30.5.2018 |
HR |
Službeni list Europske unije |
L 132/1 |
UREDBA KOMISIJE (EU) 2018/781
оd 29. svibnja 2018.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 847/2000 u pogledu definicije pojma „sličan lijek”
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 141/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1999. o lijekovima za rijetke bolesti (1), a posebno njezin članak 8. stavak 4.,
budući da:
(1) |
Uredba (EZ) br. 141/2000 donesena je u cilju promicanja istraživanja u području rijetkih bolesti. Zahvaljujući toj uredbi poduzećima koja razvijaju lijekove za rijetke bolesti nude se izgledi za dobivanje isključivog prava stavljanja u promet na određen broj godina. |
(2) |
Uredbom Komisije (EZ) br. 847/2000 (2) utvrđuje se definicija pojma „sličan lijek”, koja obuhvaća posebne slučajeve kojima se definira koje se vrste proizvoda trebaju smatrati sličnima u svrhu provedbe članka 8. Uredbe (EZ) br. 141/2000. Tu bi definiciju trebalo ažurirati u svjetlu novih znanstvenih i tehničkih spoznaja, osobito zbog velikih promjena u području bioloških lijekova, a posebno lijekova za naprednu terapiju, i s obzirom na iskustvo stečeno u uređenju i uvrštavanju lijekova u skupinu lijekova za rijetke bolesti. |
(3) |
Osim toga, postoji potreba za jasnim definiranjem pojma „osnovna svojstva molekulske strukture”, koji se upotrebljava u definiciji pojma „slična aktivna tvar”, koji se pak upotrebljava u definiciji pojma „sličan lijek”. Kada je riječ o biološkim lijekovima, definicija „osnovnih svojstava molekulske strukture” obuhvaća određene molekulske promjene koje znatno pozitivno utječu na funkcionalne karakteristike aktivne tvari i koje bi utjecale na to smatraju li se proizvodi sličnima ili ne. Međutim, za naprednu terapiju nije moguće u potpunosti odrediti osnovna svojstva molekulske strukture lijekova. Stoga, u slučaju lijekova za naprednu terapiju sličnost između dvije aktivne tvari trebalo bi ocijeniti na temelju bioloških i funkcionalnih karakteristika. |
(4) |
Definiciju „aktivne tvari” trebalo bi izbrisati jer se člankom 8. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 141/2000 Komisiju ne ovlašćuje za definiranje pojma „aktivne tvari”. Pojam „aktivna tvar” pravno je definiran u članku 1. stavku 3. točki (a) Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3), a područje primjene i svrha članka 3. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 847/2000 odnose se na definicije pojmova „sličan lijek” i „klinička superiornost”. |
(5) |
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za lijekove za humanu uporabu, |
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U članku 3. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 847/2000 uvodna rečenica i točke (a), (b) i (c) zamjenjuju se sljedećim:
„Za potrebe primjene članka 8. Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti, primjenjuju se sljedeće definicije:
(a) |
izbrisano; |
(b) |
‚sličan lijek’ znači lijek koji sadržava aktivnu tvar sličnu tvarima sadržanima u trenutačno odobrenom lijeku za rijetke bolesti, koja je namijenjena istoj terapijskoj indikaciji; |
(c) |
‚slična aktivna tvar’ znači istovjetna aktivna tvar ili aktivna tvar s istim osnovnim svojstvima molekulske strukture (ali ne nužno s potpuno istovjetnim svojstvima molekulske strukture), koja ima isti mehanizam djelovanja. Međutim, u slučaju lijekova za naprednu terapiju, za koje nije moguće u potpunosti definirati osnovna svojstva molekulske strukture, sličnost između dvije aktivne tvari ocjenjuje se na temelju bioloških i funkcionalnih karakteristika. Za potrebe primjene točke (c), sljedeće se primjenjuje na: (1) kemijske lijekove Osnovna svojstva molekulske strukture relevantne su strukturne komponente aktivne tvari. One mogu biti cijela molekula ili jedan njezin dio. Istovjetnost osnovnih svojstava molekulske strukture između dvije ili više molekula utvrdit će se usporedbom njihovih struktura; (1.1) Sličnima se smatraju izomeri, mješavine izomera, kompleksi, esteri, eteri, soli i derivati izvorne aktivne tvari ili aktivna tvar koja se od izvorne aktivne tvari razlikuje samo u pogledu manjih odstupanja u molekulskoj strukturi, kao što je strukturni analog; (1.2) Sintetske polinukleotidne jednolančane i dvolančane tvari koje se sastoje od dva ili više različitih nukleotida koji se:
(2) biološke lijekove (osim lijekova za naprednu terapiju) Osnovna svojstava molekulske strukture sastavni su dijelovi aktivne tvari koji su bitni za funkcionalne karakteristike te tvari. Osnovna svojstava molekulske strukture mogu se sastojati od terapijskog dijela ili terapijskog dijela u kombinaciji s dodatnim strukturnim elementom ili više njih, koji znatno pozitivno utječu funkcionalnim karakteristikama aktivne tvari. Ti dodatni strukturni elementi mogu biti konjugirani, spojeni ili na drugi način povezani s terapijskim dijelom ili mogu biti proširenje bjelančevinaste okosnice terapijskog dijela s dodatnim aminokiselinama. Tvari sa strukturnim elementima za koje se upotrebljavaju slične metode tehnologije promjene ili konjugacije obično se smatraju sličnima. Biološke aktivne tvari koji se razlikuju od izvorne biološke tvari samo u pogledu manjih odstupanja u molekulskoj strukturi smatraju se sličnima; (2.1) Bjelančevinaste tvari:
(2.2) Polisaharidne tvari:
(3) lijekove za naprednu terapiju (3.1) lijekove za naprednu terapiju koji se temelje na stanicama: dva povezana lijeka koji se temelje na stanicama nisu slična ako:
(3.2) lijekove za gensku terapiju: dva lijeka za gensku terapiju ne smatraju se sličnima kada postoje razlike u terapijskom slijedu, virusnom vektoru, prijenosnom sustavu, regulatornim sljedovima ili proizvodnoj tehnologiji koji znatno utječu na biološke karakteristike i/ili biološko djelovanje relevantno za željeni terapijski učinak i/ili sigurnosna svojstva proizvoda. Razlike u terapijskim sljedovima koje ne utječu znatno na željeni terapijski učinak nisu dostatne kako bi se potkrijepila tvrdnja da dva lijeka za gensku terapiju nisu slična; (3.3) genetski modificirane stanice. Primjenjuju se razmatranja iz točaka 3.1. i 3.2. (4) radiofarmaceutske lijekove Ista radiofarmaceutska aktivna tvar ili ona koja se od izvorne razlikuje u radionuklidu, ligandu, mjestu označivanja ili mehanizmu kojim se molekula i radionuklid povezuju, uz uvjet da imaju isti mehanizam djelovanja smatraju se sličnim tvarima.” |
Članak 2.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 29. svibnja 2018.
Za Komisiju
Predsjednik
Jean-Claude JUNCKER
(1) SL L 18, 22.1.2000., str. 1.
(2) Uredba Komisije (EZ) br. 847/2000 od 27. travnja 2000. o utvrđivanju odredbi za provedbu kriterija za uvrštenje lijeka u skupinu lijekova za rijetke bolesti te definicije pojmova „sličan lijek” i „klinička superiornost” (SL L 103, 28.4.2000., str. 5.).
(3) Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL L 311, 28.11.2001., str. 67.).