtjeve ovog Pravilnika i je li proizvođač dokazao da je uložio na prihvatljivoj razini napor u smjeru zadovoljavanja zahtjeva ovog Pravilnika.
4.2.1. Tijelo nadležno za homologaciju neće udovoljiti nijednom zahtjevu za odobrenje nedostatka u kojemu u cijelosti nedostaje funkcija dijagnostičkog nadzora.
4.2.2. Tijelo nadležno za homologaciju neće udovoljiti nijednom zahtjevu za odobrenje nedostatka ako nisu poštovane graniče vrijednosti za sustav OBD propisane u stavku 3.3.2.
4.3. Pri određivanju prioriteta nedostataka, najprije treba analizirati nedostatke koji s odnose na stavke 3.3.3.1., 3.3.3.2. i 3.3.3.3. ovog Priloga za motore s vanjskim izvorom paljenja i na stavke 3.3.4.1., 3.3.4.2. i 3.3.4.3. ovog Priloga za motore s kompresijskim paljenjem.
4.4. Prije i tijekom homologacije tipa nisu dopustivi nedostaci s obzirom na zahtjeve iz stavka 6.5. Dodatka 1. ovom Prilogu, s iznimkom stavka 6.5.3.4. Taj se stavak ne primjenjuje na vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin.
4.5. Vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin
4.5.1. Bez obzira na zahtjeve iz stavka 3.9.1. te na zahtjev proizvođača, za potrebe homologacije vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin tijelo nadležno za homologaciju mora prihvatiti sljedeće nedostatke kao da zadovoljavaju zahtjeve iz ovog Priloga:
— |
brisanje kodova grešaka, prijeđenoga puta i „freeze frame” podatake nakon 40 ciklusa zagrijavanja motora, neovisno o gorivu koje je trenutačno u upotrebi, |
— |
aktiviranje MI pri pogonu na obje vrste goriva (benzin i plin) nakon otkrivanja greške u radu uređaja pri pogonu na jednu vrstu goriva, |
— |
deaktiviranje MI nakon tri uzastopna vozna ciklusa tijekom kojih nije otkrivena greška u radu uređaja, neovisno o gorivu koje je trenutačno u upotrebi, |
— |
upotrebu dvaju kodova stanja, jedan za svaku vrstu goriva. |
Proizvođač može zatražiti dodatna odstupanja od propisa, a tijelo nadležno za homologaciju odobrava ih prema svojoj neovisnoj procjeni.
4.5.2. Bez obzira na zahtjeve iz stavka 6.6. Dodatka 1. ovomg Priloga te na zahtjev proizvođača, za svrhe procjene i prijenosa dijagnostičkih signala tijelo nadležno za homologaciju mora odobriti sljedeće nedostatke kao da zadovoljavaju zahtjeve iz ovog Priloga:
— |
prijenos dijagnostičkih signala za gorivo, koje je trenutačno u upotrebi, na jednu izvornu adresu, |
— |
procjenu jedinstvenog sklopa dijagnostičkih signala za obje vrste goriva (sukladno procjeni vozila s jednom vrstom goriva i to na plin i neovisno o gorivu koje je trenutačno u upotrebi), |
— |
odabir jedinstvenog niza dijagnostičkih signala (koji se odnose na jednu od dvaju vrsta goriva) pomoću položaja sklopke za gorivo. |
— |
Proizvođač može zatražiti dodatna odstupanja od propisa, a tijelo nadležno za homologaciju odobrava ih prema svojoj neovisnoj procjeni. |
Producătorul poate solicita alte opțiuni, care vor putea fi acordate la discreția autorității de omologare.
4.6. Razdoblje u kojemu su dopušteni nedostaci
Nedostatak se može dopustiti za razdoblje od dvije godine od datuma homologacije tipa vozila, osim ako se na prikladan način može dokazati da su za utklanjanje nedostataka potrebne veće preinake računalne opreme vozila i dodatno razdoblje za prilagođivanja nakon te dvije godine. U takvom se slučaju nedostatak može dopustiti u razdoblju od naviše tri godine.
4.6.1.1. U slučaju vozila na dvije vrste goriva, nedostatak odobren u skladu sa stavkom 4.5., može se dopustiti za razdoblje od tri godine od datuma dodjeljivanja homologacije za tip vozila, osim ako se na prikladan način može dokazati da su za uklanjanje nedostataka potrebne veće preinake računalne opreme vozila i dodatno vrijeme za prilagođivanja nakon tri godine. U takvom se slučaju nedostatak može dopustiti u razdoblju od naviše četiri godine.
4.6.2. Proizvođač može zahtijevati da tijelo nadležno za homologaciju naknadno prihvati nedostatak koji je otkriven nakon prvotne homologacije. U tom se slučaju nedostatak može dopustiti za razdoblje od dvije godine od datuma kad je tijelo nadležno za homologaciju obaviješteno, osim ako se na prikladan način može dokazati da su za uklanjanje nedostataka potrebne veće preinake računalne opreme vozila i dodatno razdoblje za prilagođivanja nakon tri godine. U takvom se slučaju nedostatak može dopustiti u razdoblju od najviše tri godine.
4.7. Nadležno tijelo svoju će odluku o odobrenju zahtjeva za prihvaćanje nedostatka dostaviti strankama Sporazuma iz 1958. koje primjenjuju ovaj Pravilnik.
5. PRISTUP PODACIMA OBD SUSTAVA
5.1. Zahtjevima za izdavanje potvrde o sukladnosti tipa vozila ili za izmjenu homologacije tipa vozila na temelju članka 6. ili članka 16. Pravilnika o homologaciji tipa vozila moraju biti priloženi relevantni podaci o OBD sustavu vozila. Ti relevantni podaci moraju omogućiti proizvođačima zamjenskih dijelova ili dijelova za naknadnu ugradnju da ti dijelovi, koje oni proizvode, budu kompatibilni s OBD sustavom vozila s obzirom na besprijekorni rad kako bi se korisnik vozila osigurao protiv grešaka. Isto tako ti bitni podaci moraju omogućiti proizvođačima dijagnostičkih uređaja i ispitne opreme da proizvode uređaje i opremu koji će davati djelotvorne i točne dijagnoze sustava vozila za smanjenje štetne emisije.
Na zahtjev bilo kojega proizvođača zamjenskih dijelova, dijagnostičkih uređaja ili ispitne opreme, tijela nadležna za homologaciju dostavlja svima pod jednakim uvjetima Dodatak1. Prilogu 2., koji sadržava bitne podatke o OBD sustavu.
5.2.1. Ako tijelo nadležno za homologaciju od bilo kojeg proizvođača zamjenskih dijelova, dijagnostičkih uređaja ili ispitne opreme dobije zahtjev za dostavljanje podataka o OBD sustavu vozila koje je homologirano sukladno nekoj starijoj verziji Pravilnika,
— |
u roku od 30 dana tijelo nadležno za homologaciju traži od proizvođača predmetnog vozila da dostavi podatke zahtijevane u stavku 4.2.11.2.7.6. Priloga 1. Ne primjenjuje se zahtjev iz drugog stavka 4.2.11.2.7.6.; |
— |
proizvođač te podatke dostavlja tijelu nadležnom za homologaciju u roku od dva mjeseca od zahtjeva; |
— |
tijelo nadležno za homologaciju prosljeđuje te podatke tijelima nadležnim za homologaciju u državama članicama, a tijelo koje je izdalo osnovnu homologaciju tipa vozila prilažee te podatke opisnom dokumenta za homologaciju tipa vozila prema Prilogu 1. |
Taj zahtjev ne poništava valjanost homologacija koje su izdane prethodno na temelju Pravilnika br. 83 niti sprečava proširenja tih homologacija prema uvjetima Pravilnika na temelju kojeg su te iste homologacije prvobitno dodijeljene.
5.2.2. Podaci se mogu zatražiti samo za zamjenske ili dijelove za servisiranje koji su podložni UNECE homologaciji tipa ili za dijelove sustava koji je podložan UNECE homologaciji tipa.
5.2.3. U zahtjevu za dostavljanje podataka potrebno je navesti točne tehničke podatke modela vozila za koje se podaci traže. Pritom treba potvrditi da traženi podaci služe radi razvoja zamjenskih dijelova, dijelova za naknadnu ugradnju, sastavnih dijelova, dijagnostičkih uređaja ili ispitne opreme.
(1) Za motore s kompresijskim paljenjem.
(2) Osim vozila najveće mase veće od 2 500 kg.
(3) Kao i vozila kategorije M, navedena u napomeni (2).
(4) Međunarodni standard ISO 2575–1982 (E), pod naslovom „Cestovna vozila – Simboli za indikatore upravljačkih naprava i pokaznih lampica”, broj simbola 4.36.
(5) Taj se zahtjev primjenjuje od 1. siječnja 2003. samo na nove tipove vozila s elektroničkim unosom podataka o bzini za upravlajnje radom motora. Prmjenjuje se za sve tipove vozila koji se stavljaju u uporabu prije 1. siječnja 2005.
PRILOG 11.
Dodatak 1.
FUNKCIONALNI ASPEKTI SUSTAVA UGRAĐENE DIJAGNOSTIKE U VOZILU (OBD)
1. UVOD
U ovom je Dodatku opisan postupak ispitivanja u skladu sa stavkom 3. ovog Priloga. Postupak opisuje metodu provjere djelovanja sustava ugrađene dijagnostike (OBD) ugrađena u vozilo simulacijom kvarova odgovarajućih sustava u sustavu za upravljanje motorom ili u sustavu za smanjenje štetne emisije. U njemu se također utvrđuju postupci za određivanje trajnosti OBD sustava.
Proizvođač mora osigurati neispravne sastavne dijelove i/ili električne uređaje koji bi se upotrebljavali za simulaciju kvarova. Pri mjerenju u okviru ciklusa ispitivanja tipa I., ti neispravni sastavni dijelovi ili uređaji ne smiju prouzročiti emisije iz vozila koje prelaze granične vrijednosti iz stavka 3.3.2. za više od 20 %.
Kad se ispituje vozilo s ugrađenim neispravnin sastavnim sijelom ili uređajem, OBD sustav se homologira ako se indikator neispravnosti aktivira. OBD sustav se također homologira ako se indikator neispravnosti aktivira kad nisu dosegnute granične vrijednosti za OBD sustav.
2. OPIS ISPITIVANJA
Ispitivanje OBD sustava sastoji se od sljedećih faza:
2.1.1. simulacija neispravnosti sastavnoga dijela upravljačkog sustava motora ili sustava za smanjenjivanje štetne emisije,
2.1.2. pretkondicioniranje vozila sa simuliranom neispravnošću tijekom pretkondicioniranja navedena u stavcima 6.2.1. ili 6.2.2.,
2.1.3. vožnja uz simuliranu neispravnost tijekom ciklusa ispitivanja tipa I. i mjerenje emisija iz vozila,
2.1.4. utvrđivanje reagira li OBD sustav na simuliranu neispravnost i pokazuje li vozaču neispravnost na odgovarajući način.
2.2. Alternativno, na zahtjev proizvođača, neispravnost jednog ili više sastavnih dijelova može se elektronički simulirati prema zahtjevima iz stavka 6.
2.3. Proizvođači mogu zahtijevati da se nadzor odvija izvan ciklusa ispitivanja tipa I., ako tijelu za homologaciju uspije dokazati da bi nadzor u uvjetima koji vladaju tijekom ciklusa ispitivanja tipa I. nametnuo restriktivne uvjete nadzora tijekom upotrebe vozila.
3. ISPITNO VOZILO I GORIVO
3.1. Vozilo
Ispitno vozilo mora zadovoljavati zahtjeve iz stavka 3.1. Priloga 4.
3.2. Gorivo
Za ispitivanje vozila mora se upotrebljavati prikladno referentno gorivo, kako je navedeno u Prilogu 10. za benzinsko i dizelsko gorivo te u Prilogu 10.(a) za UNP i PP goriva. Tijelo nadležno za homologaciju može izabrati vrstu goriva za svaku fazu s greškom koja se ispituje (prema opisu iz stavka 6.3. ovog Dodatka) među referentnim gorivima iz Priloga 10.(a) ako se radi o ispitivanju vozila na jednu vrstu goriva i to na plin, odnosno među referentnim gorivima iz Priloga 10. ili Priloga 10.(a) ako se radi o ispitivanju vozila s dvije vrste goriva od kojih je jedno plin. Izabrana vrsta goriva ne smije se mijenjati tijekom nijedne faze ispitivanja (prema opisu iz stavaka od 2.1. do 2.3. ovog Dodatka). U slučaju da je upotrijebljeno gorivo UNP ili PP, dopustivo je da se motor pokrene na benzin i zatim automatski prebaci na UNP ili PP nakon unaprijed određenoga vremenskog razdoblja koje je automatski upravljano i na koje vozač ne može utjecati.
4. ISPITNA TEMPERATURA I TLAK
4.1. Ispitna temperatura i tlak moraju zadovoljavati zahtjeve ispitivanja tipa I., opisanoga u Prilogu 4.
5. ISPITNA OPREMA
5.1. Dinamometar s valjcima
Dinamometar s valjcima mora zadovoljavati zahtjeve iz Priloga 4.
6. POSTUPAK ISPITIVANJA OBD SUSTAVA
6.1. Radni ciklus na dinamometru mora zadovoljavati zahtjeve iz Priloga 4.
6.2. Pretkondicioniranje vozila
6.2.1. Ovisno o tipu motora i nakon početka načina rada s jednom od simuliranih grešaka navedenih u stavku 6.3., vozilo se mora pretkondicionirati na način da se najmanje dva puta za redom obavi ciklus vožnje ispitivanja tipa I. (prvi i drugi dio). Za vozila opremljena motorom s kompresijskim paljenjem dopušteno je dodatno pretkondicioniranje koje se sastoji od dva druga dijela ciklusa vožnje.
6.2.2. Na zahtjev proizvođača mogu se primjenjivati druge metode pretkondicioniranja.
6.3. Načini rada s greškama koji se ispituju
6.3.1. Vozila opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja:
6.3.1.1. Zamjena katalizatora istrošenim ili neispravnim katalizatorom, ili elektronička simulacija takve neispravnosti.
6.3.1.2. Uvjeti zatajenja paljenja motora u skladu s uvjetima za nadzor zatajenja paljenja navedenim u stavku 3.3.3.2. ovog Priloga.
6.3.1.3. Zamjena osjetila kisika istrošenim ili neispravnim osjetilom ili elektronička simulacija takve greške.
6.3.1.4. Električno isključivanje svih ostalih sastavnih dijelova koji imaju veze s emisijama i koji su spojeni na računalo za upravljanje pogonskom grupom (ako radi pri pogonu na izabranu vrstu goriva).
6.3.1.5. Električno isključivanje elektroničkog uređaja za nadzor emisija isparavanjem (ako je ugrađen u vozilo i ako radi pri pogonu na izabranu vrstu goriva). Za tu posebnu grešku nije potrebno provesti ispitivanje tipa I.
6.3.2. Vozila opremljena motorima s kompresijskim paljenjem:
6.3.2.1. U slučajevima kada je ugrađen, zamjena katalizatora istrošenim ili neispravnim katalizatorom ili elektronička simulacija takve neispravnosti.
6.3.2.2. U slučajevima kada je ugrađen, potpuno uklanjanje odvajača krutih čestica ili, tamo gdje osjetila čine sastavni dio odvajača, montiranje neispravnog sklopa za odvajanje.
6.3.2.3. Električno iskapčanje bilo kojega elektroničkog aktuatora za regulaciju količine i vremena ubrizgavanja goriva u sustavu napajanja gorivom.
6.3.2.4. Iskapčanje bilo kojega sastavnog dijela koji je povezana s emisijama, a spojena je na računalo za upravljanje pogonskim sustavom.
6.3.2.5. Da bi ispunio zahtjeve iz stavaka 6.3.2.3. i 6.3.2.4., uz pristanak tijela za homologaciju, proizvođač mora poduzeti odgovarajuće mjere kako bi dokazao da OBD sustav pokazuje grešku kada dođe do navedenih iskapčanja.
6.4. Ispitivanje OBD sustava
6.4.1. Vozila opremljena motorima s vanjskim izvorom paljenja:
6.4.1.1. Nakon pretkondicioniranja vozila u skladu sa stavkom 6.2., ispitno vozilo prolazi ciklus vožnje u okviru ispitivanja tipa I. (prvog i drugog dijela). Indikator neispravnosti mora se aktivirati prije kraja toga ispitivanja kad nastane bilo koji od uvjeta navedenih u stavcima 6.4.1.2. do 6.4.1.5. Međutim u okviru homologacijskih ispitivanja ne smije se simulirati više od četiri neispravnosti.
6.4.1.2. Zamjena katalizatora istrošenim ili neispravnim katalizatorom ili elektronička simulacija pogoršanog ili neispravnog katalizatora, koja rezultira u emisijama koje premašuju granične vrijednosti HC navedene u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
6.4.1.3. Inducirano stanje zatajenja paljenja u skladu s uvjetima za nadzor zatajenja paljenja koji su navedeni u stavku 3.3.3.2. ovog Priloga, koje rezultira u emisijama čije vrijednosti premašuju neku od graničnih vrijednosti navedenih u stavku 3.3.2.
6.4.1.4. Zamjena osjetila kisika istrošenim ili neispravnim osjetilom kisika ili elektronička simulacija istrošenog ili neispravnog osjetila kisika koja rezultira u emisijama čije vrijednosti premašuju neku od graničnih vrijednosti navedenih u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
6.4.1.5. Električno iskapčanje elektroničkog uređaja za nadzor emisija isparavanjem (ako je ugrađen u vozilo i ako radi pri pogonu na izabranu vrstu goriva).
6.4.1.6. Električno iskapčanje svih ostalih sastavnih dijelova pogonske grupe koji imaju veze s emisijama spojenih na računalo i koji proizvode emisije čije razine premašuju neku od graničnih vrijednosti danih u stavku 3.3.2. ovog Priloga (ako radi pri pogonu na izabranu vrstu goriva).
6.4.2. Vozila opremljena motorima s kompresijskim paljenjem:
6.4.2.1. Nakon pretkondicioniranja vozila u skladu sa stavkom 6.2., ispitno vozilo se podvrgava ciklusu vožnje u okviru ispitivanja tipa I. (prvom i drugom dijelu). Indikator neispravnosti mora se aktivirati prije kraja toga ispitivanja, kad nastane bilo koji od uvjeta navedenih u stavcima 6.4.2.2. do 6.4.2.5. Tehnička služba može te uvjete zamijeniti drugim uvjetima u skladu sa stavkom 6.4.2.5. Međutim u svrhu homologacije ukupni broj simuliranih neispravnosti ne smije biti veći od četiri.
6.4.2.2. U slučajevima kada je ugrađen, zamjena katalizatora istrošenim ili neispravnim katalizatorom ili elektronička simulacija istrošenog ili neispravnog katalizatora, koja rezultira u emisijama koje premašuju neku od graničnih vrijednosti navedenih u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
6.4.2.3. U slučajevima kada je ugrađen, potpuno uklanjanje odvajača krutih čestica ili zamjenjivanje neispravnim odvajačem krutih čestica koji zadovoljava zahtjeve iz stavka 6.3.2.2., koje rezultira u emisijama koje premašuju granične vrijednosti navedene u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
6.4.2.4. S obzirom na stavka 6.3.2.5., iskapčanje bilo kojega elektroničkog aktuatora za regulaciju količine i doziranja goriva u sustavu napajanja gorivom, koje rezultira u emisijama koje premašuju granične vrijednosti navedene u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
6.4.2.5. S obzirom na stavka 6.3.2.5., iskapčanje bilo kojega drugog sastavnoga dijela pogonskog sustava povezana s emisijom i spojena s računalom, koje rezultira u emisijama koje premašuju granične vrijednosti navedene u stavku 3.3.2. ovog Priloga.
6.5. Dijagnostički signali
6.5.1.1. Nakon utvrđivanja prve neispravnosti bilo kojeg sastavnog dijela ili sustava, u memoriju računala mora se pohraniti „freeze frame” podaci o radnim parametrima motora u tome trenutku. Ako poslije dođe do neispravnosti u sustavu za napajanje gorivom ili do zatajenja motora, pohranjeni „freeze frame” podaci se zamijenjuju podacima o stanju u kojemu je došlo do neispravnosti u sustavu za napajanje goriva, odnosno do zatajenja motora (ovisno o tome što se pojavi prije). Pohranjeni podaci o stanju u motoru moraju uključivati, ali se ne ograničavaju na izračunanu vrijednost opterećenja, brzinu vrtnje motora, namještene vrijednosti goriva (ako su poznate), tlak goriva (ako je poznat), brzinu vozila (ako je podatak raspoloživ), temperaturu rashladne tekućine, tlak usisne cijevi (ako je podatak raspoloživ), rad sa zatvorenom ili otvorenom petljom (ako je podatak raspoloživ) i kod greške koja je prouzročila pohranjivanje tih podataka. Proizvođač mora odabrati najprikladnije uvjete koji omogućuju učinkovite popravke na temelju pohranjenih „freeze frame” podataka. Potreban je samo jedan „freeze frame”komplet podataka. Proizvođači po želji mogu pohraniti i dodatne „freeze frame” podatke, pod uvjetom da generički alat za pretraživanje, koji zadovoljava odredbe iz stavaka 6.5.3.2. i 6.5.3.3., može očitati barem traženi „freeze frame”. Ako se izbriše kod greške koji je doveo do pohranjivanja podataka o stanju u motoru u skladu sa stavkom 3.7. ovog Priloga, pohranjeni podaci o radnim parametrima motora također se mogu izbrisati.
6.5.1.2. Ako su raspoloživi, sljedeći se signali, osim traženih „freeze frame” podataka, moraju na zahtjev učiniti dostupnima preko serijskog ulaza na normiranom komunikacijskom spojniku za prijenos podataka, ako su ti podaci dostupni računalu ugrađenu u vozilo ili se mogu odrediti pomoću podataka koji su dostupni ugrađenu računalu: dijagnostički kodovi grešaka, temperatura rashladne tekućine, stanje sustava regulacije ubrizgavnja goriva (zatvorena petlja, otvorena petlja, drugi podaci), namještanje goriva, kut pretpaljenja, temperatura usisnog zraka, tlak zraka u usisnoj grani, brzina protoka zraka, brzina vrtnje motora, izlazna vrijednost osjetila za položaj zaklopke za snagu, stanje sekundarnog zraka (ispred, iza ili atmosferski), izračunana vrijednost opterećenja, brzina vozila i tlak goriva.
Signali se moraju davati u normiranim jedinicama na temelju specifikacija iz stavka 6.5.3. Stvarni signali moraju biti jasno identificirani, zasebno od signala zadanih vrijednosti ili signala rada motora u nuždi.
Osim toga, na zahtjev mora biti osigurana mogućnost dvosmjerne dijagnostičke kontrole na temelju specifikacija navedenih u stavku 6.5.3., preko serijskog ulaza na normiranom spojniku za prijenos podataka, u skladu sa specifikacijama navedenima u stavku 6.5.3.
6.5.1.3. Za sve sustave za smanjenje štetne emisija koje ispituje automatski sustav u vozilu (katalizator, osjetilo kisika itd.) osim otkrivanja zatajenja paljenja motora, nadzora sustava za dobavu goriva i sveobuhvatnog nadzora sastavnih dijelova, rezultati posljednjeg ispitivanja koje je obavio automatski sustav vozila i granične vrijednosti s kojima se sustav uspoređuje moraju biti dostupni preko serijskog ulaza na normiranom spojniku za prijenos podataka, u skladu sa specifikacijama navedenima u stavku 6.5.3. Za sve ostale sastavne dijelove i sustave koji se nadziru, preko spojnika za prijenos podatakak mora biti dostupna indikacija prolaza/neprolaza za dobivene posljednje rezultate ispitivanja.
6.5.1.4. Zahtjevi s obzirom na OBD sustav prema kojima je vozilo homologirano (tj. ovaj Prilog ili alternativni zahtjevi navedeni u stavku 5. Priloga I.) i zahtjevi s obzirom na glavnih sustave za smanjenje štetne emisije koje nadzire OBD sustav u skladu sa stavkom 6.5.3.3., moraju biti dostupni preko serijskog ulaza na normiranom spojniku za prijenos podataka, u skladu sa specifikacijama navedenima u stavku 6.5.3. ovog Dodatka.
6.5.1.5. Od 1. siječnja 2003. za nove tipove i od 1. siječnja 2005. za sve tipove vozila koja se stavljaju u uporabu identifikacijski broj umjeravanja softvera mora biti dostupan preko serijskog ulaza normiranog spojnika za prijenos podataka. Identifikacijski broj umjeravanja softvera mora biti dan u normiranom formatu.
6.5.2. Ne zahtijeva se da dijagnostički sustav za nadzor emisija za ocjenu sastavnih dijelova tijekom neispravnog rada ako bi takva ocjena mogla izazvati rizik za sigurnost ili kvar sastavnoga dijela.
Dijagnostički sustav za nadzor emisija mora osiguravati normirani i neograničeni pristup i biti u skladu sa sljedećim ISO normama i/ili SAE specifikacijama.
6.5.3.1. Kod veza za prijenos podataka između ugrađenih i vanjskih uređaja obavezno se primjenjuje jedna od sljedećih norma uz navedena ograničenja:
— |
ISO 9141 – 2: „Cestovna vozila – Dijagnostički sustavi – 2. dio: CARB zahtjevi za razmjenu digitalnih podataka”; |
— |
SAE J1850: ožujak 1998. „Sučelje mreže za prijenos podataka razreda B”. Poruke u vezi s emisijama moraju upotrebljavati cikličku provjeru redundancijom i trobajtnim zaglavljem, a ne smiju upotrebljavati odvajanje bajtova niti zbroj provjera; |
— |
ISO 14230 – dio 4. „Cestovna vozila – Dijagnostički sustavi – „Protokol Keyword 2000” – dio 4.: Zahtjevi za sustave koji se odnose na emisiju”; |
— |
ISO DIS 15765-4 „Cestovna vozila – Dijagnostika na regulatoru mrežnih područja (CAN) – dio 4.: Zahtjevi za sustave koji se odnose na emisiju”, od 1. studenoga 2001. |
6.5.3.2. Ispitna oprema i dijagnostički uređaji koji su potrebni za komunikaciju s OBD sustavom moraju imati iste ili bolje funkcionalne značajke od onih koje su navedene u normi ISO DIS 15031-4 „Cestovna vozila – Prijenos podataka između vozila i vanjske opreme za dijagnostiku koja se odnosi na emisiju – 4. dio.: Vanjska ispitna oprema”
6.5.3.3. Osnovni dijagnostički podaci (navedeni u stavku 6.5.1.) i dvosmjerne kontrolne informacije oblikuju se u formatu i u jedinicama koji su navedeni u normi ISO DIS 15031-5 „Cestovna vozila – Prijenos podataka između vozila i vanjske ispitne opreme za dijagnostiku koja se odnosi na emisiju – 5. dio: Dijagnostičke usluge koje se odnose na emisiju” te moraju biti dostupni pomoću dijagnostičkog uređaja koji zadovoljava zahtjeve norme ISO DIS 15031-4.
Proizvođač vozila mora dostaviti nacionalnomu normirnom tijelu pojedinosti o svim dijagnostičkim podacima koji se tiču emisija, npr. PID, kontrolne ID-ove OBD sustava, ispitne ID-ove koji nisu navedeni u normi ISO DIS 15031-5, ali imaju veze s ovim Pravilnikom.
6.5.3.4. Kad se zabilježi greška, proizvođač je određuje pomoću prikladnog koda greške, koji mora biti sukladan kodovima iz stavka 6.3. norme ISO DIS 15031-6 „Cestovna vozila – Prijenos podataka između vozila i vanjske ispitne opreme za dijagnostiku koja se odnosi na emisiju – 6. dio: Definicije kodova grešaka” koja se odnosi na „dijagnostičke kodove grešaka u sustavu koji imaju veze s emisijama”. Ako takvo određivanje nije moguće, proizvođač može upotrijebiti dijagnostičke kodova za greške u skladu s odjeljcima 5.3. i 5.6. norme ISO DIS 15031-6. Svi kodovi grešaka moraju biti dostupni pomoću standardne dijagnostičke opreme koja zadovoljava odredbe stavka 6.5.3.2.
Proizvođač vozila mora dostaviti nacionalnomu normirnom tijelu pojedinosti o svim dijagnostičkim podacima koji se tiču emisija, npr. PID, kontrolne ID-ove OBD sustava, ispitne ID-ove koji nisu navedeni u normi ISO DIS 15031-5, ali imaju veze s ovim pravilnikom.
6.5.3.5. Sučelje kojim su vozilo i dijagnostički uređaj za ispitivanje povezani mora biti normirano te mora zadovoljavati sve zahtjeve norme ISO DIS 15031-3 „Cestovna vozila – Prijenos podataka između vozila i vanjske ispitne opreme za dijagnostiku koja se odnosi na emisiju – 3. dio: Spojnik za dijagnostiku i odgovarajuće strujne krugove, specifikacije i uporaba”. Mjesto ugradnje podložno je odobrenju tijela nadležnog za homologaciju te mora biti lako dostupno servisnom osoblju, ali zaštićeno od slučajnog oštećenja tijekom uobičajenih uvjeta upotrebe.
6.6. Posebni zahtjevi koji se odnose na prijenos dijagnostičkih signala za vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin
6.6.1. Kod vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin za koja se dijagnostički signali za različite sustave goriva pohranjuju u istom računalu, dijagnostički signali za pogon na benzin i za pogon na plin moraju se procjenjivati i prenositi neovisno jedni od drugih.
6.6.2. Kod vozila na dvije vrste goriva od kojih je jedno plin za koja se dijagnostički signali za različite sustave goriva pohranjuju u odvojenim računalima, dijagnostički signali za pogon na benzin i za pogon na plin moraju se procjenjivati i prenositi iz računala za odgovarajuće gorivo.
6.6.3. Da bi radio dijagnostički alat, dijagnostički signali za vozilo koje radi na benzin prenose se na jednu adresu izvora, a dijagnostički signali za vozilo koje radi na plin prenosi se na drugu adresu izvora. Uporaba adresa izvora opisana je u normi ISO DIS 15031-5 „Cestovna vozila – Prijenos podataka između vozila i vanjske ispitne opreme za dijagnostiku koja se odnosi na emisiju – 5. dio: Dijagnostičke usluge koje se odnose na emisiju”, 1. studenoga 2001.
PRILOG 11.
DODATAK 2.
BITNE ZNAČAJKE PORODICE VOZILA
1. PARAMETRI KOJI ODREĐUJU OBD PORODICU
OBD porodica može se odrediti prema osnovnim konstrukcijskim parametrima koji moraju biti zajednički vozilima koja pripadaju toj porodici. U nekim slučajevima parametri mogu međusobno djelovati jedni na druge. Takvi se utjecaji također moraju uzeti u obzir kako bi se osiguralo da samo vozila sličnih značajka s obzirom na ispušne emisije budu uključena u jednu OBD porodicu.
U tu svrhu, za tipove vozila čiji su dolje navedeni parametri isti, smatra se da spadaju u skupinu vozila s istom kombinacijom sustava za smanjenje štetne emisije iz motora/OBD sustava.
Motor:
(a) |
proces izgaranja (tj. vanjski izvor paljenja, kompresijsko paljenje, dvotaktni, četverotaktni); |
(b) |
metoda dobave goriva u motor (tj. karburator ili ubrizgavanje goriva). |
Sustav za smanjenje štetne emisije:
(a) |
tip katalizatora (tj. oksidacijski, trostruko djelovanje, grijani katalizator, drugo); |
(b) |
tip odvajača krutih čestica; |
(c) |
– upuhavanje sekundarnog zraka (tj. sa ili bez); |
(d) |
recirkulacija ispušnih plinova (tj. sa ili bez). |
Dijelovi i funkcioniranje OBD sustava:
metode funkcionalnog nadzora OBD sustava, otkrivanje neispravnosti i pokazivanje neispravnosti vozaču vozila.
PRILOG 12.
HOMOLOGACIJA TIPA VOZILA NA UKAPLJENI NAFTNI PLIN ILI PRIRODNI PLIN S OBZIROM NA NJEGOVE EMISIJE
1. UVOD
Ovaj prilog opisuje posebne zahtjeve koji se primjenjuju u slučaju homologacije vozila na UNP ili prirodni plin, ili koje može funkcionirati na benzin bez olova, na UNP ili prirodni plin s obzirom na ispitivanja s ukapljenim naftnim plinom ili prirodnim plinom.
U slučaju ukapljenoga naftnog plina i prirodnog plina na tržištu postoji velika raznovrsnost sastava goriva, što zahtijeva da se sustavi napajanja gorivom moraju moći prilagoditi njegov protok sastavu goriva. Za dokazivanje te sposobnosti na vozilu se obavlja ispitivanje tipa I. s dva referentna goriva s graničnim sastavima i tako dokazuje samoprilagodljivost sustava napajanja gorivom. Ako se samoprilagodljivost sustava napajanja gorivom dokaže na vozilu, takvo se vozilo može smatrati osnovnim vozilom porodice. Vozila koja zadovoljavaju zahtjeve člana te porodice, ako su opremljena s istim sustava napajanja gorivom, mogu se ispitati samo s jednim gorivom.
2. DEFINICIJE
Za potrebe ovog Priloga:
2.1. Osnovno vozilo znači vozilo koje je odabrano za vozilo kojim će se dokazivati samoprilagodljivost sustava napajanja gorivom i na kojega se pozivaju članovi porodice. U jednoj je porodici moguće imati više osnovnih vozila.
2.2. Član porodice
2.2.1. Član porodice je vozilo je koje s njezinim osnovnim vozilom (vozilima) dijeli sljedeće osnovne značajke:
a) |
Proizvodi ga isti proizvođač vozila. |
b) |
Za vozilo vrijede iste granične vrijednosti emisije. |
c) |
Ako u slučaju sustava napajanja plinom s centralnim razvodom: ima potvrđenu izlaznu snagu između 0,7 i 1,15 puta snaga motora osnovnog vozila. Ako u slučaju sustava napajanja plinom s razvodom na svaki cilindar: ima potvrđenu izlaznu snagu po jednom cilindru između 0,7 i 1,15 puta od one kod motora osnovnog vozila. |
d) |
Ako je s katalizatorom koji je istog tipa (trostrukog djelovanja, oksidacijski, NOx). |
e) |
Ako ima sustav napajanja plinom (uključujući regulator tlaka) istoga proizvođača i istoga tipa: usis, ubrizgavanje plinovite faze (pojedinačno, centralno), ubrizgavanje tekuće faze (pojedinačno, centralno). |
f) |
Sustav napajanja plinom upravlja elektronička upravljačka jedinica (ECU) istoga tipa i istih tehničkih značajka, koja ima isto načelo softvera i istu strategiju upravljanja. |
2.2.2. U vezi sa zahtjevom c): kad se u postupku ispitivanja pokaže da bi dva vozila na plin mogla biti članovi iste porodice, osim što imaju različitu certificiranu izlaznu snagu P1, odnosno P2 (P1 < P2) i da su oba ispitana kao da su bili osnovna vozila, pripadnost porodici može se prihvatiti za vozila čija je certificirana izlazna snaga između 0,7·P1 i1,15·P2.
3. DODJELJIVANJE HOMOLOGACIJE TIPA
Homologacija tipa dodjeljuje se pod sljedećim uvjetima:
3.1. Homologacija emisija ispuha osnovnog vozila:
Osnovno vozilo mora pokazati da je sposobno prilagoditi se svakomu sastavu goriva koje se može pojaviti na tržištu. U slučaju ukapljenoga naftnoga goriva postoje razlike u sastavu C3/C4. U slučaju prirodnoga plina općenito postoje dvije vrste goriva, visokokalorično gorivo (H-plin) i niskokalorično gorivo (L-plin), ali s vrlo širokim rasponom; postoje velike razlike u Wobbeovom indeksu. Te se razlike se odražavaju u referentnih gorivima.
Osnovno vozilo (osnovna vozila) ispituje se (ispituju) ispitivanjem tipa I. s dva referentna goriva iz Priloga 10.a s graničnim sastavima.
3.1.1.1. Ako se prijelaz od jednoga goriva na drugo u praksi obavlja pomoću sklopke, ta se sklopka ne smije upotrebljavati tijekom postupka homologacije. U tom se slučaju na zahtjev proizvođača i uz suglasnost tehničke službe može produljiti ciklus pretkondicioniranja naveden u stavku 5.3.1. Priloga 4.
3.1.2. Smatra se da vozilo (vozila) zadovoljava (zadovoljavaju) ako vozilo zadovoljava granične vrijednosti za emisiju s oba referentna goriva.
3.1.3. Omjer rezultata emisija „r” mora se odrediti za svaki onečišćujuća tvar kako slijedi:
Tip (tipovi) goriva |
Referentna goriva |
Izračun „r” |
GPL și benzină fără plumb (homologacija A) |
Gorivo A |
|
ili samo UNP (homologacija D) |
Gorivo B |
|
PP i benzin (homologacija B) |
Gorivo G 20 |
|
ili samo PP (homologacija D) |
Gorivo G25 |
3.2. Homologacija emisija ispuha člana porodice:
Za člana porodice obavlja se ispitivanje tipa I. s jednim referentnim gorivom. To referentno gorivo može biti jedno ili drugo referentno gorivo. Smatra se da vozilo zadovoljava ako su zadovoljeni sljedeći zahtjevi:
3.2.1. Vozilo odgovara definiciji člana porodice određenom u stavku 2.2.
Ako je ispitno gorivo referentno gorivo A za UNP ili G20 za PP, rezultat emisije se množi s relevantnim faktorom „r” ako je r > 1; ako je r < 1, nije potreban ispravak.
Ako je ispitno gorivo referentno gorivo B za UNP ili G25 za PP, rezultat emisije se dijeli s relevantnim faktorom „r” ako je r < 1; ako je r > 1, nije potreban ispravak
3.2.3. Vozilo mora zadovoljavati granične vrijednosti za emisije koje se primjenjuju za odgovarajuću kategoriju i za izmjerene i izračunane emisije.
3.2.4. Ako se ispitivanja ponavljaju na istom motoru računa se prosjek rezultata s referentnim gorivom G20, ili A i rezultata s referentnim gorivom G 25, ili B; faktor „r” se zatim izračunava iz prosjeka tih rezultata.
4. OPĆI UVJETI
4.1. Ispitivanja za provjeru sukladnosti proizvodnje mogu se provesti trgovačkim gorivom, čiji se omjer C3/C4 nalazi između omjera referentnih goriva u slučaju ukapljenoga naftnoga plina, ili čiji se Wobbeov indeks nalazi između indeksa krajnjih referentnih goriva u slučaju prirodnoga plina. U tome slučaju nije potrebna analiza goriva.
PRILOG 13.
POSTUPAK ISPITIVANJA EMISIJA ZA VOZILO OPREMLJENO SUSTAVOM PERIODIČKOG OBNAVLJANJA
1. UVOD
1.1. U ovom se Prilogu definiraju posebne odredbe s obzirom na homologaciju tipa vozila opremljenog sustavom periodičkog obnavljanja prema definiciji iz stavka 2.20. ovog Pravilnika.
2. PODRUČJE PRIMJENE I PROŠIRENJE HOMOLOGACIJE TIPA
2.1. Skupina obitelji vozila opremljenih sustavom periodičkog obnavljanja
Postupak se odnosi na vozila opremljena sustavom periodičkog obnavljanja premadefiniciji iz stavka 2.11. ovog Pravilnika. Za potrebe ovog Priloga mogu seodrediti skupine obitelji vozila. Shodno tomu, oni tipovi vozila sa sustavimaobnavljanja s istovjetnim parametrima niže opisanima, ili čiji su parametriunutar navedenih dopuštenih odstupanja, smatraju se pripadnicima iste obitelji sobzirom na mjerenja specifična za određene sustave periodičkog obnavljanja.
2.1.1. Istovjetni parametri su:
|
Motor:
|
Sustav periodičkog obnavljanja (tj. katalizator, odvajač čestica):
(a) |
konstrukcija (tj. tip kućišta, tip plemenitog metala, tippodloge, gustoća ćelije); |
(b) |
vrsta i način rada; |
(c) |
sustav doziranja i dodavanja; |
(d) |
obujam ± 10 posto; |
(e) |
položaj (temperatura ± 50 °C pri 120 km/h ili razlika od 5posto od najveće temperature/pritiska). |
2.2. Tipovi vozila različitih referentnih masa
Ki faktor dobiven postupcima iz ovog Priloga za homologaciju tipa vozila sa sustavom periodičkog obnavljanja prema definiciji iz stavka 2.20. ovog Pravilnika može se proširiti na druga vozila iz skupine obitelji s referentnom masom u okviru sljedeće dvije više klase istovjetne inercije ili bilo koje niže istovjetne inercije.
3. POSTUPAK ISPITIVANJA
Vozilo može biti opremljeno sklopkom koja može spriječiti ili dopustiti postupakobnavljanja pod uvjetom da ta radnja ne utječe na kalibriranje prvotnog motora.Sklopka se dopušta samo u svrhu sprječavanja obnavljanja tijekom punjenja sustavaobnavljanja i tijekom ciklusa pretkondicioniranja. Međutim, ne smije se koristitiprilikom mjerenja emisija tijekom faze obnavljanja; ispitivanje emisije radije seprovodi neizmijenjenom kontrolnom jedinicom izvorne opreme proizvođača (OEM).
3.1. Mjerenje emisije ugljičnog dioksida i potrošnje goriva između dva ciklusa kada dolazi do faza obnavljanja
3.1.1. Prosječna vrijednost emisije ugljičnog dioksida i potrošnje goriva između faza obnavljanja i tijekom punjenja uređaja za obnavljanje određuje se iz aritmetičke srednje vrijednosti nekoliko približno podjednako udaljenih (ako ih je više od dva) radnih ciklusa tipa I ili istovjetnih ciklusa ispitivanja motora na pokusnom uređaju. Kao alternativu proizvođač može dostaviti podatke koji pokazuju da su emisija ugljičnog dioksida i potrošnja goriva ostale stalne ± 4 posto između faza obnavljanja. U tom se slučaju može koristiti emisija ugljičnog dioksida i potrošnja goriva izmjerene tijekom redovitog ispitivanja tipa I. U svim drugim slučajevima moraju se provesti mjerenja emisija za najmanje dva radna ciklusa tipa I ili istovjetna ciklusa ispitivanja motora na pokusnom uređaju: jedno neposredno nakon obnavljanja (prije novog punjenja) i drugo što je moguće bliže prije nastupa faza obnavljanja. Sva mjerenja i izračuni emisija provode se u skladu s Prilogom 4., stavcima 1.4.3. i 1.5.
3.1.2. Postupak punjenja i utvrđivanje Ki provode se tijekomradnog ciklusa tipa I na dinamometru podvozja ili na pokusnom uređaju zaispitivanje motora koristeći istovjetni ciklus ispitivanja. Ovi se ciklusimogu provoditi neprekidno (tj. bez potrebe za isključivanjem motora izmeđuciklusa). Nakon nekog broja završenih ciklusa vozilo se može ukloniti sdinamometra podvozja, a ispitivanje nastaviti kasnije.
3.1.3. Broj ciklusa (D) između dva ciklusa gdje dolazi do faza obnavljanja brojciklusa tijekom kojih se provode mjerenja emisija (n), i svako mjerenjeemisija (M'sij) navodi se u Prilogu 1., stavcima od1.2.11.2.1.10.1. ili 1.2.11.2.1.10.4. do 1.2.11.2.5.4.1. do 1.2.11.2.5.4.4.prema potrebi.
3.2. Mjerenje emisije ugljičnog dioksida i potrošnje goriva tijekomobnavljanja
3.2.1. Priprema vozila, ako je potrebna, za ispitivanje emisija tijekom fazeobnavljanja, može se obaviti primjenom pripremnih ciklusa iz stavka 5.3.Priloga 4. ili istovjetnih ciklusa ispitivanja motora na pokusnom uređaju,ovisno o postupku punjenja odabranom u gornjem stavku 3.1.2.
3.2.2. Uvjeti ispitivanja i vozila za ispitivanje opisano u Prilogu 4. primjenjujuse prije provedbe prvog valjanog ispitivanja emisije.
3.2.3. Do obnavljanja ne smije doći tijekom pripreme vozila. To se može osiguratijednom od sljedećih metoda:
3.2.3.1. Probni sustav obnavljanja ili djelomični sustav mogu se ugraditi zacikluse prekondicioniranja.
3.2.3.2. Svaka druga metoda dogovorena između proizvođača i homologacijskogtijela.
3.2.4. Ispitivanje emisije ispuha pri pokretanju hladnog motora, uključujućipostupak obnavljanja, provodi se u skladu s radnim ciklusom tipa I iliistovjetnim ciklusom ispitivanja motora na pokusnom uređaju. Ako seispitivanja emisija između dva ciklusa gdje dolazi do faza obnavljanjaprovode na pokusnom uređaju za ispitivanje motora, ispitivanje emisija,uključujući fazu obnavljanja, također se provodi na pokusnom uređaju zaispitivanje motora.
3.2.5. Ako postupak obnavljanja zahtijeva više od jednog radnog ciklusa, kasnijiciklus (ciklusi) ispitivanja odmah se provodi (provode), bez isključivanjamotora, sve do postizanja potpunog obnavljanja (svaki ciklus je završen).Vrijeme potrebno za uspostavljanje novog ispitivanja treba biti što kraće(npr. promjena posebnog filtra za čestice). Motor treba biti isključentijekom ovog razdoblja.
3.2.6. Vrijednosti emisije ugljičnog dioksida i potrošnje goriva tijekom obnavljanja(Mri) izračunavaju se u skladu s Prilogom 4.,stavkom 8. Bilježi se broj radnih ciklusa (d) izmjerenih za cjelokupnoobnavljanje.
3.3. Izračun kombinirane emisije ugljičnog dioksida i potrošnjegoriva
gdje je za svaku razmatranu emisiju ugljičnog dioksida i potrošnju goriva:
M'sij |
= |
masene emisije CO2 u g/km i potrošnja gorivau l/100 km tijekom jednog dijela i radnog ciklusa (ili istovjetnogispitivanja motora na pokusnom uređaju) bez obnavljanja |
M'rij |
= |
masene emisije CO2 u g/km i potrošnja gorivau l/100 km tijekom jednog dijela i radnog ciklusa (ili istovjetnogispitivanja motora na pokusnom uređaju) tijekom obnavljanja (kada je n> 1, prvo ispitivanje ciklusa tipa I se provodi hladno, a kasnijiciklusi su topli) |
Msi |
= |
srednja vrijednost masenih emisija CO2 ug/km i potrošnje goriva u l/100 km tijekom jednog dijela i radnogciklusa bez obnavljanja |
Mri |
= |
srednja vrijednost masenih emisija CO2 ug/km i potrošnje goriva u l/100 km tijekom jednog dijela i radnogciklusa tijekom obnavljanja |
Mpi |
= |
srednja vrijednost masene emisije CO2 u g/kmi potrošnje goriva u l/100 km |
N |
= |
broj točaka ispitivanja na kojima se provode mjerenja emisija(radnih ciklusa tipa I ili istovjetnih ciklusa ispitivanja motora napokusnom uređaju) između dva ciklusa kada dolazi do faza obnavljanja, >2 |
d |
= |
broj radnih ciklusa potrebnih za obnavljanje |
D |
= |
broj radnih ciklusa između dva ciklusa kada dolazi do fazaobnavljanja |
Za primjere prikaza parametara mjerenja vidjeti sliku 8/1.
Slika 8/1
Parametri izmjereni prilikom ispitivanja emisije ugljičnog dioksida ipotrošnje goriva tijekom i između ciklusa kada dolazi do obnavljanja(shematski primjer, emisije tijekom „D” mogu se povećati ilismanjiti)
3.4. Izračun faktora obnavljanja K za svaku razmatranu emisiju ugljičnogdioksida i potrošnju goriva i
Rezultati Msi, Mpi i Ki bilježe se u izvješću o ispitivanju koje dostavlja tehničkaslužba.
Ki se može odrediti nakon završetka jednog postupka.
PRILOG 14.
POSTUPAK ISPITIVANJA EMISIJA ZA HIBRIDNA ELEKTRIČNA VOZILA (HEV)
1. UVOD
1.1. Ovim se Prilogom propisuju dodatne posebne odredbe za homologaciju hibridnih električnih vozila (HEV) kako je definirano u stavku 2.21.2. ovog Pravilnika.
1.2. Kao općenito načelo za ispitivanja tipa I, II, III, IV, V, VI i OBD, hibridna električna vozila se ispituju u skladu s prilozima 4., 5., 6., 7., 8. odnosno 11., osim ako nije drukčije određeno ovim Prilogom.
1.3. Samo za ispitivanje tip I. OVC vozila (kako su kategorizirana u stavku 2.) ispituju se u skladu s uvjetom A i uvjetom B. O rezultatima ispitivanja pod uvjetima A i B i ponderiranom prosjeku se izvještava u obrascu s izjavom.
1.4. Ispitni rezultati emisija moraju biti sukladni graničnim vrijednostima pod svim navedenim uvjetima ispitivanja ovog Pravilnika.
2. KATEGORIJE HIBRIDNIH ELEKTRIČNIH VOZILA
Napajanje vozila |
Napajanje vozila iz vanjskog izvora (1) (OVC) |
Napajanje vozila iz unutarnjeg izvora (2) (NOVC) |
||
Prekidač za izbor načina rada |
bez |
sa |
bez |
sa |
3. ISPITNE METODE TIPA I.
3.1. HIBRIDNO ELEKTRIČNO VOZILO S VANJSKIM PUNJENJEM (OVC HEV) BEZ PREKIDAČA ZA IZBOR NAČINA RADA
3.1.1. Provode se dva ispitivanja pod sljedećim uvjetima:
Uvjet A |
: |
ispitivanje se provodi s potpuno napunjenom napravom za pohranjivanje električne energije. |
Uvjet B |
: |
ispitivanje se provodi s napravom za pohranjivanje električne energije u stanju minimalne napunjenosti (najveći kapacitet pražnjenja). |
Profil stanja napunjenosti (SOC) naprave za pohranjivanje električne energije u različitim fazama ispitivanja tipa I. nalazi se u Dodatku 1.
3.1.2. Uvjet A
3.1.2.1. Postupak započinje pražnjenjem naprave za pohranjivanje električne energije tijekom vožnje (na ispitnoj stazi, na dinamometru itd.):
— |
pri stalnoj brzini od 50 km/h dok se ne uključi motor na gorivo hibridnog električnog vozila,ili |
— |
ako vozilo ne može postići stalnu brzinu od 50 km/h bez uključivanja motora na gorivo, brzina se smanjuje sve dok vozilo ne vozi nižom stalnom brzinom kod koje se motor na gorivo uključuje tek nakon određenog vremena/udaljenosti (određuju je tehnička služba i proizvođač), ili |
— |
po preporuci proizvođača. |
Motor na gorivo se mora ugasiti u roku od 10 sekundi nakon što je automatski upaljen.
3.1.2.2.1. Za kondicioniranje vozila s motorom s kompresijskim paljenjem koristi se ciklus drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje opisan u Dodatku 1. Prilogu 4. Voze se tri ciklusa u nizu u skladu sa stavkom 3.1.2.5.3. dolje.
3.1.2.2.2. Vozila s ugrađenim motorima s vanjskim izvorom paljenja pretkondicioniraju se s jednim ciklusom iz prvog dijela i dva ciklusa iz drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje u skladu sa stavkom 3.1.2.5.3. dolje.
3.1.2.3. Nakon tog pretkondicioniranja, a prije ispitivanja, vozilo se mora držati u prostoriji u kojoj temperatura ostaje razmjerno stalna između 293 i 303 K (20 °C i 30 °C). To kondicioniranje mora biti provedeno najmanje šest sati i nastavlja se dok temperatura ulja motora i sredstva za hlađenje, ako ga ima, nisu unutar ± 2 K temperature u prostoriji, a naprava za pohranjivanje električne energije nije u potpunosti napunjena kao posljedica punjenja propisanog u stavku 3.1.2.4 u nastavku.
3.1.2.4. Tijekom progrjiavanja naprava za pohranjivanje električne energije se puni sljedećim postupkom:
(a) |
s punjačem koji se nalazi u vozilu, ako je ugrađen; ili |
(b) |
s vanjskim punjačem koji je preporučio proizvođač, korištenjem načina punjenja koji je propisan za uobičajeni noćni postupak punjenje. |
Ovaj postupak isključuje sve tipove posebnih punjenja koji se mogu pokrenuti automatski ili ručno poput, na primjer, punjenja za izjednačavanje ili servisno punjenje.
Proizvođač mora izjaviti da tijekom ispitivanja nije došlo do postupka posebnog punjenja.
3.1.2.5.1. Vozilo se pokreće sredstvima koja su predviđena za uobičajenu uporabu od strane vozača. Prvi ciklus započinje početkom postupka pokretanja vozila.
3.1.2.5.2. Uzorkovanje započinje (PU) prije ili s početkom postupka pokretanja vozila, a završava dovršetkom posljednjeg razdoblja praznog hoda u izvangradskom ciklusu vožnje (drugi dio, kraj uzorkovanja (KU)).
3.1.2.5.3. Vozilo se vozi u skladu s Prilogom 4., ili u slučaju posebne strategije promjene stupnja prijenosa u skladu s uputama proizvođača kako je obuhvaćeno i u vozačkom priručniku za rukovanje i kako se navodi na tehničkom instrumentu za promjenu stupnja prijenosa (za informaciju vozača). Za ova vozila točke stupnja prijenosa propisane u Prilogu 4., Dodatku 1. se ne primjenjuju. Za uzorak radne krivulje primjenjuje se opis u skladu sa stavkom 2.3.3. u Prilogu 4.
3.1.2.5.4. Ispušni plinovi se analiziraju u skladu s Prilogom 4.
3.1.2.6. Rezultati ispitivanja uspoređuju se s graničnim vrijednostima propisanim u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika i izračunava se prosječna emisija svake onečišćujuće tvari za uvjet A.
3.1.3. Uvjet B
3.1.3.1.1. Za kondicioniranje vozila s motorom s kompresijskim paljenjem koristi se ciklus drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje opisan u Dodatku 1. Prilogu 4. Voze se tri ciklusa u nizu u skladu sa stavkom 3.1.3.4.3. dolje.
3.1.3.1.2. Vozila s ugrađenim motorima s vanjskim izvorom paljenja pretkondicioniraju se s jednim ciklusom iz prvog dijela i dva ciklusa iz drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje u skladu sa stavkom 3.1.3.4.3. dolje.
3.1.3.2. Naprava za pohranjivanje električne energije u vozilu prazni se tijekom vožnje (na ispitnoj stazi, na dinamometru itd.):
— |
pri stalnoj brzini od 50 km/h dok se ne uključi motor na gorivo hibridnog električnog vozila, |
— |
ili ako vozilo ne može postići stalnu brzinu od 50 km/h bez uključivanja motora na gorivo, brzina se smanjuje sve dok vozilo ne vozi s nižom stalnom brzinom kod koje se motor na gorivo uključuje tek nakon određenog vremena/udaljenosti (određuju je tehnička služba i proizvođač), |
— |
ili prema preporuci proizvođača. |
Motor na gorivo se mora ugasiti u roku od 10 sekundi nakon što je automatski upaljen.
3.1.3.3. Nakon ovog pretkondicioniranja i prije ispitivanja vozilo se mora držati u prostoriji u kojoj temperatura ostaje razmjerno stalna između 293 i 303 K (20 °C i 30 °C). To kondicioniranje mora biti provedeno najmanje šest sati i nastavlja se dok temperatura ulja motora i sredstva za hlađenje, ako ga ima, budu unutar ± 2 K temperature u prostoriji.
3.1.3.4.1. Vozilo se pokreće sredstvima koja su predviđena za uobičajenu uporabu od strane vozača. Prvi ciklus započinje početkom postupka pokretanja vozila.
3.1.3.4.2. Uzorkovanje započinje (PU) prije ili s početkom postupka pokretanja vozila, a završava dovršetkom posljednjeg razdoblja praznog hoda u izvangradskom ciklusu vožnje (drugi dio, kraj uzorkovanja (KU).
3.1.3.4.3. Vozilo se vozi u skladu s Prilogom 4., ili u slučaju posebne strategije promjene stupnja prijenosa u skladu s uputama proizvođača kako je obuhvaćeno i u vozačkom priručniku za rukovanje i kako se navodi na tehničkom instrumentu za promjenu stupnja prijenosa (za informaciju vozača). Za ova se vozila točke stupnja prijenosa propisane u Prilogu 4., Dodatku 1. ne primjenjuju. Za uzorak radne krivulje primjenjuje se opis u skladu sa stavkom 2.3.3. u Prilogu 4.
3.1.3.4.4. Ispušni plinovi se analiziraju u skladu s Prilogom 4.
3.1.3.5. Rezultati ispitivanja uspoređuju se s graničnim vrijednostima propisanim u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika i izračunava se prosječna emisija svake onečišćujuće tvari za uvjet B (M2i).
3.1.4. Rezultati ispitivanja
3.1.4.1. Ponderirane vrijednosti računaju se kako slijedi:
pri čemu je:
Mi |
= |
masa emisije onečišćujuće tvari u gramima po kilometru, |
M1i |
= |
prosječna masa emisije onečišćujuće tvari u gramima po kilometru s potpuno napunjenom napravom za pohranjivanje električne energije izračunana u stavku 3.1.2.6., |
M2i |
= |
prosječna masa emisije onečišćujuće tvari u gramima po kilometru s napravom za pohranjivanje električne energije u stanju minimalne napunjenosti (najveći kapacitet pražnjenja) izračunana u stavku 3.1.3.5., |
De |
= |
autonomija kretanja vozila, u skladu s postupkom opisanom u Pravilniku br. 101, Prilogu 7., po kojem proizvođač mora osigurati sredstva za provedbu mjerenja u kojem vozilo vozi u potpuno električnom načinu rada, |
Dav |
= |
25 km (pretpostavljena prosječna udaljenost između dva punjenja akumulatora). |
3.2. HIBRIDNO ELEKTRIČNO VOZILO S VANJSKIM PUNJENJEM (OVC HEV) S PREKIDAČEM ZA IZBOR NAČINA RADA
Potrebno je provesti dva ispitivanja pod sljedećim uvjetima:
Uvjet A |
ispitivanje se provodi s potpuno napunjenom napravom za pohranjivanje električne energije. |
Uvjet B |
ispitivanje se provodi s napravom za pohranjivanje električne energije u stanju minimalne napunjenosti (najveći kapacitet pražnjenja). |
3.2.1.3. Prekidač za izbor načina rada mora biti postavljen u položaje u skladu s tablicom u nastavku:
Hibridni načini |
|
|
|
|
||||||||||||||||||
Stanje napunjenosti akumulatora |
Prebaci u položaj |
Prebaci u položaj |
Prebaci u položaj |
Prebaci u položaj |
||||||||||||||||||
Uvjet A Potpuno napunjen |
Hibridni |
Hibridni |
Hibridni |
Najviše električni hibridni način (4) |
||||||||||||||||||
Uvjet B Stanje min. napunjenosti |
Hibridni |
Na gorivo |
Na gorivo |
Način s najviše potrošnje goriva (5) |
3.2.2. Uvjet A
3.2.2.1. Ako je autonomija kretanja vozila veća od 1 potpunog ciklusa, na zahtjev proizvođača i ispitivanje tipa I. za mjerenje električne energije smije se provesti u potpuno električnom načinu. U tom slučaju, pretkondicioniranje motora propisano u stavku 3.2.2.3.1. ili 3.2.2.3.2. može se izostaviti.
3.2.2.2. Postupak započinje pražnjenjem naprave za pohranjivanje električne energije u vozilu tijekom vožnje s prekidačem u potpuno električnom položaju (na ispitnoj stazi, na dinamometru itd.) pri stalnoj brzini od 70 km/h ± 5 % najveće brzine vozila u trideset minuta (određeno u skladu s Pravilnikom br. 101).
Prekid punjenja nastupa:
— |
ako vozilo nije u mogućnosti voziti na 65 % najveće brzine u trideset minuta, ili |
— |
ako standardni instrumenti u vozilu upozore vozača da zaustavi vozilo, ili |
— |
nakon što vozilo prijeđe udaljenost od 100 km. |
Ako vozilo nije opremljeno potpuno električnim načinom, pražnjenje naprave za pohranjivanje električne energije u vozilu se postiže vožnjom vozila (na ispitnoj stazi, na dinamometru itd.):
— |
pri stalnoj brzini od 50 km/h dok se ne uključi motor na gorivo hibridnog električnog vozila, ili |
— |
ako vozilo ne može postići stalnu brzinu od 50 km/h bez uključivanja motora na gorivo, brzina se smanjuje sve dok vozilo ne vozi s nižom stalnom brzinom kod koje se motor na gorivo uključuje tek nakon određenog vremena/udaljenosti (određuju je tehnička služba i proizvođač), ili |
— |
prema preporuci proizvođača. |
Motor na gorivo se mora ugasiti u roku od 10 sekundi nakon što je automatski upaljen.
3.2.2.3.1. Za kondicioniranje vozila s motorom s kompresijskim paljenjem koristi se ciklus drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje opisan u Dodatku 1. Prilogu 4. Voze se tri ciklusa u nizu u skladu sa stavkom 3.2.2.6.3. dolje.
3.2.2.3.2. Vozila s ugrađenim motorima s vanjskim izvorom paljenja pretkondicioniraju se s jednim ciklusom iz prvog dijela i dva ciklusa iz drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje u skladu sa stavkom 3.2.2.6.3. dolje.
3.2.2.4. Nakon tog pretkondicioniranja, a prije ispitivanja, vozilo se mora držati u prostoriji u kojoj temperatura ostaje razmjerno stalna između 293 i 303 K (20 °C i 30 °C). To kondicioniranje mora biti provedeno najmanje šest sati i nastavlja se dok temperatura ulja motora i sredstva za hlađenje, ako ga ima, budu unutar ± 2 K temperature u prostoriji, a naprava za pohranjivanje električne energije je u potpunosti napunjena kao posljedica punjenja propisanog u stavku 3.2.2.5.
3.2.2.5. Tijekom progrijavanja naprava za pohranjivanje električne energije se puni na sljedeće načine:
(a) |
s punjačem koji se nalazi u vozilu, ako je ugrađen, ili |
(b) |
s vanjskim punjačem koji je preporučio proizvođač, korištenjem načina punjenja koji je propisan za uobičajeni noćni postupak punjenje. |
Ovaj postupak isključuje sve tipove posebnih punjenja koji se mogu pokrenuti automatski ili ručno poput, na primjer, punjenje za izjednačavanje ili servisno punjenje.
Proizvođač mora izjaviti da tijekom ispitivanja nije došlo do postupka posebnog punjenja.
3.2.2.6.1. Vozilo se pokreće sredstvima koja su predviđena za uobičajenu uporabu od strane vozača. Prvi ciklus započinje početkom postupka pokretanja vozila.
3.2.2.6.2. Uzorkovanje započinje (PU) prije ili s početkom postupka pokretanja vozila, a završava dovršetkom posljednjeg razdoblja praznog hoda u izvangradskom ciklusu vožnje (drugi dio, kraj uzorkovanja (KU)).
3.2.2.6.3. Vozilo se vozi u skladu s Prilogom 4., ili u slučaju posebne strategije promjene stupnja prijenosa u skladu s uputama proizvođača kako je obuhvaćeno i u vozačkom priručniku za rukovanje i kako se navodi na tehničkom instrumentu za promjenu stupnja prijenosa (za informaciju vozača). Za ova vozila točke stupnja prijenosa propisane u Prilogu 4., Dodatku 1. se ne primjenjuju. Za uzorak radne krivulje primjenjuje se opis u skladu sa stavkom 2.3.3. u Prilogu 4.
3.2.2.6.4. Ispušni plinovi se analiziraju u skladu s Prilogom 4.
3.2.2.7. Rezultati ispitivanja uspoređuju se s graničnim vrijednostima propisanim u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika i izračunava se prosječna emisija svake onečišćujuće tvari za uvjet A (M1i).
3.2.3. Uvjet B
3.2.3.1.1. Za kondicioniranje vozila s motorom s kompresijskim paljenjem koristi se ciklus drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje opisan u Dodatku 1. Prilogu 4. Voze se tri ciklusa u nizu u skladu sa stavkom 3.2.3.4.3. dolje.
3.2.3.1.2. Vozila s ugrađenim motorima s vanjskim izvorom paljenja pretkondicioniraju se s jednim ciklusom iz prvog dijela i dva ciklusa iz drugog dijela primjenjivog ciklusa vožnje u skladu sa stavkom 3.2.3.4.3. dolje.
3.2.3.2. Naprava za pohranjivanje električne energije u vozilu prazni u skladu sa stavkom 3.2.2.2.
3.2.3.3. Nakon ovog pretkondicioniranja i prije ispitivanja vozilo se mora držati u prostoriji u kojoj temperatura ostaje razmjerno stalna između 293 i 303 K (20 °C i 30 °C). To kondicioniranje mora biti provedeno najmanje šest sati i nastavlja se dok temperatura ulja motora i sredstva za hlađenje, ako ga ima, budu unutar ± 2 K temperature u prostoriji.
3.2.3.4.1. Vozilo se pokreće sredstvima koja su predviđena za uobičajenu uporabu od strane vozača. Prvi ciklus započinje početkom postupka pokretanja vozila.
3.2.3.4.2. Uzorkovanje započinje (PU) prije ili s početkom postupka pokretanja vozila, a završava dovršetkom posljednjeg razdoblja praznog hoda u izvangradskom ciklusu vožnje (drugi dio, kraj uzorkovanja (KU).
3.2.3.4.3. Vozilo se vozi u skladu s Prilogom 4., ili u slučaju posebne strategije promjene stupnja prijenosa u skladu s uputama proizvođača kako je obuhvaćeno i u vozačkom priručniku za rukovanje i kako se navodi na tehničkom instrumentu za promjenu stupnja prijenosa (za informaciju vozača). Za ova se vozila točke stupnja prijenosa propisane u Prilogu 4., Dodatku 1. ne primjenjuju. Za uzorak radne krivulje primjenjuje se opis u skladu sa stavkom 2.3.3. u Prilogu 4.
3.2.3.4.4. Ispušni plinovi se analiziraju u skladu s Prilogom 4.
3.2.3.5. Rezultati ispitivanja uspoređuju se s graničnim vrijednostima propisanim u stavku 5.3.1.4. ovog Pravilnika i izračunava se prosječna emisija svake onečišćujuće tvari za uvjet B (M2i).
3.2.4. Rezultati ispitivanja
3.2.4.1. Ponderirane vrijednosti računaju se kako slijedi:
pri čemu je:
Mi |
= |
masa emisije onečišćujuće tvari u gramima po kilometru, |
M1i |
= |
prosječna masa emisije onečišćujuće tvari u gramima po kilometru s potpuno napunjenom napravom za pohranjivanje električne energije izračunana u stavku 3.2.2.7., |
M2i |
= |
prosječna masa emisije onečišćujuće tvari u gramima po kilometru s napravom za pohranjivanje električne energije u stanju minimalne napunjenosti (najveći kapacitet pražnjenja) izračunana u stavku 3.2.3.5., |
De |
= |
autonomija kretanja vozila, u skladu s postupkom opisanom u Pravilniku br. 101, Prilogu 7., po kojem proizvođač mora osigurati sredstva za provedbu mjerenja u kojem vozilo vozi u potpuno električnom načinu rada, |
Dav |
= |
25 km (pretpostavljena prosječna udaljenost između dva punjenja akumulatora). |
3.3. HIBRIDNO ELEKTRIČNO VOZILO S UNUTARNJIM PUNJENJEM BEZ PREKIDAČA ZA IZBOR NAČINA RADA
3.3.1. Ta se vozila ispituju u skladu s Prilogom 4.
3.3.2. Za pretkondicioniranje se provode najmanje dva uzastopna potpuna ciklusa vožnje (jedan prvi dio i jedan drugi dio) bez progrijavanja između ta dva ciklusa.
3.3.3. Vozilo se vozi u skladu s Prilogom 4., ili u slučaju posebne strategije promjene stupnja prijenosa u skladu s uputama proizvođača kako je obuhvaćeno i u vozačkom priručniku za rukovanje i kako se navodi na tehničkom instrumentu za promjenu stupnja prijenosa (za informaciju vozača). Za ova se vozila točke stupnja prijenosa propisane u Prilogu 4., Dodatku 1. ne primjenjuju. Za uzorak radne krivulje primjenjuje se opis u skladu sa stavkom 2.3.3. u Prilogu 4.
3.4. HIBRIDNO ELEKTRIČNO VOZILO S UNUTARNJIM PUNJENJEM S PREKIDAČEM ZA IZBOR NAČINA RADA
3.4.1. Ta se vozila ispituju u hibridnom načinu rada u skladu s Prilogom 4. Ako je na raspolaganju nekoliko hibridnih načina rada, ispitivanje se provodi u onom načinu koji je automatski postavljen nakon okretanja ključa za paljenje motora (uobičajeni način). Na temelju informacija koje dostavi proizvođač tehnička služba osigurava da svi hibridni načini rada zadovoljavaju granične vrijednosti.
3.4.2. Za pretkondicioniranje se provode najmanje dva uzastopna potpuna ciklusa vožnje (jedan prvi dio i jedan drugi dio) bez progrijavanja između ta dva ciklusa.
3.4.3. Vozilo se vozi u skladu s Prilogom 4., ili u slučaju posebne strategije promjene stupnja prijenosa u skladu s uputama proizvođača kako je obuhvaćeno i u vozačkom priručniku za rukovanje i kako se navodi na tehničkom instrumentu za promjenu stupnja prijenosa (za informaciju vozača). Za ova se vozila točke stupnja prijenosa propisane u Prilogu 4., Dodatku 1. ne primjenjuju. Za uzorak radne krivulje primjenjuje se opis u skladu sa stavkom 2.3.3. u Prilogu 4.
4. ISPITNE METODE TIPA II
4.1. Vozilo se ispituje u skladu s Prilogom 5. s upaljenim motorom na gorivo. Proizvođač osigurava servisni način rada koji omogućava ovo ispitivanje.
Ako je potrebno primjenjuje se poseban postupak predviđen u stavku 5.1.6. ovog Pravilnika.
5. ISPITNE METODE TIPA III
5.1. Vozilo se ispituje u skladu s Prilogom 5. s upaljenim motorom na gorivo. Proizvođač osigurava servisni način rada koji omogućava provođenje ovog ispitivanja.
5.2. Ispitivanja se izvode samo za uvjete 1. i 2. stavka 3.2. Priloga 6. Ako iz bilo kojeg razloga nije moguće ispitivanje za uvjet 2., alternativno treba provesti drugo ispitivanje pri stalnoj brzini (s upaljenim motorom koji troši gorivo pod opterećenjem).
6. ISPITNE METODE TIPA IV
6.1. Vozila se ispituju u skladu s Prilogom 7.
Prije počinjanja ispitnog postupka (stavak 5.1. Priloga 7.) vozila se pretkondicioniraju kako slijedi:
Za OVC vozila:
6.2.1.1. OVC vozila bez prekidača za izbor načina rada: postupak počinje pražnjenjem naprave za pohranjivanje električne energije u vozilu dok je vozilo u vožnji (na ispitnoj stazi, na dinamometru itd.):
— |
pri stalnoj brzini od 50 km/h dok se ne uključi motor na gorivo hibridnog električnog vozila, ili |
— |
ako vozilo ne može postići stalnu brzinu od 50 km/h bez uključivanja motora na gorivo, brzina se smanjuje sve dok vozilo ne vozi s nižom stalnom brzinom kod koje se motor na gorivo uključuje tek nakon određenog vremena/udaljenosti (određuju je tehnička služba i proizvođač), ili |
— |
prema preporuci proizvođača. |
Motor na gorivo se mora ugasiti u roku od 10 sekundi nakon što je automatski upaljen.
6.2.1.2. OVC vozila s prekidačem za izbor načina rada: postupak započinje pražnjenjem naprave za pohranjivanje električne energije u vozilu tijekom vožnje s prekidačem u potpuno električnom položaju (na ispitnoj stazi, na dinamometru šasije itd.) pri stalnoj brzini od 70 % ± 5 % najveće brzine vozila u trideset minuta.
Prekid punjenja nastupa:
— |
ako vozilo nije u mogućnosti voziti na 65 % najveće brzine u trideset minuta, ili |
— |
ako standardni instrumenti u vozilu upozore vozača da zaustavi vozilo, ili |
— |
nakon što vozilo prijeđe udaljenost od 100 km. |
Ako vozilo nije opremljeno s potpuno električnim načinom rada, pražnjenje naprave za pohranjivanje električne energije postiže se vožnjom vozila (na ispitnoj stazi, na dinamometru itd.):
— |
pri stalnoj brzini od 50 km/h dok se ne uključi motor na gorivo hibridnog električnog vozila, ili |
— |
ako vozilo ne može postići stalnu brzinu od 50 km/h bez uključivanja motora na gorivo, brzina se smanjuje sve dok vozilo ne vozi s nižom stalnom brzinom kod koje se motor na gorivo uključuje tek nakon određenog vremena/udaljenosti (određuju je tehnička služba i proizvođač), ili |
— |
prema preporuci proizvođača. |
Motor na gorivo se mora ugasiti u roku od 10 sekundi nakon što je automatski upaljen.
Za NOVC vozila:
6.2.2.1. NOVC vozila bez prekidača za izbor načina rada: postupak započinje pretkondicioniranjem najmanje dvaju uzastopnih cjelovitih ciklusa vožnje (jedan prvi dio ciklusa vožnje i jedan drugi dio ciklusa vožnje) bez progrijavanja.
6.2.2.2. NOVC vozila s prekidačem za izbor načina rada: postupak započinje pretkondicioniranjem najmanje dvaju uzastopnih cjelovitih ciklusa vožnje (jedan prvi dio ciklusa vožnje i jedan drugi dio ciklusa vožnje) bez progrijavanja, koji se izvode dok vozilo vozi u hibridnom načinu rada. Ako je dostupno nekoliko hibridnih načina rada ispitivanja se provode u načinu rada koji se automatski postavlja nakon uključivanja ključa za kontakt (uobičajen način rada).
Ispitivanje pretkondicioniranjem i na dinamometru se provodi u skladu sa stavcima 5.2. i 5.4. Priloga 7.
6.3.1. Za OVC vozila: pod istim uvjetima koji su određeni uvjetom B ispitivanja tipa I. (stavci 3.1.3. i 3.2.3.)
6.3.2. Za NOVC vozila: pod istim uvjetima ispitivanja tipa I.
7. ISPITNE METODE TIPA V
7.1. Vozila se ispituju u skladu s Prilogom 9.
7.2. Za OVC vozila:
Dopušteno je puniti napravu za pohranjivanje električne energije dvaput dnevno tijekom putne vožnje.
Za OVC vozila s prekidačem za izbor načina rada prikupljanje udaljenosti u kilometrima treba odraditi u načinu rada koji se automatski namješta nakon uključivanja ključa za kontakt (uobičajeni način rada).
Tijekom putne vožnje dopuštena je promjena u drugi hibridni način rada ako je potrebno kako bi se nastavilo prikupljanje udaljenosti u kilometrima, uz suglasnost tehničke službe.
Mjerenja emisija onečišćujućih tvari treba izvoditi pod istim uvjetima kako je određeno u uvjetu B ispitivanja tipa I (stavci 3.1.3. i 3.2.3.)
7.3. Za NOVC vozila
Za NOVC vozila s prekidačem za izbor načina rada prikupljanje udaljenosti u kilometrima treba odraditi u načinu rada koji se automatski namješta nakon uključivanja ključa za kontakt (uobičajeni način rada).
Mjerenja emisija onečišćujućih tvari izvode se pod istim uvjetima kao u ispitivanju tipa I.
8. ISPITNE METODE TIPA VI
8.1. Vozila se ispituju u skladu s Prilogom 8.
8.2. Za OVC vozila mjerenja emisija onečišćujućih tvari treba izvoditi pod istim uvjetima kako je određeno u uvjetu B ispitivanja tipa I (stavci 3.1.3. i 3.2.3.).
8.3. Za NOVC vozila mjerenja emisija onečišćujućih tvari izvode se pod istim uvjetima kao u ispitivanju tipa I.
9. ISPITNE METODE UGRAĐENOG SUSTAVA DIJAGNOSTIKE VOZILA (OBD)
9.1. Vozila se ispituju u skladu s Prilogom 11.
9.2. Za OVC vozila mjerenja emisija onečišćujućih tvari treba izvoditi pod istim uvjetima kako je određeno u uvjetu B ispitivanja tipa I (stavci 3.1.3. i 3.2.3.).
9.3. Za NOVC vozila mjerenja emisija onečišćujućih tvari izvode se pod istim uvjetima kao u ispitivanju tipa I.
(1) Poznato i kao „vozilo s vanjskim punjenjem”.
(2) Poznato i kao „vozilo s unutarnjim punjenjem”.
(3) Na primjer: sportski, ekonomični, izvangradski položaj.
(4) Najviše električni hibridni način:
Hibridni način za koji se može dokazati da ima najveću potrošnju električne energije od svih hibridnih načina koje je moguće odabrati kada se ispituje u skladu s uvjetom A, što se ustanovljava na temelju informacija koje pruža proizvođač te uz suglasnost tehničke službe.
(5) Način s najviše potrošnje goriva: Hibridni način za koji se može dokazati da ima najveću potrošnju goriva od svih hibridnih načina koje je moguće odabrati kada se ispituje u skladu s uvjetom B stavka 4. Priloga 10. Pravilniku br. 101, što se određuje na temelju informacija koje pruža proizvođač te uz suglasnost tehničke službe.
PRILOG 14.
Dodatak 1.
Profil stanja napunjenosti (SOC) naprave za pohranjivanje električne energije za hibridna električna vozila s napajanjem iz vanjskog izvora (OVC HEV)
Uvjet A ispitivanja tipa I.
Uvjet B ispitivanja tipa I.