ISSN 1977-1053 |
||
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349 |
|
![]() |
||
Suomenkielinen laitos |
Tiedonantoja ja ilmoituksia |
60. vuosikerta |
Ilmoitusnumero |
Sisältö |
Sivu |
|
||
|
|
I Päätöslauselmat, suositukset ja lausunnot |
|
|
PÄÄTÖSLAUSELMAT |
|
|
Euroopan parlamentti |
|
|
6. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/01 |
||
2017/C 349/02 |
||
|
8. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/03 |
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Keski-Afrikan tasavallasta (2015/2874(RSP)) |
|
2017/C 349/04 |
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Thaimaan tilanteesta (2015/2875(RSP)) |
|
2017/C 349/05 |
||
2017/C 349/06 |
||
2017/C 349/07 |
||
2017/C 349/08 |
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 kuolemanrangaistuksesta (2015/2879(RSP)) |
|
2017/C 349/09 |
||
2017/C 349/10 |
||
2017/C 349/11 |
||
|
14. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/12 |
|
II Tiedonannot |
|
|
EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT |
|
|
Euroopan parlamentti |
|
|
14. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/13 |
|
III Valmistelevat säädökset |
|
|
EUROOPAN PARLAMENTTI |
|
|
6. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/14 |
||
2017/C 349/15 |
||
2017/C 349/16 |
||
2017/C 349/17 |
||
2017/C 349/18 |
||
2017/C 349/19 |
||
2017/C 349/20 |
||
2017/C 349/21 |
||
2017/C 349/22 |
||
2017/C 349/23 |
||
|
7. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/24 |
||
2017/C 349/25 |
||
2017/C 349/26 |
||
2017/C 349/27 |
||
2017/C 349/28 |
||
|
8. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/29 |
||
|
14. lokakuuta 2015 |
|
2017/C 349/30 |
||
2017/C 349/31 |
||
2017/C 349/32 |
||
2017/C 349/33 |
||
2017/C 349/34 |
||
2017/C 349/35 |
Käytettyjen merkkien selitykset
(Menettely määräytyy säädösesityksessä ehdotetun oikeusperustan mukaan.) Parlamentin tarkistukset: Uusi teksti merkitään lihavoidulla kursiivilla . Poistot ilmaistaan joko merkillä ▌tai yliviivauksella. Tekstiä korvattaessa muutosmerkinnät tehdään siten, että uusi teksti lihavoidaan ja kursivoidaan ja korvattava teksti poistetaan tai viivataan yli. |
FI |
|
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/1 |
EUROOPAN PARLAMENTTI
ISTUNTOKAUSI 2015–2016
Istunnot 5.–8. lokakuuta 2015
Tämän istunnon pöytäkirja on julkaistu virallisessa lehdessä EUVL C 408, 4.11.2016 .
HYVÄKSYTYT TEKSTIT
Istunto 14. lokakuuta 2015
Tämän istunnon pöytäkirja on julkaistu virallisessa lehdessä EUVL C 414, 10.11.2016 .
HYVÄKSYTYT TEKSTIT
I Päätöslauselmat, suositukset ja lausunnot
PÄÄTÖSLAUSELMAT
Euroopan parlamentti
6. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/2 |
P8_TA(2015)0331
EU:n maantieteellisten merkintöjen suojan mahdollinen ulottaminen muihin kuin maataloustuotteisiin
Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. lokakuuta 2015 Euroopan unionin maantieteellisten merkintöjen suojan mahdollisesta ulottamisesta muihin kuin maataloustuotteisiin (2015/2053(INI))
(2017/C 349/01)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimuksen teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista (TRIPS), |
— |
ottaa huomioon komission vihreän kirjan ”Euroopan perinteisen taitotiedon hyödyntäminen parhaalla mahdollisella tavalla: Euroopan unionin maantieteellisten merkintöjen suojan mahdollinen ulottaminen muihin kuin maataloustuotteisiin” (COM(2014)0469), |
— |
ottaa huomioon maataloustuotteita ja elintarvikkeita koskevan asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) (ns. laatuasetus), |
— |
ottaa huomioon viinituotteita koskevan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (2) (ns. yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus), |
— |
ottaa huomioon alkoholijuomia koskevan asetuksen (EY) N:o 110/2008 (3), |
— |
ottaa huomioon maustettuja viinituotteita koskevan asetuksen (EU) N:o 251/2014 (4), |
— |
ottaa huomioon alueiden komitean 12. helmikuuta 2015 antaman lausunnon, |
— |
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 18. helmikuuta 2015 antaman lausunnon, |
— |
ottaa huomioon maantieteellisiä merkintöjä koskevan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, |
— |
ottaa huomioon alkuperänimitysten suojaamisesta 31. lokakuuta 1958 tehdyn, Tukholmassa 14. heinäkuuta 1967 ja 28. syyskuuta 1979 tarkistetun Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjan, joka koskee teollis- ja tekijänoikeuksia ja takaa suojan tuotteille, jotka saatetaan kansainvälisille markkinoille ja joita arvostetaan laajasti niiden erityisen maantieteellisen alkuperäalueen tunnuspiirteiden vuoksi, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan, |
— |
ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön sekä sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan, kansainvälisen kaupan valiokunnan ja kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan lausunnot (A8-0259/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että tietyltä maantieteelliseltä alueelta peräisin olevat maataloustuotteet, joilla on tiettyjä ominaisuuksia tai jotka tuotetaan perinteisin menetelmin, voivat nauttia maantieteellisten merkintöjen tarjoamaa yhdenmukaista suojelua unionin tasolla; |
B. |
ottaa huomioon, että WTO:lle maantieteelliset merkinnät ovat merkintöjä, joiden avulla määritellään tuotteen olevan peräisin tietyltä [WTO:n] jäsenvaltion alueelta tai tähän alueeseen kuuluvalta seudulta tai paikkakunnalta, jos kyseisen tuotteen laatu, maine tai muu ominaisuus liittyy olennaisella tavalla sen maantieteelliseen alkuperään; |
C. |
katsoo, että perinteisiin taitotietoon ja osaamiseen pohjautuvat perinteiset eurooppalaiset laatutuotteet ovat osa unionin kulttuuriperintöä ja ne ovat myös monen Euroopan alueen talouden ja sosiaalisen elämän keskeinen ja säilytettävä osa, sillä ne luovat suoraan paikallisiin olosuhteisiin liittyvää toimintaa etenkin maaseutualueilla ja auttavat lisäämään alueen yleistä houkuttavuutta, säilyttämään paikallisia identiteettejä ja edistämään niiden erityispiirteitä, mikä hyödyttää matkailua, kulttuuria, työllisyyttä ja kauppaa; |
D. |
katsoo, että tällaiset tuotteet voivat auttaa kehittämään uusia strategioita, joilla tuetaan yrittäjyyttä paikallisella ja alueellisella tasolla, sekä edistää infrastruktuurien säilymistä ja synnyttää uusia, ammattitaitoa vaativia työpaikkoja, joilla on paikallisia kytköksiä ja erityisesti kytköksiä maaseutualueisiin, taantuneisiin ja syrjäisimpiin alueisiin, joilla työllisyys on usein riippuvainen tyypillisistä paikallisesti valmistetuista tuotteista, jolloin vauhditetaan ammatillista ja käsityöalojen koulutusta, joka on tiiviisti yhteydessä paikkakuntien ja tuotantoalueiden kehitykseen, ja samalla säilytetään kunkin alueen ainutlaatuinen ja monimuotoinen perintö ja edistetään sitä; |
E. |
muistuttaa, että muut kuin maataloustuotteet ovat erottamaton osa identiteettiämme ja muodostavat tärkeän osan jäsenvaltioiden kulttuuriperinnöstä; korostaa, että yksi tämän alan suurimmista haasteista on perinteisen osaamisen ja käsityötaidon vaiheittainen katoaminen ja että muiden kuin maataloustuotteiden ottaminen maantieteellisten merkintöjen suojan piiriin voisi toimia kannustimena tämän kulttuuriperinnön ja perinteisen taitotiedon säilyttämiseen sekä taata oikeudenmukaisen korvauksen tuottajille ja kyseisten tuotteiden mahdollisimman laajan saatavuuden; |
F. |
ottaa huomioon, että maantieteellisen merkinnän maine on kollektiivinen ja aineeton hyödyke, ja jos sitä ei suojella, sitä voidaan käyttää rajoituksetta, mikä alentaa merkinnän arvoa tai jopa johtaa tuotteen täydelliseen häviämiseen; |
G. |
ottaa huomioon, että maantieteellisillä merkinnöillä voi olla suuri taloudellinen potentiaali ja että niiden asianmukainen suoja voi tuottaa merkittäviä hyötyjä etenkin eurooppalaisille pk-yrityksille ja alueille; |
H. |
toteaa, että Euroopan alueilla valmistetaan runsaasti muita kuin maataloustuotteita, jotka perustuvat erittäin korkeatasoiseen perinteiseen osaamiseen ja käsityötaitoon ja jotka ovat auttaneet luomaan niiden maineen ja muodostavat alueellisen ja paikallisen kulttuurin kiinteän osan; |
I. |
katsoo, että viranomaisten on suojeltava, vahvistettava (yksityisen sektorin sitä pyytäessä) ja tuettava perinteisiä eurooppalaisia laatutuotteita ja niiden maantieteellisiä merkintöjä; |
J. |
katsoo, että tuotteen laatu, maine ja muut ominaispiirteet voidaan määritellä sen alkuperän perusteella; katsoo, että tuotteen nimitykseen liittyvät tietyt väärinkäytökset voivat merkittävästi heikentää alkuperän perusteella määriteltävää tuotteen mainetta; |
K. |
toteaa, että koska eurooppalaiset perinnetuotteet ovat laadukkaita ja tämän vuoksi kysyttyjä, niiden nimiä voivat uhata väärinkäytökset, jotka haittaavat sekä kuluttajia että tuottajia; |
L. |
katsoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen riittävä unionin tasoinen suoja, jolla seurataan ja valvotaan niiden käyttöä ja torjutaan petoksia, voisi auttaa torjumaan väärennöksiä, ehkäistä epäreilua kilpailua ja estää kuluttajien huiputtamisen; |
M. |
ottaa huomioon, että kuluttajat ovat tuotteiden turvallisuuden lisäksi yhä kiinnostuneempia myös niiden alkuperästä, aitoudesta ja tuotantomenetelmistä; |
N. |
katsoo, että kuluttajien olisi voitava tehdä tavaroita ostaessaan tietoon perustuvia päätöksiä siten, että he pystyvät tunnistamaan tuotteiden alkuperän ja laadun; |
O. |
ottaa huomioon, että nykyiset kansalliset lainsäädännöt, joilla suojellaan muita kuin maataloustuotteita, tarjoavat eri jäsenvaltioissa erilaisen suojan tason, mikä ei ole sisämarkkinoiden tavoitteiden mukaista ja vaikeuttaa niiden tehokasta suojelemista unionissa ja jäsenvaltioissa, joissa ne eivät kuulu kansallisen lainsäädännön piiriin, mikä korostaa sitä, että tarvitaan yhtenäinen järjestelmä maantieteellisen merkintöjen suojelemiseksi kaikkialla unionissa; |
P. |
katsoo, että yhdenmukainen unionin lainsäädäntö tällä alalla olisi pelkästään hyödyksi unionille kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa; |
Q. |
katsoo, että muita kuin maataloustuotteita koskevan maantieteellisten merkintöjen yhdenmukaisen unionin tason suojajärjestelmän puuttuminen synnyttää riittämättömän ja erittäin hajanaisen tilanteen Euroopassa, sillä joissakin jäsenvaltioissa ei ole tarjolla minkäänlaista erityissuojaa, kun taas toisissa erilaiset kansallisten ja paikallisten, alakohtaisten tai horisontaalisten sääntöjen mukaiset määritelmät, menettelyt ja suojatasot vaikuttavat vääristävästi vaikeuttaen sisämarkkinoiden sopusointuista kehittymistä, yhdenmukaista suojaa ja tasapuolisin edellytyksin tapahtuvaa todellista kilpailua sekä täsmällisten, oikeiden ja vertailukelpoisten tietojen antamista kuluttajille, jotta nämä voisivat tehdä tietoon perustuvia päätöksiä, sekä ovat esteenä kuluttajien suojelulle; |
Johdanto
1. |
pitää myönteisenä komission aloitetta järjestää julkinen kuuleminen Euroopan unionin maantieteellisten merkintöjen suojan mahdollisesta ulottamisesta muihin kuin maataloustuotteisiin, ja suhtautuu myönteisesti lokakuussa 2014 päättyneen kuulemisen tuloksiin, jotka selvästi osoittavat, että muille kuin maataloustuotteille tarvitaan unionin laajuinen maantieteellisen merkintöjen suojajärjestelmä; |
2. |
uskoo, että unionin tasolla olisi luotava suojaväline osana laajempaa laadukkaiden unionin tuotteiden tukistrategiaa siten, että perustaksi asetetaan unionin toimielinten sitoutuminen siihen, että valmistavaa teollisuutta ja käsityöteollisuutta kohdellaan kasvun ja yhtenäismarkkinoiden valmiiksi saattamisen kantavana voimana, millä vahvistetaan paikallisen valmistuksen ja käsityötuotannon arvostusta, tuetaan kyseisten alueiden paikallista taloudellista kehitystä ja työllisyyttä, vauhditetaan matkailua ja vahvistetaan kuluttajien luottamusta; |
3. |
kehottaa komissiota esittämään viipymättä lainsäädäntöehdotuksen, jolla pyritään luomaan muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojan yhtenäinen unionin järjestelmä, joka perustuu jo järjestetyn sidosryhmien kuulemisen tuloksiin ja lisäanalyyseihin, ja varmistamaan, että uuden järjestelmän vaikutukset tuottajiin, heidän kilpailijoihinsa, kuluttajiin ja jäsenvaltioihin otetaan täysin huomioon; |
4. |
korostaa, että tällaisen välineen perustamisen yhteydessä on toteutettava myös tiedotus- ja viestintäkampanjoita, joilla lisätään valmistajien ja kuluttajien tietoa uudentyyppisistä maantieteellisistä merkinnöistä; |
5. |
on vakuuttunut siitä, että maantieteellisten merkintöjen suojan ulottaminen muihin kuin maataloustuotteisiin vaikuttaisi monella tapaa myönteisesti kansalaisiin, kuluttajiin, tuottajiin ja koko Euroopan taloudelliseen ja sosiaaliseen rakenteeseen; |
6. |
katsoo, että tämä järjestelmä voisi erityisesti suojella tehokkaammin kuluttajia, lisätä kuluttajien luottamusta merkittyihin tuotteisiin ja auttaa heitä tekemään tietoisempia ostopäätöksiä lisäämällä avoimuutta ja vähentämällä harhaanjohtavien nimien tai kuvausten aiheuttamaa sekaannusta erityisesti, jos järjestelmän olemassaolosta tiedotetaan tehokkaasti; uskoo, että se voisi myös auttaa parantamaan jäljitettävyyttä ja antamaan enemmän tietoja tuotteiden laadusta, alkuperästä ja käytetyistä tuotantomenetelmistä ja -oloista jo senkin vuoksi, että kuluttajat ovat yhä kiinnostuneempia tällaisista asioista; |
Unionin tason yhtenäisen suojan edut
7. |
muistuttaa, että unionin kannattaisi hyväksyä muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisiä merkintöjä koskevaa lainsäädäntöä, jotta voidaan täysin hyödyntää tällaisten tuotteiden omaleimaisuuden ja laadun suojelemisesta saatavia myönteisiä taloudellisia vaikutuksia, antaa kuluttajille luotettavia tietoja niiden valmistuspaikasta ja -menetelmästä ja säilyttää niihin liittyvä osaaminen ja työpaikat; |
8. |
uskoo, että tällainen lainsäädäntö voi edistää perinteisiin tuotantoprosesseihin liittyvää innovointia ja perinteisiä tuotteita valmistavien uusien yritysten luomista sekä heikosti kehittyneillä alueilla luotujen työpaikkojen kestävyyttä erityisesti siten, että pienille yrityksille ja mikroyrityksille, joista noin 80 prosenttia maantieteellisten merkintöjen järjestelmällä suojattavista tyypillisistä paikallisista tuotteista on peräisin, annetaan mahdollisuus lisätä myyntiä tehokkaammilla markkinointitoimilla ja niitä kannustetaan tiiviimpään yhteistyöhön, sillä järjestelmä on luonteeltaan kollektiivinen; |
9. |
toteaa, että se voisi auttaa tehokkaasti torjumaan väärentämistä, maantieteellisten merkintöjen nimien vilpillistä käyttöä ja muita laittomia käytäntöjä, jotka johtavat harhaan loppukuluttajia ja vahingoittavat erityisesti mikroyrityksiä ja pk-yrityksiä, jotka tuottavat laillisesti valtaosan tuotteista, joille suoja voitaisiin myöntää, ja joilla ei tällä hetkellä ole oikeudellisia tai taloudellisia keinoja etujensa suojelemiseksi, millä on myös kielteinen vaikutus niiden vientiin; |
10. |
katsoo, että tällainen suoja parantaa ja helpottaa eurooppalaisten käsiteollisuustuotteiden pääsyä sisämarkkinoille ja unionin ulkopuolisille markkinoille, sillä ne syntyvät perinteisestä osaamisesta ja asiantuntemuksesta ja myötävaikuttavat sosiaalisilla ja alueellisilla yhteisöillä olevan arvokkaan tietotaidon säilymiseen ja ovat myös Euroopan historiallisen, kulttuurisen, taloudellisen ja sosiaalisen perinnön merkittävä osatekijä; |
11. |
katsoo, että yhdenmukainen muita kuin maataloustuotteita koskeva maantieteellisten merkintöjen suoja vauhdittaisi teknologista ja taloudellista kehitystä alueellisella ja paikallisella tasolla kasvattamalla perinteisten tuotteiden valmistamisen parissa työskentelevien henkilöiden määrää; |
12. |
painottaa, että yhdenmukaisella maantieteellisten merkintöjen suojalla myötävaikutettaisiin paitsi perinteisten tuotteiden tukemiseen niin myös kyseisissä tuotteissa käytettyjen raaka-aineiden laadun sekä tuotantoprosessin kaikissa vaiheissa edellytetyn huippuosaamisen tunnustamiseen; |
13. |
huomauttaa, että maantieteelliset merkinnät takaavat tuotteen laadun kuluttajille, ovat tunnustus taitotiedosta ja suojelevat tuottajia; |
14. |
korostaa, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojan ja perinteisen laadukkaan osaamisen tunnustaminen on sekä puolustettava että tavoiteltava etu yhteisen kauppapolitiikan puitteissa ja se voi olla tehokas väline mikro- ja pk-yritysten ja -tuottajien tukemiseksi jäljitelmien ja tuoteväärennösten torjunnassa ja sosiaalisesti, taloudellisesti ja ympäristöllisesti kestävämmän talouden kehittämisessä unionissa ja sen ulkopuolella sekä tasapuolisen kilpailun ja kuluttajansuojan varmistamisessa mahdollistamalla tuotteiden aitouden ja laadun tehokkaamman määrittämisen; katsoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojan yksipuolinen tunnustaminen edistäisi myös sosiaalisen pääoman luomista tuotantoalueella; |
15. |
katsoo, että yhdenmukaisella unionin järjestelmällä voitaisiin lisätä kulttuuriperintöön liittyvien ammattien houkuttelevuutta; |
16. |
korostaa, että säilyttämällä perinteistä taitotietoa ja tuotantoa voidaan auttaa pysäyttämään väestökato ja maaseutualueiden rappeutuminen sekä kyseisiltä alueilta pois lähtevien nuorten muuttovirta; |
17. |
korostaa tähän prosessiin sisällytettävien muiden kuin maataloustuotteiden kulttuurisia, koulutuksellisia ja sosiaalisia sekä kestävään kehitykseen liittyviä puolia ja painottaa, että niihin kytkeytyviä perinteistä taitotietoa ja osaamista on vaalittava, siirrettävä eteenpäin ja kehitettävä ja että on edistettävä luovien alojen kanssa tehtävän yhteistyön tiivistämistä varsinkin käytettyjen materiaalien ja lopputuotteiden laadun esille tuomiseksi; kehottaa antamaan kaikille asianomaisella alueella toimiville tuottajille, jotka valmistavat tuotetta vaaditulla tavalla, mahdollisuuden käyttää tuotteen nimeä tai logoa; |
18. |
korostaa, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suoja auttaa säilyttämään eurooppalaisiin paikallisiin ja alueellisiin perinteisiin pohjautuvan kulttuuri- ja taideperinnön; |
19. |
toteaa, että avainasemassa ovat pk-yritykset, jotka investoivat laadukkaaseen perinteiseen taitotietoon ja tarjoavat paikallisia työ- ja harjoittelupaikkoja ammattitaitoisten, perinteisten tuotantomenetelmien eteenpäin siirtämisessä tärkeässä osassa olevien työntekijöiden kouluttamiseksi; pitää tärkeänä investoida tämän alan koulutukseen ja rohkaisee jäsenvaltioita hyödyntämään mahdollisimman tarkoin unionin varoja ja ohjelmia, joita on saatavilla ympäristöystävällisten paikallisten ja alueellisten käsityö- ja teollisuustuotteiden valmistamiseen ja myynninedistämiseen osallistuvien asiantuntijoiden ammatillisen koulutuksen tukemiseen; |
20. |
rohkaisee jäsenvaltioita vaihtamaan hyviä käytäntöjä, joilla luodaan ja tuetaan perinteisten käsityötaitojen alan elvyttämiseen tähtääviä aloitteita, joilla puolestaan voidaan lisätä tietoisuutta paikallisesta kulttuuriperinnöstä ja vauhdittaa maaseutualueiden kehitystä; |
21. |
korostaa, että laajalti tunnetulla maantieteellisellä merkinnällä voitaisiin edistää entistä tehokkaammin eurooppalaisia kulttuurireittejä; |
22. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita edistämään alueiden ja maiden rajat ylittävää yhteistyötä sekä kokoamaan yhteen muiden kuin maataloustuotteiden klustereiden ja niihin liittyvien alojen parhaat käytännöt; |
23. |
korostaa maantieteellisten merkintöjen merkitystä teollis- ja tekijänoikeuksien laajemmassa kirjossa keinona suojella paikallisuuden arvoa, mukaan lukien infrastruktuuri ja työllisyys, ja tehostaa aluekehitystä sekä lisätä jäljitettävyyttä, avoimuutta ja kuluttajavalistusta; |
24. |
muistuttaa, että teollisuus- tai käsityötuotteet, joilla on yhteys alkuperäänsä tai joiden juuret ovat alueella, ovat taloudellisesti ja sosiaalisesti tärkeitä monille Euroopan alueille, sillä ne luovat etenkin maaseutualueilla suoraan paikalliseen elämäntapaan liittyvää toimintaa, jota ei voida siirtää muualle; korostaa, että jos hyväksytään unionin tason järjestelmä suojaamaan teollisuus- tai käsityötuotteita, joilla on yhteys alkuperäänsä tai joiden juuret ovat alueella, mahdollistetaan teollisuus- tai käsityötuotteiden omaperäisyyden säilyttämisen ja estetään tuotannon standardointi; |
Suhteet kolmansiin maihin
25. |
katsoo, että muiden kuin jäsenvaltioiden kanssa tehtäviin tuleviin unionin kauppasopimuksiin olisi sisällytettävä avoimet luettelot kaikista maataloustuotteista ja muista tuotteista, joilla on maantieteellisten merkintöjen suoja; |
26. |
katsoo, että tällä olisi myös myönteisiä vaikutuksia kauppasuhteisiin, joita unionilla on tai joista se neuvottelee kolmansien maiden kanssa, jolloin unioni voisi suojella tällaisia eurooppalaisia tuotteita yhtäläisesti myös kansainvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä; |
27. |
katsoo, että unionin maantieteellisten merkintöjen suojan ulottaminen muihin kuin maataloustuotteisiin tarjoaisi mahdollisuuden piristää eurooppalaista vientiä ja lisätä markkinaosuuksia samalla kun kyseiset tuotteet saisivat kansainvälistä tunnustusta ja arvostusta ja mielikuva niiden korkeasta laadusta vahvistuisi kaupan ja kauppaneuvottelujen kautta; |
28. |
katsoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suoja unionin tasolla lujittaisi unionin asemaa WTO:ssa, kun se esittää kaikkiin tuotteisiin sovellettavan suojan yleisen tason nostamista, ja voisi elävöittää keskusteluja monenkeskisen maantieteellisten merkintöjen rekisterin luomisesta Dohan kehitysohjelman yhteydessä täysin TRIPS-sopimuksen mukaisesti; |
29. |
uskoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojaan on liitettävä tehokkaampi strategia teollis- ja tekijänoikeuksien suojan ja kunnioittamisen varmistamiseksi kolmansissa maissa, jotta voidaan tehostaa tuoteväärennösten ja jäljitelmien torjuntatoimia; |
30. |
katsoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen yhtenäinen suoja unionissa voisi vaikuttaa myönteisesti kolmansien maiden kanssa käytäviin kauppasopimusneuvotteluihin; korostaa, että jotkut unionin suurista kauppakumppaneista, kuten Intia ja Kiina, ovat jo ottaneet käyttöön tällaisten maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevia järjestelmiä; |
31. |
kehottaa komissiota sisällyttämään tulevaan tiedonantoonsa unionin kauppa- ja investointistrategioista kaikkia maantieteellisiä merkintöjä koskevan johdonmukaisen ja huolellisesti valmistellun strategian, jolla varmistetaan niiden noudattaminen ja tunnustaminen; |
32. |
katsoo, että maantieteellisten merkintöjen suojan ulottaminen muihin kuin maataloustuotteisiin voisi vahvistaa ja johdonmukaistaa unionin kansainvälistä asemaa tällä alalla sekä kahdenvälisissä kauppaneuvotteluissa että monenvälisillä foorumeilla, kun perimmäisenä tavoitteena on suojella erittäin tehokkaasti kaikkia korkealaatuisia eurooppalaisia tuotteita unionin ulkopuolella; katsoo erityisesti, että sekä maataloustuotteet että muut tuotteet, joilla on maantieteellisten merkintöjen suoja, olisi otettava täysimääräisesti huomioon unionin tulevista kauppasopimuksista käytävissä neuvotteluissa; katsoo, että kattavan unionin maantieteellisten merkintöjen järjestelmän avulla voitaisiin tehostaa kaupallista laajentumista ja helpottaa unionin ulkopuolella toteutettavia mainoskampanjoita; |
Yleiset periaatteet
33. |
korostaa, että maantieteelliset merkinnät ovat keskeinen väline, kun parannetaan jäljitettävyyttä, läpinäkyvyyttä ja tiedotusta kuluttajille ja nostetaan unionin eri alueiden profiilia noudattaen sosiaalisesti ja ympäristön kannalta kestävämpää lähestymistapaa talouskehitykseen, ja että niillä on keskeinen asema unionin kauppapolitiikassa; |
34. |
on vakuuttunut siitä, että järjestelmän on perustuttava parhaisiin käytäntöihin sekä läpinäkyvyyden ja syrjimättömyyden periaatteisiin ja että se voi olla tehokas väline, kun torjutaan jäljitelmiä ja tuoteväärennöksiä ja varmistetaan sosiaalisesti, taloudellisesti ja ympäristön kannalta kestävämpi lähestymistapa talouskehitykseen unionissa ja sen ulkopuolella ja kun parannetaan kuluttajansuojaa; |
35. |
kehottaa komissiota soveltamaan maatalous- ja elintarvikealoilta saatua kokemusta, jotta voitaisiin luoda parhaisiin käytäntöihin sekä syrjimättömyyden periaatteisiin perustuva järjestelmä, joka on avoin, tehokas ja tarpeet huomioon ottava ja josta ei aiheudu turhaa hallinnollista taakkaa eikä liiallisia kustannuksia tuottajille, jotka vapaaehtoisesti päättävät rekisteröidä tuotteen maantieteellisten merkintöjen järjestelmässä; katsoo niin ikään, että järjestelmän olisi varmistettava tiukka valvonta ja mahdollisimman suuri avoimuus ja sen pitäisi sisältää asianmukaiset keinot mahdollisten petosten käsittelemiseksi; kehottaa komissiota soveltamaan mahdolliseen suojajärjestelmään muuta kuin alakohtaista lähestymistapaa; |
36. |
katsoo, että maataloustuotteisiin sovellettavan järjestelmän tapaan uuden järjestelmän olisi oltava laatutietoisen kuluttajan intuitiivisesti ymmärrettävissä oleva takuu tuotteen aitoudesta ja alkuperästä niin että perusteena on voimakas yhteys maantieteelliseen alueeseen ja luotettavat ja selkeät tiedot; katsoo, että unionin maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevan järjestelmän tehokkuus riippuu siitä, saavatko tuottajat ja kuluttajat kaikki tarpeelliset tiedot; korostaa, että järjestelmän on oltava avoin ja varmistettava suojan saatavuus, sillä tämä on erittäin tärkeää kuluttajien ja tuottajien luottamukselle; |
37. |
katsoo, että unionin uuden hankintoja koskevan lainsäädäntökehyksen yhteydessä tuotteiden laatua ja alkuperää koskeva sertifiointijärjestelmä voisi olla hankintaviranomaisille hyödyksi teknisten eritelmien, sertifioinnin ja myöntämisperusteiden kannalta erityisesti paikallis- ja aluetasolla; |
38. |
kehottaa asettamaan tällaiset tuotteet keskeiselle sijalle aluekehityksessä, tutkimus- ja innovointihankkeissa sekä Horisontti 2020 -puiteohjelmassa ja koheesiorahoituksessa; |
39. |
katsoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen johdonmukainen, yksinkertainen, avoin sekä hallinnollisesti ja taloudellisesti kevyt unionin tason suojajärjestelmä, jota erityisesti pk-yritykset voisivat käyttää, antaisi unionille mahdollisuuden saada tällaisille eurooppalaisille tuotteille vastaava suoja unionin ulkopuolella kansainvälisten kauppaneuvottelujen puitteissa ja tarjoaisi merkittävää etua kauppakumppaneiden kanssa käytävissä kahdenvälisissä ja monenkeskisesti WTO:ssa käytävissä vapaakauppasopimusneuvotteluissa; |
40. |
katsoo, että jos otetaan unionin tasolla käyttöön muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen yhtenäinen suoja, joka sisältää yhteiset määritelmät, rekisteröintimenettelyt ja -kustannukset sekä suojan soveltamisalan ja täytäntöönpanokeinot, ja perustetaan luotettava viranomainen, joka päättää muun kuin maataloustuotteen unionin tasolla tunnustetun maantieteellisen merkinnän myöntämisestä siten, että ei lasketa 15 jäsenvaltiossa jo käytössä olevien suojaa koskevien normien tasoa, niin tällöin varmistetaan parhaalla tavalla tehokkaampi toiminta sekä unionissa että kolmansien maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa; |
Soveltamisala
41. |
toteaa, että yhteys tuotantoalueeseen on välttämätön, jotta voidaan tunnistaa erityinen taitotieto ja määritellä tuotteen laatu, autenttisuus ja ominaisuudet; |
42. |
kannattaa laajaa määritelmää, joka antaa mahdollisuuden tuotteen ja maantieteellisen merkinnän kattaman alueen välisen yhteyden toteamiseen; katsoo, että unionin tason suojajärjestelmän soveltamisalan olisi oltava laaja ja annettava mahdollisuus käyttää nimiä, jotka liittyvät yksiselitteisesti tiettyyn paikkaan, vaikka ne eivät ole maantieteellisiä; |
43. |
uskoo, että suojajärjestelmän olisi sisällettävä tekstiä sisältämättömät merkit ja tunnukset, jotka kytkeytyvät yksiselitteisesti tiettyyn alueeseen; |
44. |
toteaa, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisiä merkintöjä kuvaavien merkintöjen/tunnusten/merkkien/logojen olisi oltava yksinkertaisia ja helposti tunnistettavia, heijastettava tuotteiden alueellista/paikallista identiteettiä, ja ne olisi esitettävä vähintään tuotteen alkuperäkielellä ja tuontimaan kielellä; |
45. |
toteaa, että tietyt merkinnät, kuten yleisnimitykset tai homonyymit, on jätettävä maantieteellisten merkintöjen suojan ulkopuolelle; huomauttaa lisäksi, että tässä voitaisiin käyttää esimerkkinä maataloustuotteiden maantieteellisistä merkinnöistä annetun asetuksen (EU) N:o 1151/2012 6 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa vahvistettuja poikkeuksia; |
Rekisteröintiprosessi
46. |
kannattaa pakollista rekisteröintiprosessia, jotta voitaisiin tarjota parempi suoja erityisesti mitä tulee oikeuksien toteutumiseen riitatapauksissa; kehottaa komissiota ehdottamaan mahdollisimman tehokasta, yksinkertaista, tarkoituksenmukaista ja helppokäyttöistä tuotteiden rekisteröintimekanismia ja varmistamaan, että järjestelmän tarjoamat rekisteröintiä, muuttamista ja peruuttamista koskevat menettelyt ovat kohtuuhintaiset, selkeät ja avoimet ja tarjoavat oikeudellisia takuita sidosryhmille; kehottaa komissiota toteuttamaan perusteellisen arvioinnin sidosryhmiin kohdistuvien rahoitus- ja hallintovelvollisuuksien minimoimiseksi; |
47. |
painottaa, että järjestelmän yhteydessä olisi perustettava yhteinen, standardoitu julkinen eurooppalainen rekisteri maantieteellisellä merkinnällä suojatuille muille kuin maataloustuotteille, jotta voitaisiin tukea käsiteollisuustuotteita ja valistaa ja suojella kuluttajia ja tuottajia ja välttää samalla tarpeetonta hallinnollista taakkaa; |
48. |
painottaa lisäksi, että tällaiseen järjestelmään olisi sovellettava laaja-alaista lähestymistapaa, jotta voitaisiin maksimoida sen taloudellinen ja sosiaalinen vaikutus, ja katsoo, että järjestelmän olisi parannettava huomattavasti tuotteiden ja niiden alkuperäalueen välistä yhteyttä ja lisättävä avoimuutta, jotta voitaisiin parantaa tuotteen uskottavuutta ja aitoutta, taata sen alkuperä ja auttaa parantamaan sen jäljitettävyyttä; huomauttaa, että maantieteellisten merkintöjen suojan myöntämisen jälkeen on suoritettava säännöllisiä tarkastuksia, jotta varmistetaan, että suojan myöntämisperusteet edelleen täyttyvät; |
49. |
uskoo, että rekisteröinnin olisi oltava kaksivaiheinen: ensinnäkin kansallisten tai alueellisten viranomaisten olisi suoritettava itse paikalla tehtäviä tarkastuksia varmistaakseen, että erityispiirteisiin ei puututa, ja toiseksi olisi luotava yhtenäinen unionin rekisteröintijärjestelmä varmistamaan yhteisten kriteerien noudattaminen kaikissa unionin osissa; |
50. |
ehdottaa, että komissio tutkii mahdollisuutta siirtää tässä yhteydessä myös maataloustuotteita koskevien maantieteellisten merkintöjen rekisteröinti sisämarkkinoiden harmonisointiviraston vastuulle; esittää, että sisämarkkinoiden harmonisointivirasto hallinnoisi tätä järjestelmää unionin tasolla; |
51. |
tähdentää, että järjestelmän olisi aiheutettava yrityksille mahdollisimman vähän kustannuksia ja hallinnollista taakkaa ja samalla annettava riittävät takuut kuluttajille sekä autettava heitä tekemään parempia tietoon perustuvia valintoja heidän ostaessaan tuotteita; |
52. |
katsoo, että yllä kuvatussa järjestelmässä maantieteellisen merkinnän perustamisen olisi oltava kyseisten yritysten asia ja niitä olisi erityisesti kehotettava laatimaan eritelmät, joita maantieteellisten merkintöjen olisi vastattava; |
53. |
uskoo, että tuote-eritelmien sisältämien vaatimusten olisi oltava joustavia, jotta mahdollistetaan paitsi tuotantoprosessien ja tulevien innovaatioiden kehittäminen niin myös kannustetaan niihin sillä edellytyksellä, että tämä ei vaikuta valmiin tuotteen laatuun ja autenttisuuteen; |
54. |
katsoo, että tuote-eritelmien olisi sisällettävä ainakin seuraavat kriteerit: käytetyt raaka-aineet, tuotantoprosessin kuvaus, todiste yhteydestä alueeseen sekä yritysten yhteiskuntavastuuseen liittyvät tekijät; |
55. |
ehdottaa, että lupa pyytää muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisiä merkintöjä annetaan ensisijaisesti tuotteiden valmistajille, näiden yhdistyksille ja elinkeinoelämän järjestöille; |
56. |
katsoo, että valmistajilta voitaisiin pyytää maantieteellisen merkinnän myöntämisen yhteydessä maksua sillä edellytyksellä, että kyseessä on kertaluonteinen maksu, joka on suhteessa aiheutuneisiin kustannuksiin ja jota sovelletaan yhdenmukaisesti kaikkialla unionissa; |
Valvontatoimenpiteet
57. |
uskoo, että olisi myös määrättävä tarvittavista resursseista, jotta tällaisen välineen tarjoama suoja voidaan väärinkäytöstapauksissa toteuttaa tehokkaasti riippumatta siitä, millä tavoin tuotetta jaellaan; painottaa tarvetta taata maantieteellisten merkintöjen suojan vastaava taso digitaalisilla markkinoilla; |
58. |
korostaa laatutarkastusten merkitystä, kun otetaan huomioon maataloustuotteiden ja muiden kuin maataloustuotteiden väliset merkittävät erot (esim. tuottajien määrä); |
59. |
kehottaa lisäksi sisällyttämään suojaan tarkastus-, rikkomis- ja seuraamusjärjestelmän, jolla valvotaan Euroopassa markkinoille saatettujen tuotteiden maantieteellisiä merkintöjä; |
60. |
katsoo, että muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen parhaan mahdollisen suojelun takaamiseksi maantieteellisen merkinnän väärinkäyttöä koskevaa kieltoa on sovellettava yleisön harhaanjohtamisen ja vilpillisen kilpailun lisäksi tapauksiin, joissa tuotteen todellinen alkuperä on selvästi ilmoitettu; ehdottaa siksi, että TRIPS-sopimuksen 23 artiklassa tarkoitettu lisäsuojelu, jota sovelletaan aluksi vain viineihin ja väkeviin juomiin, ulotetaan koskemaan muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisiä merkintöjä; |
61. |
ehdottaa, että otetaan käyttöön menettely, jonka avulla sidosryhmät voivat vastustaa maantieteellisen merkinnän rekisteröintiä; |
62. |
katsoo, että tämä helpottaisi tehokkaiden valvontamenettelyjen luomista, jolloin kuluttajilla ja tuottajilla on mahdollisuus suojautua väärennöksiä, jäljennöksiä ja muita laittomia käytäntöjä vastaan; |
Yhteensopivuus aikaisempien oikeuksien kanssa
63. |
katsoo, että mahdollisten tulevien maantieteellisten merkintöjen on voitava toimia tuotteeseen jo liittyvien oikeuksien rinnalla ja niissä olisi otettava huomioon unionissa kansallisella ja paikallisella tasolla noudatetut nykyiset parhaat käytännöt; |
64. |
korostaa, että ristiriitatilanteiden välttämiseksi tuotemerkkien ja maantieteellisten merkintöjen välinen yhteys on osoitettava selkeästi; |
65. |
ehdottaa, että maataloustuotteiden tuotemerkkien ja maantieteellisten merkintöjen välistä yhteyttä koskevia sääntöjä sovelletaan muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojeluun; |
66. |
ehdottaa, että jäsenvaltioille, joissa suojaa jo tarjotaan, myönnetään riittävästi aikaa noudattamisen varmistamiseen siten, että sallitaan siirtymäjärjestelyjen soveltaminen, jolloin molemmat järjestelmät voivat toimia rinnakkain ennen unionin järjestelmään siirtymistä; |
o
o o
67. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.
(2) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671.
(3) EUVL L 39, 13.2.2008, s. 16.
(4) EUVL L 84, 20.3.2014, s. 14.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/11 |
P8_TA(2015)0336
Kehitysmaiden paikallisviranomaisten rooli kehitysyhteistyössä
Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. lokakuuta 2015 kehitysmaiden paikallisviranomaisten roolista kehitysyhteistyössä (2015/2004(INI))
(2017/C 349/02)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon 8. syyskuuta 2000 annetun Yhdistyneiden kansakuntien (YK) vuosituhatjulistuksen, |
— |
ottaa huomioon YK:n kestävän kehityksen tavoitteita käsittelevän avoimen työryhmän heinäkuussa 2014 esittämän raportin, |
— |
ottaa huomioon EU:sta ja vuoden 2015 jälkeisestä globaalista kehityksen toimintakehyksestä 25. marraskuuta 2014 antamansa päätöslauselman (1), |
— |
ottaa huomioon kestävän kehityksen rahoitusta käsittelevän hallitustenvälisen asiantuntijakomitean 8. elokuuta 2014 esittämän raportin, |
— |
ottaa huomioon kestävää kehitystä käsitelleen korkean tason poliittisen foorumin heinäkuussa 2014 antaman ministeritason julkilausuman, |
— |
ottaa huomioon YK:n vuosituhannen kehitystavoitteita koskevan raportin vuodelta 2014, |
— |
ottaa huomioon Méxicossa huhtikuussa 2014 pidetyn tehokasta kehitysyhteistyötä koskevan maailmanlaajuisen kumppanuuden korkean tason kokouksen päätösasiakirjan, |
— |
ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP), Global Taskforce -verkoston (2) ja YK:n asuinyhdyskuntaohjelman 31. lokakuuta 2014 laatiman raportin vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman toteuttamista koskevasta vuoropuhelusta, |
— |
ottaa huomioon YK:n kehitysryhmän (UNDG) vuonna 2014 antaman vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman toteuttamista koskevan raportin ”Delivering the Post-2015 development agenda: opportunities at the national and local levels”, |
— |
ottaa huomioon UNDP:n inhimillisen kehityksen raportin vuodelta 2014 ”Sustaining Human Progress: Reducing Vulnerabilities and Building Resilience”, |
— |
ottaa huomioon YK:n pääsihteerin tiivistelmäraportin vuoden 2015 jälkeisestä ohjelmasta, |
— |
ottaa huomioon YK:n selvityksen ”Gender Chart 2012”, jossa arvioidaan edistymistä kahdeksassa vuosituhattavoitteessa sukupuolten tasa-arvon kannalta, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1992 pidetyn YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssin tulokset sekä sen seurantakokouksena Rio de Janeirossa Brasiliassa 20.–22. kesäkuuta 2012 pidetyn kestävän kehityksen konferenssin raportin, |
— |
ottaa huomioon YK:n korkea-arvoisista henkilöistä koostuvan ryhmän toukokuussa 2013 antaman vuoden 2015 jälkeistä kehitysohjelmaa koskevan raportin, |
— |
ottaa huomioon kesäkuussa 2012 YK:n pääsihteerille annetun vuoden 2015 jälkeistä YK:n kehitysohjelmaa käsittelevän YK-järjestelmän työryhmän raportin ”Realising the future we want for all”, |
— |
ottaa huomioon vähiten kehittyneitä maita koskevan Istanbulin toimintaohjelman vuosiksi 2011–2020, |
— |
ottaa huomioon Busanissa Etelä-Koreassa joulukuussa 2011 pidetyssä avun tuloksellisuutta koskeneessa korkean tason kokouksessa annetun julistuksen ja toimintasuunnitelman, |
— |
ottaa huomioon ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen ja ihmisoikeuksien oikeudellisen kehyksen, |
— |
ottaa huomioon Pariisin julistuksen avun tehokkuudesta ja Accran toimintaohjelman, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1986 annetun YK:n julistuksen oikeudesta kehitykseen, |
— |
ottaa huomioon kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen (3) ja EU:n menettelysäännöt täydentävyydestä ja työnjaosta kehitysyhteistyöpolitiikassa (4), |
— |
ottaa huomioon 15. toukokuuta 2013 annetun komission tiedonannon ”Kumppanimaiden paikallisviranomaisten vaikutusvallan lisääminen hallinnon tehostamiseksi ja kehitystulosten vaikuttavuuden parantamiseksi” (COM(2013)0280), |
— |
ottaa huomioon 22. lokakuuta 2013 antamansa päätöslauselman aiheesta ”Paikallisviranomaiset ja kansalaisyhteiskunta: Euroopan sitoutuminen kestävän kehityksen tukemiseen (5)” ja 22. heinäkuuta 2013 annetut neuvoston päätelmät paikallisviranomaisista ja kehityksestä, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 7 artiklan, jonka mukaan ”unioni varmistaa eri politiikkojensa ja toimiensa välisen johdonmukaisuuden kaikki tavoitteensa huomioon ottaen”, |
— |
ottaa huomioon SEUT:n 208 artiklan, jossa määrätään, että unioni ”ottaa huomioon kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteet toteuttaessaan muita sellaisia politiikkoja, jotka voivat vaikuttaa kehitysmaihin”, |
— |
ottaa huomioon 5. helmikuuta 2015 annetun komission tiedonannon ”Köyhyyden poistamista ja kestävää kehitystä koskeva maailmanlaajuinen kumppanuus vuoden 2015 jälkeen” (COM(2015)0044), |
— |
ottaa huomioon 2. kesäkuuta 2014 annetun komission tiedonannon ”Ihmisarvoinen elämä kaikille: visiosta yhteisiin toimiin” (COM(2014)0335), |
— |
ottaa huomioon 13. toukokuuta 2014 annetun komission tiedonannon ”Yksityissektorin roolin vahvistaminen kehitysmaiden osallistavan ja kestävän kasvun tavoittelussa” (COM(2014)0263), |
— |
ottaa huomioon 30. huhtikuuta 2014 annetun kaikki ihmisoikeudet käsittävää oikeusperusteista lähestymistapaa koskevan komission yksiköiden valmisteluasiakirjan ”A right-based approach, encompassing all human rights for EU development cooperation” (SWD(2014)0152), |
— |
ottaa huomioon 27. helmikuuta 2013 annetun komission tiedonannon ”Ihmisarvoinen elämä kaikille: köyhyyden poistaminen ja kestävän tulevaisuuden turvaaminen maailmanlaajuisesti” (COM(2013)0092), |
— |
ottaa huomioon 12. syyskuuta 2012 annetun komission tiedonannon ”Demokratian ja kestävän kehityksen juuret: EU:n suhtautuminen kansalaisyhteiskuntaan ulkosuhteissa” (COM(2012)0492), |
— |
ottaa huomioon EU:n kannan valmistelemiseksi 15. kesäkuuta–15. syyskuuta 2012 järjestetyt komission julkiset kuulemiset kehitystä koskevan toimintakehyksen valmistelusta vuoden 2015 jälkeiseksi ajaksi (”Towards a Post-2015 Development Framework”), |
— |
ottaa huomioon 8. lokakuuta 2008 annetun komission tiedonannon ”Paikallisviranomaiset kehitysyhteistyön toimijoina” (SEC(2008)2570), |
— |
ottaa huomioon neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien, Euroopan parlamentin ja komission Euroopan unionin kehityspolitiikkaa koskevan yhteisen julkilausuman ”Eurooppalainen konsensus” (6), |
— |
ottaa huomioon EU:n kehitysyhteistyöpäivillä 16. marraskuuta 2008 laaditun paikallishallintoa tukevaa kehitysyhteistyötä koskevan eurooppalaisen peruskirjan, |
— |
ottaa huomioon 12. huhtikuuta 2005 annetun komission tiedonannon ”Kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuus – Kehityksen vauhdittaminen vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi” (COM(2005)0134) sekä 14. toukokuuta 2012 pidetyn ulkoasiainneuvoston 3166. istunnon päätelmät ”EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan vaikutuksen lisääminen: muutossuunnitelma”, |
— |
ottaa huomioon 24. helmikuuta 2015 annetun alueiden komitean lausunnon aiheesta ”Ihmisarvoinen elämä kaikille: visiosta yhteisiin toimiin”, |
— |
ottaa huomioon 9. lokakuuta 2013 annetun alueiden komitean lausunnon aiheesta ”Kumppanimaiden paikallisviranomaisten vaikutusvallan lisääminen hallinnon tehostamiseksi ja kehitystulosten vaikuttavuuden parantamiseksi”, |
— |
ottaa huomioon 9. kesäkuuta 2010 annetun alueiden komitean lausunnon aiheesta ”Kevätpaketti: EU:n toimintasuunnitelma vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi”, |
— |
ottaa huomioon 22. huhtikuuta 2009 annetun alueiden komitean lausunnon aiheesta ”Paikallisviranomaiset kehitysyhteistyön toimijoina”, |
— |
ottaa huomioon kehitysyhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta kaudelle 2014–2020 11. maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 233/2014 (7), |
— |
ottaa huomioon 2. huhtikuuta 2014 vahvistamansa kannan ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kehitysyhteistyön eurooppalaisesta teemavuodesta (2015) (8), |
— |
ottaa huomioon 13. kesäkuuta 2013 antamansa päätöslauselman aiheesta ”Vuosituhannen kehitystavoitteet – vuoden 2015 jälkeisen toimintakehyksen määrittely” (9), |
— |
ottaa huomioon 19. toukokuuta 2014 annetut ulkoasiainneuvoston päätelmät kaikki ihmisoikeudet käsittävän oikeusperusteisen lähestymistavan soveltamisesta kehitysyhteistyössä, |
— |
ottaa huomioon 12. joulukuuta 2013 annetut ulkoasiainneuvoston päätelmät köyhyyden poistamisen ja kestävän kehityksen rahoittamisesta vuoden 2015 jälkeen, |
— |
ottaa huomioon AKT-valtioiden ja EU:n 20. kesäkuuta 2014 antaman yhteisen julistuksen vuoden 2015 jälkeisestä kehitysohjelmasta, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kehitysvaliokunnan mietinnön (A8-0232/2015), |
A. |
toteaa, että paikallisviranomaiset ovat tärkeitä valtiollisia ja institutionaalisia toimijoita paikallishallinnossa, ruohonjuuritason demokratian synnyttämisessä ja alueiden kestävässä kehittämisessä, ne tukeutuvat paikallisen väestön demokraattiseen osallistumiseen, ja niillä on tärkeä rooli vuoden 2015 jälkeisten tavoitteiden toteuttamisessa; |
B. |
ottaa huomioon, että paikallisviranomaisilla on ratkaiseva rooli kehitystavoitteiden määrittelyssä, organisoinnissa ja saavuttamisessa; |
C. |
ottaa huomioon, että paikallisviranomaiset ovat vahva alueellisten, kansallisten ja maailmanlaajuisten tavoitteiden välinen kohtaamisalue vuoden 2015 jälkeisessä ohjelmassa; |
D. |
ottaa huomioon, että paikallisviranomaisilla on ratkaiseva rooli heikossa asemassa olevien väestönosien suojelussa epävakaissa kriisivaltioissa ja keskitulotason maissa; |
E. |
katsoo, että globaalin kestävän kehityksen uusi toimintakehys antaa mahdollisuuden varmistaa kansalaisyhteiskunnan järjestöjen, paikallisviranomaisten ja kansallisten parlamenttien laajan osallistumisen; toteaa, että paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan järjestöjen voimaannuttaminen on ehdottoman välttämätöntä asianmukaisen, avoimen ja vastuullisen hallinnon varmistamiseksi; |
F. |
ottaa huomioon, että EU on osallistunut aktiivisesti paikallisviranomaisten tukemiseen kehitysmaissa ja pyrkinyt siten osaltaan vähentämään köyhyyttä ja edistämään vuosituhattavoitteiden saavuttamista sekä demokraattista hallintoa paikallistasolla; |
G. |
ottaa huomioon, että alue- ja paikallisviranomaisten edustajat ovat osallistuneet kestävän kehityksen tavoitteita käsittelevän YK:n yleiskokouksen avoimen työryhmän kokouksiin ja että Global Taskforce -verkosto on yhteistyössä UNDP:n ja YK:n asuinyhdyskuntaohjelman kanssa johtanut vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman toteuttamista koskevia YK:n kuulemisia; |
H. |
ottaa huomioon, että YK:n pääsihteerin tiivistelmäraportissa vuoden 2015 jälkeisestä kehitysohjelmasta todetaan, että tarvitaan uusi kehitysohjelma, jolla uudistetaan kehitysyhteistyötä ja joka on yleismaailmallinen ja ihmiskeskeinen ja perustuu ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteisiin; ottaa huomioon, että pääsihteeri kehottaa innovatiivisia kumppanuuksia, paikallisviranomaiset mukaan luettuina, olemaan pääasiallisia toimijoita tämän ohjelman toteuttamisessa ja toteuttamaan ohjelman mahdollisimman kansalaisläheisesti; |
I. |
toteaa, että vuoden 2015 jälkeisen globaalin kehitysohjelman kriittisimmät tavoitteet ja haasteet edellyttävät paikallista toimintaa ja vahvoja kumppanuuksia; |
J. |
ottaa huomioon, että maailman väestömäärän arvioidaan kasvavan noin 7 miljardista 9,3 miljardiin vuoteen 2050 mennessä ja että suurin osa kasvusta tapahtuu kehitysmaissa ja erityisesti niiden kaupungeissa; katsoo, että liian voimakas kaupungistuminen vaarantaa kestävän kehityksen kaikki ulottuvuudet; |
K. |
toteaa, että 2,5 miljardia uutta kaupunkilaista tarvitsee koulutusta, terveyspalveluja, työtä, ruokaa, hygienia- ja saniteettipalveluja, liikennepalveluja, asuntoja ja sähköä; toteaa, että tästä aiheutuu suuria haasteita paikallis- ja alueviranomaisille sekä näiden palvelujen tarjoamisesta vastuussa oleville kuntien ja kaupunkien viranomaisille; |
L. |
ottaa huomioon, että Rion julistuksessa korostetaan, että alkuperäiskansoilla ja niiden yhteisöillä on tärkeä rooli ympäristöasioiden hallinnassa ja kehittämisessä; katsoo, että hallitusten olisi tunnustettava niiden identiteetti, kulttuuri ja intressit ja tuettava niitä sekä mahdollistettava niiden aktiivinen osallistuminen kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen; |
M. |
ottaa huomioon, että köyhyys on vähentynyt epätasaisesti ja että eriarvoisuuden lisääntyminen sekä teollistuneissa että kehitysmaissa on merkittävä kehityshaaste; |
N. |
toteaa, että väkivaltaiset konfliktit ja humanitaariset kriisit haittaavat edelleen kehitystoimia; ottaa huomioon, että erityisesti heikoimmassa asemassa olevat väestöryhmät, kuten naiset, lapset ja iäkkäät henkilöt kärsivät sotilaallisista konflikteista ja kriiseistä ja että paikallisviranomaiset ovat ensisijaisia toimijoita konfliktien ehkäisemisessä ja hallinnassa; |
O. |
katsoo, että nälkää kärsivien määrän puolittamiseksi tarvitaan edelleen lisätoimia, sillä 162 miljoonaa lasta kärsii aliravitsemuksesta; katsoo, että piilonälkä voidaan määritellä hivenaineiden puutokseksi, ja toteaa, että se voi vahingoittaa peruuttamattomasti terveyttä ja sillä voi myös olla ihmisten tuottavuutta heikentäviä sosioekonomisia seurauksia; |
P. |
toteaa, että ilmastonmuutos ja ympäristön tilan heikkeneminen uhkaavat köyhyyden vähentämistä ja ovat suuri haaste paikallisviranomaisille, sillä ne vaikuttavat ensimmäiseksi paikallisväestöön; |
Q. |
katsoo, että on luotava lisää uusia ihmisarvoisia työpaikkoja, jotta voidaan vastata väestönkasvuun globaalilla tasolla; toteaa, että yksityinen sektori on merkittävä työllistäjä sekä teollistuneissa että kehitysmaissa ja että se voi siksi olla tärkeä yhteistyökumppani köyhyyden torjumisessa; |
R. |
toteaa, että kehitysavulla on edelleen ainutlaatuinen merkitys köyhyyden vähentämisessä ja suunnan muuttamisessa kehitysmaissa; katsoo, että kehitysavun olisi oltava kohdennetumpaa, jotta sillä voitaisiin vastata heikoimmassa asemassa olevien väestönosien tarpeisiin; katsoo lisäksi, että kehitysapu yksinään ei riitä ja että on turvauduttava innovatiivisiin rahoitusmenetelmiin; |
S. |
katsoo, että kansainvälisen, julkisen ja yksityisen rahoituksen käyttöönotto on ratkaisevan tärkeää kestävän paikallisen kehityksen edistämiselle; |
T. |
toteaa, että EU ja sen jäsenvaltiot ovat suurimpia kehitysavun antajia ja myös keskeisiä politiikan muotoilijoita ja hajautetun yhteistyön toimijoita ja että niiden olisi siksi edelleen oltava liikkeellepanevia voimia YK:n johdolla käytävien neuvottelujen seuraavassa vaiheessa erityisesti kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisen osalta; |
U. |
toteaa, että SEUT:n 208 artiklassa vahvistetaan, että unionin kehitysyhteistyöpolitiikan päätavoite on köyhyyden poistaminen, ja määrätään kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuudesta; |
I. Paikallisviranomaiset kehitysyhteistyön toimijoina ja Euroopan unionin rooli
1. |
palauttaa mieliin, että Busanin kumppanuus tarjoaa laajenevan foorumin uusille kehitysalan toimijoille, kuten paikallisille ja alueellisille toimijoille; |
2. |
korostaa, että komission tiedonannossa esitetyt paikallisviranomaisia koskevat uudet suuntaviivat ja paikallisviranomaisten tunnustaminen valtiollisina toimijoina ovat merkittävä askel eteenpäin uudessa Euroopan unionin kehitysohjelmassa; |
3. |
korostaa, että on tärkeää panna nämä uudet suuntaviivat konkreettisesti täytäntöön eurooppalaisessa yhteistyössä yhdennessätoista Euroopan kehitysrahastossa (EKR) ja kehitysyhteistyön rahoitusvälineessä (DCI); |
4. |
korostaa, että strateginen suunnittelu kansallisella ja paikallisella tasolla on aivan välttämätöntä, jotta voidaan edistää ja yhdentää kehityksen kolme pääulottuvuutta: sosiaalinen, taloudellinen ja ympäristöulottuvuus; |
5. |
on ilahtunut siitä, että paikallisviranomaisten kapasiteetin vahvistamista tuetaan paikallisviranomaisia koskevalla budjettikohdalla ja erityisesti siitä, että paikallisviranomaisten toiminnan koordinointiin tarvittavien rakenteiden lujittamista kansallisella ja alueellisella tasolla ja EU:n tasolla sekä kumppanuuden toteuttamista EU:n tasolla tuetaan; |
6. |
toteaa, että paikallisviranomaisilla on tärkeä rooli kehitysmaissa; kannustaa tekemään EU:n jäsenvaltioiden paikallisviranomaisten ja kehitysmaiden paikallisviranomaisten välisiä kumppanuusjärjestelyjä muun muassa koulutuksen ja inhimillisten voimavarojen alalla suuremman hyödyn saamiseksi ja esimerkiksi ympäristösuunnittelun parantamiseksi; |
7. |
katsoo, että nämä koordinointirakenteet ovat ratkaisevan tärkeitä teknisen ja menetelmiä koskevan tuen antamisessa paikallisen kapasiteetin kehittämiseksi, asiantuntemuksen vaihdossa hajauttamisprosessin tukemiseksi ja peruspalvelujen tuottamisessa; katsoo, että ne ovat myös tarkoituksenmukainen viitekehys poliittiselle vuoropuhelulle ja paikallisviranomaisten äänen kuuluviin saattamiseksi kaikilla hallinnon tasoilla; |
8. |
kehottaa EU:ta edistämään hajautettua yhteistyötä keinona panna täytäntöön vuoden 2015 jälkeinen kehitysohjelma; vaatii komissiota tekemään hajauttamisesta yhden rahoituksen keskittämisen pääkohteista ulkoisen avun rahoitusvälineissään kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä ja Euroopan kehitysrahastosta alkaen, sekä tehostamaan toimia paikallisviranomaisten osallistamiseksi täysimääräisesti yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston täytäntöön panemiseen kumppanimaissa, alueilla sekä alakohtaisen ja talousarviota koskevan tuen antamisessa; kehottaa jäsenvaltioita varaamaan kehitysohjelmissaan asianmukaisen roolin paikallisviranomaisille sovittamalla yhteen niidet toimet komission ja muiden jäsenvaltioiden toimien kanssa; |
II. Poliittinen vuoropuhelu, rahoitusvarojen käyttöönotto ja tilitys
9. |
korostaa, että on varmistettava rahoitusvarojen tasapuolisempi siirto kansalliselta tasolta alueita alemmille tasoille, kaupungeille ja kunnille; |
10. |
painottaa, että meneillään olevassa hajauttamisprosessissa on kannustettava jäsenvaltioiden hallituksia siirtämään osa kansallisen talousarvion määrärahoista alue- ja paikallisviranomaisille; katsoo siksi, että paikallisviranomaisten rahoitus- ja talousarviokapasiteettia on vahvistettava erityisesti yhteenliittymien avulla; |
11. |
katsoo, että osa EU:n talousarviosta myönnettävästä tuesta on kohdennettava paikallisyhteisöjen rahoittamiseen; |
12. |
vaatii aloittamaan todellisen poliittisen vuoropuhelun paikallisviranomaisten kanssa osana eurooppalaista yhteistyötä siten, että on mahdollista arvioida edistymistä, ongelmia ja mahdollisuuksia lisätä avun tuloksellisuutta paikallistasolla; |
13. |
pyytää institutionalisoimaan tämän vuoropuhelun käyttäen nykyisiä eri yhteistyömuotojen sisällä olevia koordinointirakenteita; |
III. Paikallisviranomaisten rooli vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa: kokemuksista opittua
14. |
painottaa, että vuosituhattavoitteista ilmeni, että paikallisviranomaisilla on tärkeä rooli köyhyyden torjunnassa sekä vesihuollon, hygienia- ja saniteettipalvelujen, perusterveydenhuollon ja koulutuksen kaltaisten julkisten palvelujen tarjoamisessa; |
15. |
pitää myönteisenä hajautettua kehitysyhteistyötä koskevien aloitteiden leviämistä ja kaupunkien välisten yhteistyömekanismien käyttöä; |
16. |
korostaa, että on myönnettävä lisää varoja hajautettujen viranomaisten kapasiteetin vahvistamiseen, jotta ne voivat tarjota laadukkaita julkisia palveluja, taata yhtäläiset mahdollisuudet ja edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta; |
17. |
pitää valitettavana, ettei vuosituhannen kehitystavoitteissa ole otettu riittävästi huomioon kehityksen paikallisen ulottuvuuden merkitystä; pitää valitettavana, ettei kehitysohjelmiin ole sisällytetty riittävässä määrin kulttuurista ulottuvuutta, joka on välttämätön edellytys paikallisten olojen ymmärtämiselle; kehottaa ottamaan huomioon kulttuurisen ulottuvuuden paikallisissa, kansallisissa ja kansainvälisissä strategioissa köyhyyden vähentämiseksi; |
18. |
pitää valitettavana, että vuosituhattavoitteissa ei ole selkeästi mukautettu globaaleja tavoitteita kansallisiin ja paikallisiin olosuhteisiin; |
IV. Vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman määrittely: haasteet ja mahdollisuudet
19. |
katsoo, että vuoden 2015 jälkeiseen prosessiin olisi sisällytettävä selkeä visio Rio+20-kokouksen tulosten täytäntöönpanosta ja siinä olisi tunnustettava paikallisviranomaisten rooli; |
20. |
korostaa, että kestävän kehityksen tavoitteille on määriteltävä tavoiteltavat tulokset ja luotettavat indikaattorit, joiden on oltava olosuhteisiin sopivia ja vastattava paikallisväestön tarpeisiin ja huolenaiheisiin; kehottaa EU:ta vahvistamaan paikallisviranomaisten roolia ja ottamaan niiden asiantuntemuksen huomioon muissa kestävän kehityksen tavoitteissa; |
21. |
kehottaa EU:ta kiinnittämään vastedeskin erityistä huomiota paikallisviranomaisiin kehitystoimien suunnittelussa ja täytäntöönpanossa sekä rahoitustuen antamisessa; tähdentää, että tämä edellyttäisi aidosti osallistavaa prosessia, jota aletaan toteuttaa jo kehityspolitiikan suunnittelun alkuvaiheessa, ja toteaa, että hajautetun julkisen avun merkitys on näin ollen tunnustettava ja sitä on vahvistettava; korostaa tarvetta varmistaa niiden lisääntyvä osallistuminen kehitysstrategioiden määrittelyyn; |
22. |
kehottaa unionia huolehtimaan siitä, että paikallisviranomaiset ovat paremmin edustettuina vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman hyväksymistä koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa, kehitysyhteistyön rahoittamista koskevassa kansainvälisessä konferenssissa ja kansainvälisessä ilmastokonferenssissa; |
23. |
kehottaa EU:ta edelleen tukemaan kaupunkeja ja asuinalueita koskeviin riippumattomiin tavoitteisiin pyrkimistä; |
V. Uuden ja tehokkaan globaalin kumppanuuden tarve (muun muassa kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja yksityisen sektorin kanssa)
24. |
kehottaa EU:ta osaltaan vahvistamaan monien sidosryhmien välisiä kumppanuuksia ja toteuttamaan vuoden 2015 jälkeisen ohjelman paikallisella tasolla; |
25. |
kehottaa määrittelemään ja jakamaan selkeästi kumppaneiden vastuualueet; |
VI. Kumppanuus yksityisen sektorin kanssa
26. |
muistuttaa, että julkinen sektori on uuden globaalin kehitysohjelman tärkein mahdollistaja ja toteuttaja; korostaa, että julkisten varojen käyttöönotto ja kansalaisten panokseen sekä luonnonvarojen läpinäkyvään hyödyntämiseen ja oikeudenmukaiseen tulonjakoon perustuvan verotusjärjestelmän vahvistaminen on sen tehokkuuden olennainen edellytys; |
27. |
toistaa, että on välttämätöntä tukea keskiluokan syntymistä edistämällä erityisesti nuorten ja naisten yksityisyrittäjyyttä; |
28. |
korostaa, että on tärkeää voimaannuttaa paikalliset mikroyritykset ja pk-yritykset työpaikkojen luomisessa ja kestävän ja osallistavan talouskasvun edistämisessä julkisten ja yksityisten toimien avulla; |
29. |
toteaa, että on pantava täytäntöön tehokkaat vastuumekanismit ja määriteltävä pakolliset sosiaali- ja ympäristötakuut; |
VII. Kumppanuus kansalaisyhteiskunnan kanssa
30. |
katsoo, että vuoden 2015 jälkeisellä globaalilla kehitysohjelmalla on muutettava kansalaisyhteiskunnan järjestöjen roolia ja vaikutusta; katsoo, että jäsenvaltioiden olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan järjestöjen kanssa luomalla mekanismeja säännöllistä vuoropuhelua varten, joka olisi riittävän tehokasta myönteisen palautteen saamiseksi kansalaisyhteiskunnalta; |
VIII. Paikallisen vastuun ja paikallisten valmiuksien kehittämisen tukeminen
31. |
korostaa, että hallitusten on oltava vastuussa sekä omassa maassa toimiville sidosryhmille että kansainväliselle yhteisölle; |
32. |
korostaa, että on tärkeää edistää avoimuutta ja monien sidosryhmien välistä vuoropuhelua, jotta voidaan lisätä paikallisen väestön, alkuperäiskansojen, maahanmuuttajien ja vähemmistöjen osallistumista; |
33. |
katsoo, että on toteutettava tehokkaita toimia, joilla parannetaan paikallisviranomaisten mahdollisuuksia tarjota julkisia palveluja; |
34. |
painottaa, että on tärkeää kehittää hyvää hallintoa paikallistasolla edistämällä vastuuvelvollisuuden, avoimuuden, osallistumisen, reagoinnin ja oikeusvaltion periaatteita; |
35. |
kannustaa luomaan talousarviota laadittaessa foorumeja paikallistasolla käytäviä neuvotteluja varten; |
36. |
korostaa, että julkisia tietojenkeruujärjestelmiä on pikaisesti uudistettava; |
IX. Alkuperäiskansat ja kehitystoimien suunnittelu
37. |
korostaa, että alkuperäiskansat olisi otettava tiiviisti mukaan paikallisten ja alueellisten kehittämis- ja investointisuunnitelmien valmisteluun; |
38. |
kehottaa hallituksia ja paikallisviranomaisia a) vahvistamaan paikallista lainsäädäntöä perinteisten maanhallintajärjestelyjen tunnustamiseksi, b) tekemään yhteistyötä perinteisten auktoriteettien kanssa luonnonvarojen hallinnoinnissa, c) puuttumaan alkuperäiskansoja koskeviin sukupuoleen ja sukupolvien välisiin suhteisiin liittyviin kysymyksiin, d) suojelemaan alkuperäiskansojen tietämystä ja e) lisäämään alkuperäiskansojen mahdollisuuksia osallistua kehitystoimien suunnitteluun; |
X. Teknologian siirto
39. |
korostaa, että hallitusten ja paikallisviranomaisten olisi luotava mahdollisuudet teknologian siirrolle; |
40. |
katsoo, että tällaiseen yhteistyöhön olisi sisällytettävä myös pitkän aikavälin investoinnit; |
XI. Kaupungit ja asuinalueet
41. |
pitää myönteisenä afrikkalaisten kaupunkien osallistumista Yhdistyneiden kansakuntien asuin- ja kestävän kaupunkikehityksen konferenssin (Habitat III) valmisteluun; kehottaa komissiota tukemaan tällaista osallistumista ja varaamaan kumppanuutta koskevissa suunnitelmissaan tukea kestävää kaupunkikehitystä koskevan prosessin hallinnointiin; |
42. |
pitää myönteisenä avoimen työryhmän päätöstä kaupunkien kestävää kehitystä koskevan itsenäisen tavoitteen sisällyttämisestä ohjelmaan; |
43. |
painottaa, että on tärkeää hyväksyä alueellinen lähestymistapa kysymyksiin, jotka koskevat esimerkiksi jätehuoltoa ja köyhyyttä kaupungeissa, epätasa-arvoisuuden vähentämistä, kansalaisten emansipoitumista, osallistavaa hallintoa, innovatiivisen infrastruktuurin suunnittelua, palvelujen tuottamista, maankäytön hallinnointia, kaupunkien osuutta globaalissa ympäristönmuutoksessa sekä niiden vaikutusta ekosysteemeihin, luonnonkatastrofien riskien vähentämistä, energiankäyttöä jne.; |
44. |
korostaa, että on tärkeää tukea kehitysmaita ja vähiten kehittyneitä maita myös antamalla niille taloudellista ja teknistä apua; |
XII. Hyvä hallinto ja korruption torjunta
45. |
korostaa, että kansainvälistä yhteistyötä laittomien rahavirtojen pysäyttämiseksi olisi tehostettava, jotta varmistetaan paikallisten ja kansainvälisten yritysten tasapuolinen kohtelu verotusta koskevissa kysymyksissä; |
46. |
korostaa, että vallan hajauttaminen on tehokas keino torjua korruptiota, mukaan luettuna monikansallisten yritysten harjoittaman korruption torjunta, sekä edistää julkishallinnon nykyaikaistamista ja kansalaisten tarpeisiin vastaavien taloudellisten ja sosiaalisten uudistusten toteuttamista; |
XIII. Resurssien käyttöönoton tehostaminen
47. |
korostaa, että on tutkittava mahdollisuuksia ottaa käyttöön luovia ja oikeudenmukaisia rahoitusmekanismeja; |
48. |
korostaa että kansallisten resurssien käyttöönotto paikallistasolla on erittäin tärkeää vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman toteuttamisen onnistumiselle, sillä se on yksi avaintekijöistä kansallista ja paikallista kehitystä edistävien politiikkojen ja strategioiden täytäntöön panemisessa; korostaa tässä yhteydessä, että on ehdottomasti vahvistettava kumppanimaiden paikallisviranomaisten kapasiteettia kunnallisverotuksessa ja talousarvion suunnittelussa; pitää myönteisenä paikallisen rahoituksen tarkkailupisteiden asteittaista perustamista, ja katsoo, että niiden olisi saatava enemmän tukea Euroopan unionilta; |
49. |
katsoo, että erityisesti maaseudulla on tehokkaampaa toimia paikallistasolla kansalaisten elinolojen parantamiseksi ja että yksi tärkeä haaste paikallisille ja kansallisille viranomaisille on kannustaa epävirallisen sektorin asteittaista virallistamista, ilman että heikennetään innovointihalukkuutta; |
50. |
kehottaa Maailmanpankkia ja kansainvälisiä rahoituslaitoksia päivittämään ympäristö- ja sosiaalitakuita koskevia toimintaperiaatteitaan; |
51. |
muistuttaa, että paikallisviranomaiset joutuvat ensimmäisinä vastaamaan yhä lisääntyviin kriiseihin, mutta useimmiten niiltä puuttuu valmiuksia ja keinoja vastata niihin tehokkaasti; |
52. |
kehottaa komissiota edistämään innovatiivisten rahoituslähteiden käyttöönottoa hajautettuun yhteistyöhön, mukaan lukien lainan ja tuen yhdistämisvälineitä, joita ei ole vielä mukautettu paikallisviranomaisten erityistarpeisiin; |
53. |
kehottaa Euroopan unionia lisäämään paikalliselle kehitykselle välttämättömän hajautetun rahoituksen määrärahoja; |
o
o o
54. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. |
(1) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2014)0059.
(2) Paikallis- ja aluehallitusten Global Taskforce -verkosto vuoden 2015 jälkeisen kehitysohjelman Habitat III -konferenssin valmistelemiseksi.
(3) EUVL C 46, 24.2.2006, s. 1.
(4) Neuvoston päätelmät 9558/07, 15.5.2007.
(5) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0432.
(6) EUVL C 46, 24.2.2006, s. 1.
(7) EUVL L 77, 15.3.2014, s. 44.
(8) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2014)0269.
(9) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0283.
8. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/20 |
P8_TA(2015)0342
Keski-Afrikan tasavalta
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Keski-Afrikan tasavallasta (2015/2874(RSP))
(2017/C 349/03)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa Keski-Afrikan tasavallasta, |
— |
ottaa huomioon 11. helmikuuta 2015 antamansa päätöslauselman AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen toiminnasta (1), |
— |
ottaa huomioon AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen 19. kesäkuuta 2013, 19. maaliskuuta 2014 ja 17. kesäkuuta 2015 antamat päätöslauselmat Keski-Afrikan tasavallan tilanteesta, |
— |
ottaa huomioon komission varapuheenjohtajan / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Keski-Afrikan tasavallan tilanteesta antamat julkilausumat ja etenkin 13. lokakuuta 2014 annetun julkilausuman, |
— |
ottaa huomioon Euroopan ulkosuhdehallinnon tiedottajan Keski-Afrikan tasavallan väkivaltaisuuksista 28. syyskuuta 2015 antaman julkilausuman, |
— |
ottaa huomioon Keski-Afrikan tasavallasta 9. helmikuuta 2015 ja 20. heinäkuuta 2015 annetut neuvoston päätelmät, |
— |
ottaa huomioon Keski-Afrikan tasavallan ihmisoikeustilannetta käsittelevän YK:n riippumattoman asiantuntijan Marie-Therese Keita Bocoumin 1. lokakuuta 2015 esittämät huomautukset, |
— |
ottaa huomioon YK:n pääsihteerin Ban Ki-moonin ja YK:n turvallisuusneuvoston 28. syyskuuta 2015 esittämän vetoomuksen Keski-Afrikan tasavallassa puhjenneiden väkivaltaisuuksien välittömäksi lopettamiseksi, |
— |
ottaa huomioon YK:n päätöslauselman 2217 (2015), jossa jatkettiin MINUSCA-operaation toimeksiantoa säilyttäen joukkojen nykyinen vahvuus 30. huhtikuuta 2016 asti ja jonka turvallisuusneuvosto hyväksyi 7434. kokouksessaan 28. huhtikuuta 2015, |
— |
ottaa huomioon YK:n päätöslauselman 2196 (2015), jossa jatketaan Keski-Afrikan tasavallalle asetettuja pakotteita 29. tammikuuta 2016 asti sekä Keski-Afrikan tasavaltaa käsittelevää, päätöslauselman 2127 nojalla perustettua pakotekomiteaa avustavan asiantuntijaryhmän toimeksiantoa 29. helmikuuta 2016 asti, |
— |
ottaa huomioon 15. toukokuuta 2015 annetun YK:n arviointiraportin valvontatoimista ja kuntoutusavusta, jotka liittyvät YK:n rauhanturvaajien ja rauhanturvaoperaatioiden muun henkilöstön harjoittamaan seksuaaliseen riistoon ja seksuaaliseen hyväksikäyttöön, |
— |
ottaa huomioon 11. syyskuuta 2015 annetun YK:n pääsihteerin raportin riippumattoman korkean tason paneelin rauhanturvaoperaatioita koskevista suosituksista, |
— |
ottaa huomioon Keski-Afrikan tasavaltaa käsittelevän kansainvälisen tutkintakomission 19. joulukuuta 2014 julkaiseman loppuraportin, |
— |
ottaa huomioon Brysselissä 26. toukokuuta 2015 järjestetyn Keski-Afrikan tasavaltaa käsittelevän korkean tason kansainvälisen konferenssin ”Humanitaarisesta avusta kriisinsietokykyyn”, |
— |
ottaa huomioon sopimuksen aseistariisunnasta, kotiutuksesta, palauttamisesta ja yhteiskuntaan sopeuttamisesta (DDRR), jonka monet aseellisista ryhmistä allekirjoittivat 10. toukokuuta 2015 Banguin foorumissa, |
— |
ottaa huomioon tarkistetun Cotonoun sopimuksen, |
— |
ottaa huomioon Keski-Afrikan tasavallan poliittis-sotilaallisen kriisin ratkaisemisesta 11. tammikuuta 2013 tehdyn Librevillen (Gabon) sopimuksen, joka allekirjoitettiin Keski-Afrikan talousyhteisön (ECCAS) valtion- ja hallitusten päämiesten alaisuudessa ja jossa määritellään ehdot Keski-Afrikan tasavallan kriisin päättämiseksi, |
— |
ottaa huomioon N’Djamenassa (Tšad) 21. joulukuuta 2012, 3. huhtikuuta 2013 ja 18. huhtikuuta 2013 pidetyt Keski-Afrikan talousyhteisön (ECCAS) valtion- ja hallitusten päämiesten ylimääräiset huippukokoukset ja niissä tehdyt päätökset perustaa kansallinen siirtymäkauden neuvosto, jolla on valta säätää lakeja ja perustuslaki sekä hyväksyä Keski-Afrikan tasavallan siirtymävaiheen etenemissuunnitelma, |
— |
ottaa huomioon Brazzavillessä (Kongon tasavalta) 3. toukokuuta 2013 pidetyn kansainvälisen kontaktiryhmän kokouksen, jossa vahvistettiin siirtymävaiheen etenemissuunnitelma ja perustettiin erityisrahasto Keski-Afrikan tasavallan avustamiseksi, |
— |
ottaa huomioon heinäkuussa 2014 allekirjoitetun sopimuksen vihollisuuksien lopettamisesta, |
— |
ottaa huomioon Brazzavillessä 16. maaliskuuta 2015 pidetyn Keski-Afrikan tasavaltaa käsittelevän kansainvälisen kontaktiryhmän 7. kokouksen päätelmät, |
— |
ottaa huomioon Afrikan unionin rauhan ja turvallisuuden neuvoston 17. syyskuuta 2014 ja 26. maaliskuuta 2015 antamat tiedonannot, |
— |
ottaa huomioon Keski-Afrikan tasavallan perustuslain, jonka siirtymäkauden neuvosto hyväksyi elokuun 2015 lopussa, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1998 vahvistetun Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön, jonka Keski-Afrikan tasavalta ratifioi vuonna 2001, |
— |
ottaa huomioon lapsen oikeuksien yleissopimuksen valinnaisen pöytäkirjan lasten osallistumisesta aseellisiin selkkauksiin, jonka Keski-Afrikan tasavalta on allekirjoittanut, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 135 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 4 kohdan, |
A. |
ottaa huomioon, että yhteenotot Keski-Afrikan tasavallassa kiihtyivät jälleen syyskuun 2015 lopulla, että niissä kuoli 42 ihmistä ja että niiden vuoksi noin 37 000 ihmistä joutui pakenemaan kodeistaan; |
B. |
panee merkille, että syyskuun 2015 lopulla Ngaragban vankilasta Banguissa ja Bouarissa pakeni yli 500 vankia ja että heidän joukossaan oli tunnettuja ihmisoikeusloukkauksiin ja -rikkomuksiin syyllistyneitä henkilöitä; pitää tätä vakavana uhkana siviilien turvallisuudelle ja uhrien ja todistajien suojelulle; katsoo, että vankilapako on takaisku yleisen järjestyksen ylläpitämiselle ja rankaisemattomuuden torjunnalle Keski-Afrikan tasavallassa; |
C. |
toteaa, että avustusjärjestöjen toimintaedellytykset Banguissa ovat humanitaarisen avun koordinointitoimiston mukaan huonontuneet; panee merkille, että avustusjärjestöjen toimi- ja asuintiloja on ryöstetty ja niiden työntekijöiden ja etenkin sairaaloiden terveydenhoitohenkilökunnan liikkumisvapautta on rajoitettu; |
D. |
toteaa, että humanitaarinen avustustoiminta on vaikeaa taisteluiden ja monien tiesulkujen vuoksi, sillä ne estävät viranomaisten pääsyn tuhansien maan sisäisten pakolaisten luo ja arvioimaan tarpeita; ottaa huomioon, että turvallista pääsyä Banguin kaupunginosiin on vaatinut myös Lääkärit ilman rajoja -järjestö, jonka mukaan haavoittuneita saapuu usein jalan ja että ryhmän ambulansseja ei ole voitu käyttää, koska pääkaupungista on tullut liian vaarallinen; |
E. |
toteaa, että YK päätti jatkaa MINUSCA-operaation toimeksiantoa 30. päivään huhtikuuta 2016 ja asetti joukkojen enimmäisvahvuudeksi 10 750 sotilashenkilöä, muun muassa 480 sotilastarkkailijaa ja esikuntaupseeria, ja 2 080 poliisia, mukaan lukien 400 poliisivirkailijaa ja 40 kriminaalihuollon virkailijaa; |
F. |
ottaa huomioon, että vaikka turvallisuustilanne on viime aikoina rauhoittunut, maassa olevan YK:n rauhanturvaoperaation MINUSCAn mukaan tilanne on yhä jännittynyt Banguissa, jossa on nähty hyökkäyksiä siviilejä vastaan, yhteisöjen välistä väkivaltaa ja hyökkäyksiä humanitaarista avustushenkilöstöä vastaan; |
G. |
panee merkille, että Kansainvälisen rikostuomioistuimen pääsyyttäjä Fatou Bensouda kehotti yhteenottoihin osallistuneita lopettamaan väkivallanteot välittömästi ja pidättymään väkivallasta ja muistutti, että mahdollisista sotarikoksista langetettaisiin rangaistus; ottaa huomioon, että Keski-Afrikan tasavallan konfliktia koskeva toinen tutkinta aloitettiin 24. syyskuuta 2014; |
H. |
huomauttaa, että viimeaikaiset yhteenotot uhkaavat hajottaa rauhanprosessin alkuunsa ja syöstä maan takaisin vuoden 2013 lopun ja vuoden 2014 synkkiin päiviin, jolloin tuhansia surmattiin ja kymmenet tuhannet joutuivat pakenemaan kodeistaan; toteaa, että rikollisuus on yhä merkittävä uhka; pitää naisten tilannetta Keski-Afrikan tasavallassa erittäin huolestuttavana ja toteaa, että kaikki osapuolet käyttävät usein raiskausta aseena sodassa; |
I. |
ottaa huomioon, että vuoden 2013 vallankaappaus ja sitä seurannut siirtymäkauden valtionpäämiehen Michel Djotodian ja siirtymäkauden pääministerin Nicolas Tiangayen syrjäyttäminen vallasta johtivat laajamittaisiin ja vakaviin ihmisoikeusloukkauksiin, joihin liittyi selvä kansanmurhan uhka, kuten laittomiin teloituksiin, kidutukseen, ryöstelyyn, laajamittaiseen raiskaamiseen ja seksuaaliseen hyväksikäyttöön, naisten ja lasten kidnappauksiin ja lapsisotilaiden pakkovärväämiseen; |
J. |
toteaa, että keskiafrikkalaisten oli määrä päättää kansanäänestyksessä 4. lokakuuta 2015 uuden perustuslain hyväksymisestä ja valita edustajansa parlamentti- ja presidentinvaaleissa, jotka oli suunniteltu pidettäväksi 18. lokakuuta 2015 (ensimmäinen kierros) ja 22. marraskuuta 2015 (toinen kierros); toteaa, että siirtymäkauden viranomaiset ovat tehneet viikkoja töitä äänestysten lykkäämiseksi, mutta kansallinen vaalilautakunta ei ole vieläkään ilmoittanut uutta aikataulua, vaaliluetteloita ei ole laadittu eikä äänestyslippuja jaettu; |
K. |
toteaa, että maassa on pahin humanitaarinen kriisi sitten itsenäistymisen vuonna 1960 ja että se koskettaa koko 4,6-miljoonaista väestöä, joista puolet on lapsia; toteaa, että 2,7 miljoonaa ihmistä tarvitsee apua, muun muassa ruoka-apua, suojaa, terveydenhuoltopalveluita, puhdasta juomavettä, jätevesihuoltoa ja asuntoja; ottaa huomioon, että yli 100 000 lapsen arvellaan joutuneen seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi ja värvätyksi maan aseellisiin ryhmiin ja että kriisin vuoksi arviolta miljoonalta lapselta puuttuu tätä nykyä mahdollisuus käydä koulua; |
L. |
panee merkille, että 5. toukokuuta 2015 Keski-Afrikan aseelliset ryhmät pääsivät sopimukseen 6 000–10 000 lapsisotilaan vapauttamisesta; |
M. |
toteaa, että rauhanturvaoperaation maineen ovat tahranneet syytteet lasten ja tyttöjen seksuaalisesta hyväksikäytöstä, johon YK-sotilaiden ja ranskalaisten rauhanturvaajien väitetään syyllistyneen; |
N. |
toteaa, että sekä Seleka- että anti-Balaka-nimellä tunnetut aseelliset ryhmät hyötyvät puutavaran ja timanttien kaupasta pitämällä tuotantopaikkoja hallussaan ja ”verottamalla” kaivostoiminnan harjoittajia ja kauppiaita tai kiristämällä niiltä ”suojelurahaa” ja että keskiafrikkalaiset kauppiaat ovat ostaneet timantteja useiden miljoonien dollarien arvosta tutkimatta kunnolla, rahoittavatko ne tällä tavoin aseellisia ryhmiä; |
O. |
toteaa, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on yksi Euroopan unionin perusarvoista ja keskeinen osa Cotonoun sopimusta, etenkin sen 8 artiklaa; |
P. |
toteaa, että oikeudenkäyttö ja syytteeseenpano vakavista ihmisoikeusloukkauksista ovat ratkaisevan tärkeitä tehtäviä, joita tarvitaan väärinkäytösten lopettamiseksi ja Keski-Afrikan tasavallan jälleenrakentamiseksi; |
Q. |
huomauttaa, että väkivaltaisuuksia leimaa yhä rankaisemattomuus, vaikka siirtymäkauden neuvosto onkin hyväksynyt ja siirtymäkauden presidentti allekirjoittanut lain erityisen rikostuomioistuimen perustamisesta, jossa olisi sekä kansallisia että kansainvälisiä tuomareita ja syyttäjiä, jotka tutkisivat Keski-Afrikan tasavallassa vuoden 2003 jälkeen tehdyt vakavat ihmisoikeusloukkaukset ja nostaisivat niitä koskevat syytteet; |
R. |
toteaa, että EU käynnisti syyskuussa 2014 ensimmäiset kolme Keski-Afrikan tasavaltaa varten perustetun EU:n monenvälisen kehitysrahaston rahoittamaa kehityshanketta, jotka koskevat terveydenhuoltoa, työpaikkojen luomista, vaurioituneen infrastruktuurin kunnostamista Banguissa sekä naisten vaikutusmahdollisuuksien lisäämistä ja heidän taloudellista osallisuuttaan; |
S. |
ottaa huomioon, että maaliskuussa 2015 Eurooppa-neuvosto käynnisti Keski-Afrikan tasavallassa toteutettavan EU:n sotilaallisen neuvontaoperaation (EUMAM RCA), jonka tarkoituksena on tukea maan viranomaisia turvallisuusalan ja asevoimien uudistuksen valmistelussa; |
T. |
toteaa, että EU on toukokuun 2015 jälkeen lisännyt taloudellista tukeaan Keski-Afrikan tasavallalle yhteensä 72 miljoonalla eurolla, johon sisältyy humanitaariseen apuun tarkoitettuja varoja (muun muassa 10 miljoonaa euroa uutta rahoitusta), budjettitukea (40 miljoonaa euroa lisärahoitusta) ja uusi maksuosuus Keski-Afrikan tasavallan käyttöön tarkoitettuun EU:n erityisrahastoon (22 miljoonaa euroa lisärahoitusta); |
U. |
toteaa, että EU käynnisti 15. heinäkuuta 2014 ensimmäisen monenvälisen kehitysrahaston Keski-Afrikan tasavallan tukemiseksi ja että sen avulla pyritään mahdollistamaan siirtyminen hätäavusta pitkän aikavälin kehitysapuun; |
1. |
on syvästi huolissaan Keski-Afrikan tasavallan tilanteesta, joka saattaa suistaa maan sisällissotaan, jos viimeaikaisia väkivaltaisuuksia ei saada laantumaan; suree ihmishenkien menetyksiä ja ilmaisee myötätuntonsa uhrien omaisille ja Keski-Afrikan tasavallan koko väestölle; |
2. |
tuomitsee jyrkästi hyökkäykset humanitaaristen järjestöjen toimi- ja asuintiloihin viimeisimpien väkivaltaisuuksien yhteydessä; vaatii avustustyöntekijöille oikeutta liikkua vapaasti, jotta he pääsevät apua tarvitsevien siviilien ja etenkin asuinseudultaan siirtymään joutuneen väestön luo; palauttaa mieliin, että lähes puoli miljoonaa kotimaansa sisällä siirtymään joutunutta ihmistä tarvitsee kiireesti ruokaa, hoitoa, vesi- ja jätevesihuoltoa, saniteettipalveluita ja hygieniaa, suojaa ja perustaloustarvikkeita; |
3. |
kehottaa Keski-Afrikan tasavallan viranomaisia keskittämään huomionsa rankaisemattomuuden torjumiseen ja oikeusvaltion uudelleen muodostamiseen, myös saattamalla väkivaltaisuuksiin syyllistyneet oikeuteen; pitää myönteisenä erityisen rikostuomioistuimen perustamista tutkimaan Keski-Afrikan tasavallassa vuoden 2003 jälkeen tehtyjä vakavia ihmisoikeusloukkauksia ja nostaman niitä koskevia syytteitä ja painottaa tarvetta saattaa se kiireesti toimintaan; korostaa, että sen toiminta edellyttää ehdottomasti kansainvälistä teknistä ja rahoitustukea; kehottaa järjestämään mahdollisimman pian kansainvälisen avunantajien kokouksen rahoituslupausten saamiseksi; kannustaa Keski-Afrikan tasavallan viranomaisia soveltamaan tehokasta ja avointa menettelyä otettaessa tuomioistuimen henkilöstöä palvelukseen; |
4. |
antaa Keski-Afrikan talousyhteisölle (ECCAS) kiitosta sen ratkaisevan tärkeästä roolista siirtymävaiheen pohjustamisessa ja sen päättäväisestä asenteesta Addis Abebassa 31. tammikuuta 2015 käydyissä neuvotteluissa kaikkien sellaisten rinnakkaisten aloitteiden suhteen, jotka saattavat vaarantaa kansainvälisen yhteisön meneillään olevat toimet rauhan, turvallisuuden ja vakauden palauttamiseksi Keski-Afrikan tasavallassa; |
5. |
on tyytyväinen siirtymäkauden hallituksen tähänastisiin ponnisteluihin mutta kehottaa Keski-Afrikan tasavallan siirtymäkauden viranomaisia ja kansainvälistä yhteisöä puuttumaan kriisin perimmäisiin syihin, joita ovat esimerkiksi laajamittainen köyhyys, taloudelliset erot ja eriarvoisuus, kasvava työttömyys ja se, ettei luonnonvaroihin perustuvaa vaurautta jaeta uudelleen valtion talousarvion kautta; vaatii kokonaisvaltaista toimintamallia, jossa keskitytään turvallisuuteen, humanitaariseen apuun, vakauttamiseen ja talouden elpymiseen; |
6. |
kehottaa kansainvälistä yhteisöä tukemaan Keski-Afrikan tasavallan poliittista prosessia tänä kriittisenä aikana ja lisäämään yhteisiä ponnisteluja poliittisen vuoropuhelun helpottamiseksi, luottamuksen lujittamiseksi ja maan uskonnollisten yhteisöjen rauhanomaisen rinnakkaiselon varmistamiseksi; kehottaa painokkaasti Keski-Afrikan tasavallan hallitusta asettamaan etusijalle koulutusjärjestelmän uudelleenrakentamisen, jotta rauhanomainen rinnakkaiselo olisi pitkällä aikavälillä helpompaa; |
7. |
pitää valitettavana, että vaikka YK on asettanut maan asevientikieltoon, puolisotilaalliset joukot vahvistuvat edelleen; kehottaa kaikkia osapuolia noudattamaan 10. toukokuuta 2015 allekirjoitettua aseistariisuntasopimusta; painottaa, että aseellisten ryhmien aseistariisunnan on oltava ehdoton prioriteetti, erityisesti parlamentti- ja presidentinvaalien edellä, jotka maassa on määrä järjestää vuoden loppuun menneessä; |
8. |
kehottaa painokkaasti Afrikan unionia ja EU:ta hyödyntämään kaikkia sopivia toimenpiteitä ja välineitä auttaakseen siirtymäkauden hallitusta välttämään jo valmiiksi hauraan valtion luhistumisen, etnisten ryhmien välisen väkivallan kiihtymisen ja kilpailevien puolisotilaallisten joukkojen jatkuvan vahvistumisen sekä huolehtimaan siirtymisestä toimivaan, osallistavaan ja demokraattiseen valtioon, missä voidaan hyödyntää etenkin vakautta ja rauhaa edistävää välinettä, Afrikan rauhanrahastoa ja Afrikan valmiusjoukkoja; |
9. |
on tyytyväinen sovintoa ja rauhaa edistävän Banguin foorumin perustamiseen ja kehottaa kaikkia poliittisia, sotilaallisia ja uskonnollisia johtajia sekä paikallisyhteisöjä ja kansalaisyhteiskuntaa osallistumaan siihen ehdoitta; painottaa, että demokraattiset vaalit on välttämättä järjestettävä; |
10. |
kehottaa komissiota, jäsenvaltioita ja muita kansainvälisiä toimijoita tekemään kaikkensa tukeakseen vaalien järjestämistä siirtymävaiheen etenemissuunnitelmassa esitetyllä tavalla, etenkin osallistumalla YK:n kehitysohjelman hallinnoimaan vaalijärjestelyjen tukiohjelmaan, jotta vaalit voidaan järjestää ennen kuluvan vuoden loppua ja näin saadaan suoritettua siirtymävaiheen etenemissuunnitelman merkittävä vaihe; |
11. |
ilmaisee jälleen tukevansa Keski-Afrikan tasavallan itsenäisyyttä, yhtenäisyyttä ja alueellista koskemattomuutta; muistuttaa, että kansojen itsemääräämisoikeus ilman ulkopuolista asioihin puuttumista on tärkeää; |
12. |
vahvistaa tukensa YK:lle, MINUSCA-rauhanturvaoperaatiolle ja ranskalaiselle Sangaris-sotilasosastolle vuoden loppuun mennessä järjestettävien vaalien alla; tuomitsee jyrkästi kaikki pyrkimykset vaikeuttaa vakauttamisponnisteluja; |
13. |
muistuttaa, että siirtymävaihe päättyy 30. joulukuuta 2015; kehottaa kansallisia viranomaisia MINUSCA-operaation ja Sangaris-joukkojen tuella palauttamaan rauhan maahan ja erityisesti Banguihin, jotta vaaliaikataulusta voitaisiin pitää kiinni mahdollisimman pitkälle; |
14. |
pitää myönteisinä EU:n sotilaallista neuvontaoperaatiota (EUMAM RCA) ja sellaisten hankkeiden käynnistämistä, joilla palautetaan poliisin ja santarmilaitoksen valmiudet lähipoliisitoimintaan ja mellakantorjuntaan, otetaan uudelleen käyttöön operaatioiden yhteinen komentokeskus, lujitetaan oikeuslaitosta ja kunnostetaan vankiloita; |
15. |
tuomitsee ehdottomasti kaiken lapsiin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ja vaatii kaikkia puolisotilaallisia joukkoja ja ei-valtiollisia aseellisia ryhmiä laskemaan aseensa, lopettamaan kaikenlaisen väkivallan ja vapauttamaan viipymättä värväämänsä lapset; vaatii, että kaikkien osapuolten on sitouduttava turvaamaan lasten oikeudet ja estettävä uudet lasten oikeuksien loukkaukset ja lasten hyväksikäyttö; vaatii, että tytöille ja naisille, jotka on raiskattu aseellisen konfliktin yhteydessä, tarjotaan kaikki mahdolliset seksuaali- ja lisääntymisterveyspalvelut; |
16. |
kehottaa painokkaasti keskiafrikkalaisia timanttikauppiaita noudattamaan huolellisuusvelvollisuutta ja kansainvälisiä timanttiyhtiöitä korjaamaan Kimberlyn prosessin puutteet Keski-Afrikan tasavallan timanttien toimitusketjussa; kehottaa Keski-Afrikan tasavallan viranomaisia ja ulkomaisia yrityksiä tukemaan hallinnon vahvistamista kaivannaisalalla noudattamalla kaivos- ja kaivannaisteollisuuden avoimuutta koskevaa aloitetta; |
17. |
kehottaa kansainvälisiä timanttiyhtiöitä tarkastamaan timanttien alkuperän, jotta ne eivät ruokkisi konfliktia ostamalla Keski-Afrikan tasavallassa laittomasti louhittuja ja kaupattuja timantteja; kehottaa painokkaasti eurooppalaisia yhtiöitä, jotka tekevät kauppaa keskiafrikkalaisten hakkuutoimintaa harjoittavien yhtiöiden kanssa, noudattamaan EU:n puutavara-asetusta ja kehottaa EU:ta valvomaan tehokkaasti, että keskiafrikkalaisen puutavaran maahantuojat noudattavat puutavara-asetusta; |
18. |
kehottaa Keski-Afrikan tasavallan viranomaisia kehittämään omaehtoisen kansallisen strategian luonnonvaroja laittomasti hyödyntävien ja kauppaavien verkostojen purkamiseksi; |
19. |
vaatii maita, joiden sotilaat ovat syyllistyneet seksuaaliseen hyväksikäyttöön Keski-Afrikan tasavallassa toteutettujen rauhanturvaoperaatioiden yhteydessä, saattamaan syylliset vastuuseen ja oikeuteen, sillä rankaisemattomuutta ei voida hyväksyä; painottaa, että rauhanturvarakenteita on kiireesti uudistettava perustamalla toimiva ja avoin valvonta- ja vastuumekanismi; on vakuuttunut, että tällaisia vakavia rikoksia voidaan myös vähentää ja ehkäistä koulutuksen ja valistuksen avulla; |
20. |
kehottaa Keski-Afrikan tasavaltaa, sen naapurivaltioita ja muita Suurten järvien alueen kansainvälisen konferenssin jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä aluetasolla tutkiakseen ja torjuakseen alueellisia rikollisverkostoja ja aseellisia ryhmiä, jotka ovat mukana luonnonvarojen, myös kullan ja timanttien, laittomassa hyödyntämisessä ja salakuljetuksessa sekä villieläinten salametsästyksessä ja kaupassa; |
21. |
kehottaa EU:ta tekemään kaiken voitavansa parantaakseen keskiafrikkalaisille annettavan avun koordinointia ja tehostaakseen kyseistä apua; pitää samalla myönteisenä, että EU ja sen jäsenvaltiot ovat lisänneet humanitaarista toimintaansa Keski-Afrikan tasavallassa tarpeiden lisääntymisen myötä; painottaa, että Keski-Afrikan tasavallassa olisi tarjottava ihmishenkiä säästävää apua sitä tarvitseville kuin myös pakolaisille naapurimaissa; |
22. |
pitää valitettavana, että puolisotilaalliset joukot ovat tuhonneet julkisia arkistoja ja rekistereitä; kehottaa painokkaasti EU:ta tukemaan Keski-Afrikan tasavallan ponnisteluja julkisten rekisterien ennallistamiseksi ja myös vaalivilpin ehkäisemiseksi; |
23. |
kehottaa EU:n jäsenvaltioita ja muita avunantajia kasvattamaan maksuosuuksiaan Keski-Afrikan tasavaltaa koskevaan EU:n rahastoon eli nk. Bêkou-erityisrahastoon, jonka päämääränä on edistää vakauttamista ja jälleenrakentamista Keski-Afrikan tasavallassa ottaen huomioon tarpeen kytkeä jälleenrakennus- ja kehitysohjelmat entistä paremmin humanitaariseen toimintaan; |
24. |
kehottaa EU:ta, Afrikan unionia ja kansainvälistä yhteisöä tukemaan keskiafrikkalaisia pakolaisia naapurimaissa; |
25. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman Keski-Afrikan tasavallan siirtymäkauden hallituksen viranomaisille, neuvostolle, komissiolle, komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle Federica Mogherinille, YK:n turvallisuusneuvostolle, YK:n pääsihteerille, Afrikan unionin toimielimille, Keski-Afrikan talousyhteisölle, AKT:n ja EU:n yhteiselle parlamentaariselle edustajakokoukselle sekä EU:n jäsenvaltioille. |
(1) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2015)0035.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/26 |
P8_TA(2015)0343
Thaimaan tilanne
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Thaimaan tilanteesta (2015/2875(RSP))
(2017/C 349/04)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa Thaimaasta, erityisesti 20. toukokuuta 2010 (1), 6. helmikuuta 2014 (2) ja 21. toukokuuta 2015 antamansa päätöslauselmat (3), |
— |
ottaa huomioon komission varapuheenjohtajan / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Federica Mogherinin tiedottajan 2. huhtikuuta 2015 antaman julkilausuman Thaimaan viimeaikaisista tapahtumista, |
— |
ottaa huomioon EU:n Thaimaan-edustuston yhdessä EU:n Thaimaan-edustustojen päälliköiden kanssa 14. marraskuuta 2014, 30. kesäkuuta 2015 ja 24. syyskuuta 2015 antamat lausunnot, |
— |
ottaa huomioon 23. kesäkuuta 2014 Thaimaasta annetut neuvoston päätelmät, |
— |
ottaa huomioon silloisen komission varapuheenjohtajan / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Catherine Ashtonin komission puolesta 15. toukokuuta 2013 antaman vastauksen Andy Hallin tilanteesta, |
— |
ottaa huomioon ilmaisunvapauden edistämistä ja suojelua käsittelevän YK:n erityisraportoijan 1. huhtikuuta 2015 antaman lehdistötiedotteen, |
— |
ottaa huomioon YK:n ihmisoikeusneuvostossa esitetyn yleisen määräaikaisarvioinnin Thaimaasta ja ihmisoikeusneuvoston 5. lokakuuta 2011 antamat suositukset, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1948 annetun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1998 annetun YK:n julistuksen ihmisoikeuksien puolustajista, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1966 tehdyn kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, jonka sopimusvaltio Thaimaa on, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1984 tehdyn kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen, |
— |
ottaa huomioon Kaakkois-Aasian maiden liiton (ASEAN) ihmisoikeusjulistuksen, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 135 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 4 kohdan, |
A. |
ottaa huomioon, että 20. toukokuuta 2014 armeija syrjäytti Thaimaan hallituksen ja julisti koko maahan poikkeustilan ja pakotti hajottamaan väliaikaisen hallituksen (Centre for Administration of Peace and Order); |
B. |
ottaa huomioon, että armeija on muodostanut ”Rauhan ja järjestyksen kansallisen neuvoston” (National Council of Peace and Order, NCPO), jonka johtajalla kenraali Prayut Chan-ochalla on käytössään kaikki toimivaltuudet ja rajoittamaton valta antaa määräyksiä ja toteuttaa perustuslakiuudistus; |
C. |
ottaa huomioon, että NCPO:n perustamat keskeiset perustuslailliset elimet ovat sotilashenkilöiden hallinnassa ja NCPO:n kaikille jäsenille on myönnetty täysimääräinen koskemattomuus rikkomusten, vastuun ja vastuuvelvollisuuden suhteen, koska heidät on otettu tehtäviinsä väliaikaisen perustuslain 44 ja 47 osastojen perusteella; |
D. |
ottaa huomioon, että 29. elokuuta 2015 perustuslakia laativa komitea sai valmiiksi uuden perustuslakiluonnoksen, jonka kansallinen uudistusneuvosto hylkäsi 6. syyskuuta 2015; ottaa huomioon, että uuden perustuslakia laativan komitean on laadittava perustuslaki uudelleen 180 päivän kuluessa ja että viimeisimmän hylkäyksen jälkeen sotilashallinto maassa voi pitkittyä; |
E. |
ottaa huomioon, että NCPO on syyttänyt väliaikaisen perustuslain 44 osaston perusteella Thaimaan poliittista ja ihmisoikeustilannetta käsitteleviä johtavia verkkosivustoja kansallisen turvallisuuden vaarantamisesta ja että maan eri poliittisia siipiä lähellä olevia televisiokanavia ja paikallisia radioasemia sensuroidaan ankarasti; |
F. |
ottaa huomioon, että hiljattain hyväksytyssä julkisia kokouksia koskevassa laissa, joka tuli voimaan 14. elokuuta 2015, rajoitetaan ankarasti kokoontumisvapautta ja määrätään kovia, jopa kymmenen vuoden vankeusrangaistuksia rikoksista, kuten julkisten palvelujen häirinnästä; |
G. |
ottaa huomioon, että armeijan henkilöstöä on nimitetty ”rauhaa ja järjestystä ylläpitäviksi virkailijoiksi”, jotka pidättävät mielivaltaisesti ihmisiä, suorittavat tutkintaa ja tekevät etsintöjä ilman oikeuden määräystä; |
H. |
ottaa huomioon, että rauhanomaisiin mielenosoituksiin osallistuneita on toistuvasti syytetty kansankiihotuksesta ja lakien rikkomisesta ja että 14 uusdemokraattisen liikkeen (Neo-Democracy Movement (NDM)) aktivistia on pidätetty; |
I. |
ottaa huomioon, että kuolemanrangaistusta käytetään Thaimaassa yhä ja että uuteen lainsäädäntöön on lisätty tapauksia, joissa se voidaan langettaa; |
J. |
ottaa huomioon, että vallankaappauksen jälkeen majesteettirikosta koskevan lain perusteella tehtyjen vangitsemisten määrä kasvoi äkillisesti; |
K. |
ottaa huomioon, että kansalliselta ihmisoikeuskomissiolta on evätty pääsy kidutettujen tai pahoinpideltyjen henkilöiden luokse, jotka ovat pysyvästi pidätettyinä ilman syytettä tai oikeudenkäyntiä sotilastuomioistuinten määräysvallan nojalla; |
L. |
ottaa huomioon, että paikallisyhteisöjen ja maaoikeuksien puolesta toimivien aktivistien turvallisuus on heikentynyt vallankaappauksen jälkeen; |
M. |
ottaa huomioon, että Thaimaa ei ole allekirjoittanut vuoden 1951 pakolaissopimusta tai sen vuoden 1967 pöytäkirjaa eikä sillä ole virallista kansallista turvapaikkaa koskevaa sääntelykehystä; ottaa huomioon, että Thaimaan viranomaiset palauttavat edelleen pakolaisia ja turvapaikanhakijoita maihin, joissa he joutuvat todennäköisesti vainotuiksi; |
N. |
ottaa huomioon, että Thaimaa on velvollinen niiden kansainvälisten sopimusten nojalla, joiden osapuoli se on, tutkimaan ja saattamaan asianmukaisesti oikeuteen kidutukseen, pidätyskuolemiin ja muihin väitettyihin vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin syyllistyneet henkilöt; |
O. |
ottaa huomioon, että syyte törkeästä kunnianloukkauksesta työntekijöiden oikeuksia puolustanutta EU:n kansalaista Andy Hallia vastaan on hylätty mutta häntä vastaan on nostettu syyte tietokonerikoksesta ja kunnianloukkaustapauksista sekä kahdesta siviilihenkilöön kohdistuneesta kunnianloukkaustapauksesta, jotka voivat johtaa seitsemän vuoden vankeustuomioon ja usean miljoonan dollarin sakkoihin, sen jälkeen, kun hän oli osallistunut Finnwatchin raportin laatimiseen thaimaalaisen ananastukkukauppiaan väitetyistä työntekijöiden oikeuksien rikkomuksista ja huolimatta siitä, että Thaimaan työministeriö ja eräs yrityksen työntekijä vahvistivat edellisessä oikeuskäsittelyssä yrityksen syyllistyneen työntekijöiden oikeuksien loukkauksiin; ottaa huomioon, että hänen tapaustaan käsitellään 19. lokakuuta 2015; |
P. |
toteaa, että vaikka Thaimaa on ratifioinut Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen nro 29, siirtotyöläisten suoja on heikko; toteaa, että työntekijöillä käytävä kauppa on huomattava ongelma; toteaa, että tilanne on erityisen huolestuttava kalatalousalalla; |
Q. |
ottaa huomioon, että EU on keskeyttänyt vuonna 2013 aloitetut hitaasti edenneet neuvottelut kahdenvälisestä vapaakauppasopimuksesta Thaimaan kanssa ja kieltäytyy allekirjoittamasta kumppanuus- ja yhteistyösopimusta, joka saatiin valmiiksi marraskuussa 2013, ennen kuin maassa on demokraattinen hallitus; ottaa huomioon, että EU on Thaimaan kolmanneksi suurin kauppakumppani; |
1. |
suhtautuu myönteisesti siihen, että EU on antanut vahvan sitoumuksen Thaimaan kansalle, jonka kanssa EU:lla on vahvat ja pitkäaikaiset poliittiset, taloudelliset ja kulttuuriset siteet; korostaa, että Thaimaan ystävänä ja kumppanina EU on toistuvasti vaatinut demokratiakehityksen palauttamista; |
2. |
on kuitenkin erittäin huolestunut Thaimaan ihmisoikeustilanteen heikkenemisestä toukokuussa 2014 tehdyn vallankaappauksen jälkeen; |
3. |
kehottaa Thaimaan viranomaisia poistamaan vapautta ja ihmisoikeuksien rauhanomaista harjoittamista koskevaan oikeuteen kohdistuvat tukahduttavat rajoitukset, erityisesti ne, jotka ovat olennaisia rauhanomaiselle osallistumiselle poliittiseen toimintaan; |
4. |
kehottaa Thaimaan viranomaisia kumoamaan tuomioita ja rangaistuksia, peruuttamaan syytteitä ja vapauttamaan henkilöitä ja media-alan toimijoita, jotka on tuomittu tai joita syytetään, vaikka he ovat harjoittaneet rauhanomaisesti ilmaisun- tai kokoontumisvapauttaan; kehottaa hallitusta kumoamaan välittömästi väliaikaisen perustuslain 44 osaston ja siihen liittyvät säännökset, joiden perusteella Thaimaan viranomaiset tukahduttavat perusoikeuksia ja syyllistyvät rankaisematta ihmisoikeusrikkomuksiin; |
5. |
kehottaa Thaimaan viranomaisia edistämään koko väestöön kohdistuvien turvallisuusuhkien ehkäisyä ja puuttumaan tehokkaammin yhteisöjen ja maaoikeuksien puolesta toimivien aktivistien huolenaiheisiin; |
6. |
kehottaa Thaimaan viranomaisia aloittamaan mahdollisimman pian poliittisten toimivaltuuksien siirtämisen sotilasviranomaisilta siviiliviranomaisille; panee merkille vapaita ja oikeudenmukaisia vaaleja koskevan selvän suunnitelman ja kehottaa noudattamaan määräaikoja; |
7. |
kannustaa siirtämään kaiken siviileihin kohdistuvan tuomiovallan sotilastuomioistuimilta siviilituomioistuimille, lopettamaan poikkeustilan nojalla tehdyt mielivaltaiset pidätykset ja toteuttamaan toimia, joilla rajoitetaan armeijan toimivaltuuksia pidättää siviilejä sen sijaan, että niitä lisättäisiin; |
8. |
kannustaa viranomaisia tarkastelemaan uudelleen majesteettirikosta koskevaa lakia, jotta voidaan estää se, että sen perusteella rangaistaan poliittisten näkemysten rauhanomaisesta ilmaisemisesta, ja keskeyttämään kyseisen lain liian laajan soveltamisen siihen liittymättömien asioiden yhteydessä; |
9. |
pyytää, että oikeutta turvallisuuteen, mukaan lukien ihmisoikeusaktivistien oikeus turvallisuuteen, noudatetaan ja suojellaan ja että kaikki ihmisoikeusaktivisteihin kohdistuvat väkivallanteot tutkitaan pikaisesti, tehokkaasti ja riippumattomasti; |
10. |
panee merkille, että Thaimaan hallitus on nimittänyt uuden perustuslakia laativan komitean laatimaan uuden perustuslain mahdollisimman pian; kehottaa laatimaan perustuslain, joka perustuu demokratian periaatteisiin, kuten tasa-arvo, vapaus, oikeudenmukainen edustus, avoimuus, vastuullisuus, ihmisoikeudet, oikeusvaltio ja resurssien yleinen saatavuus; |
11. |
kehottaa Thaimaan hallitusta noudattamaan omia perustuslaillisia ja kansainvälisiä velvoitteitaan, jotka koskevat oikeuslaitoksen riippumattomuutta, oikeutta ilmaisunvapauteen, yhdistymisvapauteen ja rauhanomaiseen kokoontumiseen sekä poliittista moniarvoisuutta erityisesti kunnianloukkauksien torjuntaa koskevien lakien lisääntyvän ankaruuden vuoksi; |
12. |
panee merkille Thaimaan hallituksen toteuttamat toimet, joilla se pyrkii täyttämään vähimmäisvaatimukset ihmiskaupan poistamiseksi ja yleisesti esiintyvän nykyaikaisen orjuuden lopettamiseksi kalastusteollisuutensa tuotantoketjussa; kannustaa hallitusta panemaan nämä toimet täytäntöön kiireellisesti ja tehostamaan ponnistelujaan; |
13. |
kehottaa Thaimaata allekirjoittamaan ja ratifioimaan vuoden 1951 pakolaissopimuksen tai sen vuoden 1967 pöytäkirjan; |
14. |
kehottaa Thaimaata toteuttamaan konkreettisia toimia kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseksi; |
15. |
suhtautuu erittäin myönteisesti siihen, että Thaimaa on hyväksynyt sukupuolten tasa-arvoa koskevan lain, joka merkitsee, että kyseisen lain nojalla maassa kohdellaan tulevaisuudessa osallistavammin homo- ja biseksuaaleja sekä transihmisiä; |
16. |
suhtautuu myönteisesti päätökseen hylätä törkeää kunnianloukkausta koskeva oikeusjuttu Andy Hallia vastaan ja hänen vapauttamiseensa sen jälkeen; vaatii, että häntä vastaan eteläisen Bangkokin rikostuomioistuimessa aloitetuista törkeää kunnianloukkausta koskevista oikeusjutuista luovutaan myös, kun otetaan huomioon, että hänen toimintansa tarkoitus ihmisoikeusaktivistina oli tuoda esiin ihmiskauppaa koskevia tapauksia ja parantaa siirtotyöläisten oikeudellista asemaa Thaimaassa, mikä vahvistaa hänen oikeutensa tehdä tutkimuksia ja puolustaa etuja ilman pelkoa kostotoimista; ilmaisee huolensa siitä, että kahdessa siviilihenkilöön kohdistuneessa kunnianloukkaustapauksessa hänen oikeudenkäyntinsä ei ole ehkä täysin puolueeton, koska kanteen nostaneen yrityksen ja korkea-arvoisten thaimaalaisten poliitikkojen välillä on kerrottu olevan omistukseen liittyviä yhteyksiä; pyytää EU:n edustustoa jatkamaan hänen oikeudellisen tilanteensa seuraamista tiiviisti ja olemaan läsnä hänen oikeudenkäynnissään; |
17. |
suhtautuu myönteisesti siihen, että Phuketin maakuntatuomioistuin antoi 1. syyskuuta 2015 vapauttavan tuomion toimittajille Chutima ”Oi” Sidasathianille ja Alan Morisonille; |
18. |
kehottaa kansainvälistä yhteisöä ja erityisesti EU:ta tekemään kaikkensa ihmiskaupan, orjatyön ja pakkosiirtolaisuuden torjumiseksi edistämällä kansainvälistä yhteistyötä työhön liittyvien ihmisoikeusrikkomusten seurannassa ja ehkäisemisessä; |
19. |
kannustaa EU:ta ja Thaimaan hallitusta aloittamaan rakentavan vuoropuhelun ihmisoikeuksien suojeluun ja demokratisoitumisprosessiin Thaimaassa ja sen lähialueella liittyvistä asioista; muistuttaa kannattavansa Thaimaan demokratisoitumisprosessia; |
20. |
kannustaa komissiota ja Euroopan ulkosuhdehallintoa jatkamaan taloudellista ja poliittista painostusta, jotta varmistetaan Thaimaan paluu demokraattiseen hallintoon; muistuttaa Thaimaan hallitusta tässä yhteydessä siitä, että EU:n ja Thaimaan välisen vapaakauppasopimuksen ja kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa ei ole odotettavissa edistystä niin kauan kuin sotilasjuntta on vallassa; |
21. |
suhtautuu myönteisesti Thaimaan uuteen rooliin ASEANin ja EU:n suhteiden koordinaattorimaana vuosina 2015–2018; korostaa molemminpuolisia hyötyjä, joita ASEAN ja EU saavat yhteistyöstään; |
22. |
pyytää Euroopan ulkosuhdehallintoa ja EU:n edustustoa sekä jäsenvaltioiden edustustoja käyttämään kaikkia saatavilla olevia välineitä, jotta varmistetaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja oikeusvaltio Thaimaassa erityisesti jatkamalla oppositiojohtajien tutkinnan ja oikeudenkäyntikuulustelujen seuraamista; |
23. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, komissiolle, Thaimaan hallitukselle ja parlamentille, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, YK:n ihmisoikeusvaltuutetulle ja Kaakkois-Aasian maiden liiton jäsenvaltioiden hallituksille. |
(1) EUVL C 161 E, 31.5.2011, s. 152.
(2) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2014)0107.
(3) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2015)0211.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/30 |
P8_TA(2015)0344
Boko Haramin iskuista johtuva lasten joukkopako Nigeriassa
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Boko Haramin iskuista johtuvasta lasten joukkopaosta Nigeriassa (2015/2876(RSP))
(2017/C 349/05)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa Nigeriasta ja etenkin 17. heinäkuuta 2014 (1) ja 30. huhtikuuta 2015 (2) antamansa päätöslauselmat, |
— |
ottaa huomioon komission varapuheenjohtajan / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Federica Mogherinin 8. ja 19. tammikuuta, 31. maaliskuuta, 14. ja 15. huhtikuuta sekä 3. heinäkuuta 2015 antamat aiemmat julkilausumat, |
— |
ottaa huomioon YK:n turvallisuusneuvoston puheenjohtajan 28. heinäkuuta 2015 antaman julkilausuman, |
— |
ottaa huomioon presidentti Muhammadu Buharin puheenvuoron YK:n yleiskokouksessa 28. syyskuuta 2015 sekä terrorismin torjumista käsittelevässä YK:n huippukokouksessa, |
— |
ottaa huomioon Cotonoun sopimuksen, |
— |
ottaa huomioon YK:n turvallisuusneuvoston 31. lokakuuta 2000 antaman päätöslauselman 1325 naisista, rauhasta ja turvallisuudesta, |
— |
ottaa huomioon YK:n lapsen oikeuksien yleissopimuksen sekä lasten oikeuksia ja hyvinvointia koskevan Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) peruskirjan (1990), |
— |
ottaa huomioon vuonna 2003 annetun lapsen oikeuksia koskevan lakialoitteen, jonka Nigerian liittohallitus hyväksyi, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1948 annetun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, |
— |
ottaa huomioon terrorismin torjuntaa ja ehkäisyä koskevan Afrikan unionin yleissopimuksen, jonka Nigeria ratifioi 16. toukokuuta 2003, sekä yleissopimukseen liitetyn lisäpöytäkirjan, jonka Nigeria ratifioi 22. joulukuuta 2008, |
— |
ottaa huomioon EU:n vakaushätärahaston, jonka avulla käsitellään Afrikassa tapahtuvan laittoman muuton ja ihmisten siirtymisen perimmäisiä syitä, |
— |
ottaa huomioon YK:n ihmisoikeusvaltuutetun 29. syyskuuta 2015 esittämän kertomuksen Boko Haramin suorittamista loukkauksista ja väärinkäytöksistä sekä niiden vaikutuksesta ihmisoikeuksiin asianomaisissa maissa; ottaa huomioon YK:n ihmisoikeusvaltuutetun lausunnot mahdollisuudesta asettaa Boko Haramin jäseniä syytteeseen sotarikoksista, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 135 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 4 kohdan, |
A. |
toteaa, että Nigeria, joka on Afrikan runsasväkisin ja suurin talous, on etnisesti monimuotoinen maa, jota sävyttävät alueelliset ja uskonnolliset jakolinjat sekä pohjoisen ja etelän väliset erot sekä taloudellinen ja sosiaalinen eriarvoisuus; toteaa, että Nigeriasta on vuoden 2009 jälkeen tullut Da’eshille uskollisen islamilaisen Boko Haram -terroristiryhmän taistelukenttä; toteaa, että tästä terroristiryhmästä on tullut koko ajan yhä suurempi uhka Nigerian ja Länsi-Afrikan alueen vakaudelle; toteaa, että Nigerian turvallisuusjoukot ovat usein käyttäneet liiallista voimaa ja syyllistyneet väärinkäytöksiin kapinallisten vastaisissa sotilaallisissa toimissa; |
B. |
toteaa, että Boko Haram on viimeisten neljän kuukauden aikana surmannut ainakin 1 600 siviiliä ja että siviilikuolonuhrien kokonaismäärä pelkästään vuonna 2015 on vähintään 3 500; |
C. |
toteaa, että Boko Haramin kapinan alettua ryhmän tahalliset toimet etenkin koulua käyviä poikia ja tyttöjä kohtaan ovat riistäneet lapsilta mahdollisuuden koulunkäyntiin; toteaa, että 10,5 miljoonaa peruskouluikäistä lasta ei Nigeriassa käy koulua, mikä on UNESCOn mukaan maailman suurin luku; toteaa, että Boko Haram ottaa kohteikseen koulutusta saavia lapsia ja naisia aivan kuten al-Shabaab Somaliassa, AQIM, MUJAO ja Ansar Dine Pohjois-Malissa ja Taleban Afganistanissa ja Pakistanissa; |
D. |
toteaa, että Nigerian armeijan ja alueellisten aseistettujen joukkojen etenemisestä huolimatta myös naapurimaihin asti ulottuvat yhä yleistyvät iskut ja itsemurhapommitukset uhkaavat vakautta ja miljoonien ihmisten toimeentuloa koko alueella; toteaa, että lapset ovat erityisen suuressa vaarassa, kun humanitaarinen tilanne huononee, elintarvikkeiden saanti heikkenee ja koulutuksen, turvallisen juomaveden sekä terveydenhuollon saanti vaikeutuvat; |
E. |
toteaa, että YK:n arvioiden mukaan väkivaltaisuudet Bornon, Yoben ja Adamawan osavaltioissa ovat äskettäin lisänneet maan sisällä siirtyneiden ihmisten määrää dramaattisesti 2,1 miljoonaan, joista 58 prosenttia on Kansainvälisen siirtolaisjärjestön mukaan lapsia; toteaa, että kapina on kaiken kaikkiaan vaikuttanut yli 3 miljoonaan ihmiseen ja 5,5 miljoonaa ihmistä tarvitsee humanitaarista apua Tšad-järven alueella; |
F. |
toteaa, että Nigeria on onnistunut järjestämään pääosin rauhalliset presidentin- ja kuvernöörinvaalit huolimatta Boko Haramin uhkauksista häiritä äänestämistä; panee merkille, että Nigeria ja sen naapurimaat perustivat 11. kesäkuuta 2015 Abujassa yhteiset monikansalliset joukot (MNJTF) Boko Haramin vastaisesta taistelusta Niameyssä tammikuussa 2015 tehtyjen päätösten mukaisesti; |
G. |
toteaa, että Boko Haram on siepannut Nigeriassa vuoden 2009 jälkeen yli 2 000 naista ja tyttöä ja se esimerkiksi sieppasi 276 koulutyttöä maan koillisosassa sijaitsevassa Chibokissa 14. huhtikuuta 2014, mikä järkytti koko maailmaa ja synnytti kansainvälisen kampanjan (”Bring back our Girls”) tyttöjen pelastamiseksi; toteaa, että lähes puolitoista vuotta myöhemmin yli 200 tällöin siepattua tyttöä on edelleen kateissa; |
H. |
toteaa, että lukuisat muut lapset ovat vuoden 2015 huhtikuun jälkeen kadonneet tai heidät on siepattu tai värvätty taistelijoiksi tai kotiapulaisiksi, monet tytöt ovat joutuneet raiskausten ja pakkoavioliittojen uhreiksi ja heidät on pakotettu kääntymään islamiin; toteaa, että huhtikuun 2015 jälkeen Nigerian turvallisuusjoukot pelastivat noin 300 muuta tyttöä terroristien hallussa olevilta alueilta; toteaa, että noin 60 henkilön onnistui paeta sieppaajiltaan muualla ja he kertoivat Human Rights Watchille vankeusajastaan, johon kuului päivittäinen väkivalta ja terrori sekä fyysinen ja psykologinen pahoinpitely; toteaa, että lapsia ja aseellisia konflikteja käsittelevän YK:n erityisraportoijan mukaan kuluneena vuonna Kaakkois-Nigerian aseellinen selkkaus on ollut yksi maailman tappavimmista lasten kannalta ja siihen on liittynyt surmia, lasten yhä yleisempää värväämistä ja käyttämistä, lukemattomia sieppauksia sekä tyttöihin kohdistunutta seksuaalista väkivaltaa; toteaa, että UNICEFin mukaan yli 23 000 lasta on erotettu vanhemmistaan, pakotettu pois kodeistaan väkivalloin tai joutunut pakenemaan henkensä edestä Nigerian sisällä tai rajojen yli Kameruniin, Tšadiin ja Nigeriin; |
I. |
toteaa, että suurin osa maan sisällä siirtymään joutuneille ja pakolaisille tarkoitetuissa leireissä asuvista lapsista on menettänyt yhden tai molemmat vanhemmistaan sekä sisaruksiaan ja muita sukulaisiaan, jotka on joko surmattu tai jotka ovat kadonneet; toteaa, että vaikka leireissä toimiikin monia kansainvälisiä ja kansallisia humanitaarisia järjestöjä, lasten perusoikeuksien tilanne on edelleen järkyttävän huono, mikä koskee esimerkiksi ravintoa, suojaa (tilanahtaus ja epähygieenisyys), terveyttä ja koulutusta; |
J. |
toteaa, että alueella (Nigeriassa, Kamerunissa, Tšadissa ja Nigerissä) on ainakin 208 000 lasta, jotka eivät voi saada koulutusta, 83 000 lapselta puuttuu turvallinen juomavesi ja Koillis-Nigeriassa 23 000 lasta on joutunut eroon perheistään; |
K. |
toteaa, että Boko Haramin hyökkäykset ovat lisääntyneet Nigeriassa sekä naapurimaissa Kamerunissa, Tšadissa ja Nigerissä; toteaa, että Boko Haram jatkaa lasten ja naisten sieppausta tarkoituksenaan saada heidät kuljettamaan räjähteitä ja käyttää heitä itsemurhapommittajina heidän tietämättään; totea, että ihmiset, jotka hakivat turvaa Tšadin puolelta Tšad-järveä, joutuivat uudelleen samojen terroristien kohteeksi Tšadin maaperällä; |
L. |
toteaa, että kesäkuussa 2015 EU antoi 21 miljoonaa euroa humanitaarista apua siirtymään joutuneiden auttamiseksi Nigeriassa ja naapurimaissa, joihin terroristijärjestöjen väkivalta on vaikuttanut; |
M. |
toteaa, että UNICEF lisää yhdessä Nigerian, Kamerunin, Tšadin ja Nigerin hallitusten ja näissä maissa toimivien kumppaneiden kanssa toimiaan auttaakseen alueen tuhansia lapsia ja heidän perheitään saamaan turvallista juomavettä, koulutusta, neuvontaa ja psykologista tukea samoin kuin rokotuksia ja hoitoa vakavaan akuuttiin aliravitsemukseen; toteaa, että UNICEF on saanut vain 32 prosenttia 50,3 miljoonasta eurosta, jotka se tarvitsee tänä vuonna humanitaarisiin toimiinsa Tšad-järven alueella; |
N. |
toteaa, että Human Rights Watchin mukaan monet siepatuista naisista ja tytöistä, jotka ovat karanneet tai jotka on pelastettu tai vapautettu, ovat kotiin palatessaan raskaana ja tarvitsevat kipeästi lisääntymis- ja äitiysterveydenhuoltoa, ja toisilta puuttuu mahdollisuus päästä raiskauksen jälkeiseen perusterveystarkastukseen ja saada trauman jälkeistä hoitoa, sosiaalista tukea sekä raiskaukseen liittyvää neuvontaa; panee merkille, että komission mukaan tilanteessa, jossa raskaus aiheuttaa kestämätöntä kärsimystä, naisten on voitava saada kaikenlaisia seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyviä terveyspalveluita terveydentilansa mukaisesti, ja vahvistaa siksi kansainvälisen humanitaarisen oikeuden olevan aina etusijalla; |
1. |
tuomitsee jyrkästi Boko Haramin rikokset, mukaan lukien terroristi-iskut ja itsemurhapommitukset Tšadissa, Kamerunissa ja Nigerissä; osoittaa tukensa uhreille ja esittää surunvalittelunsa kaikille rakkaitaan menettäneille perheille; tuomitsee Nigeriassa jatkuvan säälimättömän väkivallan Bornon, Yoben ja Adamawan osavaltioissa sekä maan muissa kaupungeissa; |
2. |
tuomitsee teot, jotka ovat johtaneet viattomien lasten joukkosiirtymiin ja kehottaa antamaan välittömästi koordinoitua kansainvälistä apua YK:n erityisjärjestöjen ja kansalaisjärjestöjen työlle, jolla pyritään estämään siirtymään joutuneita lapsia ja nuoria joutumasta seksuaaliseen orjuuteen ja kokemasta muunlaista seksuaalista väkivaltaa ja joutumasta siepatuiksi tai pakotetuiksi mukaan aseelliseen konfliktiin Boko Haram -terroristiryhmän hyökätessä siviilikohteisiin, hallituksen kohteisiin sekä sotilaallisiin kohteisiin Nigeriassa; korostaa, että on ensisijaisen tärkeää suojella asianmukaisesti lasten oikeuksia Nigeriassa, jonka väestöstä yli 40 prosenttia on 0–14-vuotiaita; |
3. |
katsoo, että kun on kyse lapsista, jotka ovat aiemmin olleet mukana Boko Haramissa tai muissa aseellisissa ryhmissä, vaihtoehtona syytteeseenasettamiselle ja pidättämiselle olisi harkittava muita kuin oikeudellisia keinoja; |
4. |
pitää myönteisenä komission äskettäistä ilmoitusta lisävaroista, joilla tuetaan kiireellisiä humanitaarisia avustustoimia alueella; ilmaisee kuitenkin vakavan huolen suuresta erosta kansainvälisen yhteisön UNICEFin alueella suorittamille toimille lupaaman rahoituksen ja todellisuudessa suoritettujen maksujen välillä; kehottaa avunantajia täyttämään sitoumuksensa viipymättä, jotta voidaan käsitellä perustarpeisiin, kuten juomaveteen, perusterveydenhuoltoon ja koulutukseen, liittyvää kroonista puutetta; |
5. |
kehottaa Nigerian presidenttiä ja hänen vastanimitettyä liittohallitustaan toteuttamaan päättäväisiä toimia siviiliväestön suojelemiseksi keskittyen erityisesti naisten ja tyttöjen suojeluun; kehottaa asettamaan naisten ja lasten oikeudet etusijalle taisteltaessa ääriliikkeitä vastaan ja kehottaa antamaan apua uhreille, asettamaan syylliset syytteeseen ja takaamaan naisten osallistumisen päätöksentekoon kaikilla tasoilla; |
6. |
kehottaa Nigerian hallitusta käynnistämään presidentti Buharin lupauksen mukaisesti pikaisen, riippumattoman ja perinpohjaisen tutkimuksen kansainvälisen oikeuden piiriin kuuluvista rikoksista ja muista vakavista ihmisoikeusloukkauksista, joihin konfliktin kaikki osapuolet ovat syyllistyneet; |
7. |
pitää myönteisenä armeijan johdon vaihtamista ja kehottaa tutkimaan kaikkia sekä terroristien että Nigerian turvallisuusjoukkojen tekemiä ihmisoikeusloukkauksia ja rikoksia, jotta voidaan käsitellä edellisen presidentin kaudella havaittua rankaisemattomuutta; pitää myönteisenä presidentti Buharin lupausta tutkia todisteet, joiden mukaan Nigerian asevoimat ovat syyllistyneet vakaviin ihmisoikeusloukkauksiin, sotarikoksiin sekä tekoihin, jotka voidaan mahdollisesti katsoa rikoksiksi ihmisyyttä vastaan; |
8. |
kehottaa liittovaltion presidenttiä käsittelemään haasteita, jotka liittyvät kaikkien kampanjan yhteydessä annettujen lupausten täyttämiseen sekä viimeisiin lausuntoihin, joista tärkeimmät koskevat terroristiuhan torjumista sekä ihmisoikeuksien ja humanitaarisen oikeuden asettamista keskeiselle sijalle sotilaallisissa toimissa, Chibokin tyttöjen ja kaikkien muiden siepattujen naisten ja lasten palauttamista elossa ja vahingoittumattomina, yhä pahenevan aliravitsemusongelman käsittelemistä sekä korruption ja rankaisemattomuuden torjuntaa, jotta voidaan estää tulevat väärinkäytökset ja taata oikeuden toteutuminen kaikille uhreille; |
9. |
kehottaa Nigerian viranomaisia ja kansainvälistä yhteisöä tekemään tiivistä yhteistyötä ja lisäämään ponnistuksiaan, jotta voidaan kääntää tällä hetkellä jatkuva siirtymään joutuneiden ihmisten määrän kasvu; suhtautuu myönteisesti 13 osanottajamaan Niameyn alueellisessa huippukokouksessa 20. ja 21. tammikuuta 2015 ilmaisemaan päättäväisyyteen ja eritoten Tšadin, Kamerunin ja Nigerian sotilaalliseen sitoutumiseen taisteluun Boko Haramin aiheuttamaa terrorismiuhkaa vastaan; kehottaa yhteisiä monikansallisia joukkoja noudattamaan tarkoin kansainvälistä ihmisoikeuslainsäädäntöä ja humanitaarista oikeutta, kun ne suorittavat Boko Haramin vastaisia operaatioita; toistaa, etteivät pelkät sotilaalliset toimet riitä Boko Haram -kapinan torjumiseen; |
10. |
huomauttaa, että Boko Haramin taustalla on tyytymättömyys huonoon hallintoon, kaikkialle levinneeseen korruptioon ja valtavaan eriarvoisuuteen Nigerian yhteiskunnassa; kehottaa Nigerian viranomaisia poistamaan korruption, huonon hallinnon ja tehottomuuden julkisista elimistä sekä armeijasta ja kehottaa edistämään oikeudenmukaista verotusta; kehottaa ryhtymään toimiin Boko Haramin laittomien tulonlähteiden ja etenkin salakuljetuksen ja ihmiskaupan tyrehdyttämiseksi yhteistyössä naapurimaiden kanssa; |
11. |
kehottaa kansainvälistä yhteisöä auttamaan Nigeriaa ja naapurimaita (Kamerun, Tšad ja Niger), jotka ovat ottaneet vastaan pakolaisia, jotta ne voisivat antaa kaiken tarpeellisen lääkinnällisen ja psykologisen avun sitä tarvitseville; vetoaa alueen viranomaisiin, jotta ne takaisivat kaikenlaisten seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyvien palveluiden saannin raiskatuille naisille ja tytöille Geneven sopimusten yhteisen 3 artiklan mukaisesti; korostaa tarvetta soveltaa sotaraiskausten uhreihin yleismaailmallisia normeja ja kehottaa takaamaan kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ensisijaisuuden aseellisten konfliktien yhteydessä; ilmaisee täyden myötätuntonsa naisille ja lapsille, jotka ovat selvinneet hengissä Boko Haramin harjoittamasta sokeasta terrorismista; kehottaa perustamaan erityisiä koulutusohjelmia naisille ja lapsille, jotka ovat sodan uhreja, ja myös koko yhteiskunnalle, jotta uhrit voisivat selvitä kokemistaan kauhuista; kehottaa antamaan asianmukaista ja kattavaa tietoa, jonka avulla voidaan voittaa häpeä ja sosiaalinen syrjäytyminen ja auttaa asianomaisia palaamaan yhteiskunnan arvokkaiksi jäseniksi; |
12. |
kehottaa komissiota asettamaan etusijalle avun kotiseuduiltaan siirtymään joutuneille lapsille ja nuorille Nigeriassa, Kamerunissa, Tšadissa ja Nigerissä ja keskittymään erityisesti suojeluun kaikenlaiselta julmuudelta ja sukupuoleen liittyvältä väkivallalta sekä koulutuksen, terveydenhuollon ja turvallisen juomaveden saantiin vakaushätärahaston avulla; kehottaa käsittelemään laittoman muuttoliikkeen ja siirtymään joutumisen perussyitä Afrikassa; |
13. |
kehottaa Nigerian hallitusta toteuttamaan toimia, joilla helpotetaan siirtymään joutuneiden henkilöiden ja etenkin lasten paluuta, ja kehottaa takaamaan heidän turvallisuutensa; kehottaa tukemaan kansalaisjärjestöjä niiden pyrkiessä parantamaan konfliktin vuoksi siirtyneiden ihmisten leiriolosuhteita muun muassa parantamalla hygieniaa ja sanitaatiota mahdollisen sairauksien leviämisen ehkäisemiseksi; |
14. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, Nigerian liittovaltion hallitukselle ja parlamentille sekä ECOWASin ja Afrikan unionin edustajille. |
(1) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2014)0008.
(2) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2015)0185.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/34 |
P8_TA(2015)0345
Ali Mohammed al-Nimrin tapaus
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Ali Mohammed al-Nimrin tapauksesta (2015/2883(RSP))
(2017/C 349/06)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Raif Badawin (Saudi-Arabia) tapauksesta 12. helmikuuta 2015 antamansa päätöslauselman (1) ja Saudi-Arabiasta, sen suhteista EU:n kanssa ja roolista Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa 11. maaliskuuta 2014 antamansa päätöslauselman (2), |
— |
ottaa huomion kesäkuussa 1998 hyväksytyt kuolemanrangaistusta koskevat EU:n suuntaviivat ja niiden huhtikuussa 2013 tarkistetun ja ajantasaistetun version, |
— |
ottaa huomioon YK:n yleiskokouksen päätöslauselmat ja erityisesti sen 18. joulukuuta 2014 antaman päätöslauselman kuolemanrangaistuksen soveltamisen keskeyttämisestä (A/RES/69/186), |
— |
ottaa huomioon YK:n ihmisoikeusasiantuntijoiden 22. syyskuuta 2015 antamat lausumat Ali Mohammed al-Nimrin tapauksesta, |
— |
ottaa huomioon kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklan, jossa määrätään, että kaikilla on oikeus ilmaisunvapauteen, ja 4 artiklan, jossa kielletään kidutus, |
— |
ottaa huomioon ihmisoikeuksien puolustajia koskevat Euroopan unionin suuntaviivat, jotka hyväksyttiin kesäkuussa 2004 ja joita tarkistettiin joulukuussa 2008, |
— |
ottaa huomioon lapsen oikeuksista tehdyn YK:n yleissopimuksen, jonka osapuolena Saudi-Arabia on, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1948 annetun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 18 artiklan sekä vuonna 1966 tehdyn kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 19 artiklan, |
— |
ottaa huomioon ihmisoikeuksista tehdyn Arabiliiton peruskirjan, jonka osapuolena Saudi-Arabia on, ja erityisesti sen 32 artiklan 1 kohdan, jossa taataan oikeus tiedon saamiseen sekä mielipiteen- ja sananvapauteen, ja 8 artiklan, jossa kielletään ruumiillinen ja henkinen kidutus sekä julma, halventava, nöyryyttävä ja epäinhimillinen kohtelu, |
— |
ottaa huomioon äskettäisen toisen tapauksen, jossa niin ikään alaikäinen henkilö, 17-vuotias Dawoud al-Marhoon, tuomittiin kuolemaan mestaamalla; ottaa huomioon, että al-Marhoonia oletetusti kidutettiin ja hänet pakotettiin allekirjoittamaan tunnustus, jota viranomaiset käyttivät hänen tuomitsemiseensa sen jälkeen, kun hänet oli toukokuussa 2012 pidätetty Saudi-Arabian itäisessä maakunnassa järjestetyssä mielenosoituksessa; |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 135 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 4 kohdan, |
A. |
ottaa huomioon, että toukokuussa 2015 Saudi-Arabian korkein oikeus tuomitsi 21-vuotiaan Ali Mohammed al-Nimrin, joka on huomattavan toisinajattelijan veljenpoika, kuolemaan kerrotun mukaan mestaamalla ja sen jälkeen ristiinnaulittavaksi syytettynä rikoksista, joihin kuuluvat muun muassa kansankiihotus, mellakointi, mielenosoittaminen, rosvous ja kuulumineen terrorisoluun; ottaa huomioon, että pidätyshetkellä ja osoittaessaan mieltä demokratian ja tasa-arvoisten oikeuksien puolesta Saudi-Arabiassa Ali al-Nimr oli alle 18-vuotias, siis alaikäinen; ottaa huomioon, että hänet tuomittiin kuolemaan mielenosoittamisesta enimmäkseen šiiojen asuttamassa Saudi-Arabian itäisessä maakunnassa; ottaa huomioon luotettavien tahojen esittämät väitteet, joiden mukaan Ali al-Nimriä kidutettiin ja hänet pakotettiin allekirjoittamaan tunnustus; ottaa huomioon, että al-Nimriltä on evätty kaikenlaiset takeet turvallisesta ja asianmukaisesta oikeudenkäynnistä kansainvälisen oikeuden mukaisesti; |
B. |
ottaa huomioon, että kuolemantuomion langettaminen henkilölle, joka rikoksentekohetkellä on alaikäinen, ja epäillyn kidutuksen jälkeen, ei sovi yhteen Saudi-Arabian kansainvälisten velvoitteiden kanssa; |
C. |
ottaa huomioon, että kidutuksen ja julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen kielto on sisällytetty kaikkiin kansainvälisiin ja alueellisiin ihmisoikeusvälineisiin ja että se on tavanomaisen kansainvälisen oikeuden sääntö, joka siten sitoo kaikkia valtioita riippumatta siitä, ovatko ne ratifioineet kyseisiä kansainvälisiä sopimuksia; |
D. |
ottaa huomioon, että kuolemanrangaistusten lisääntyminen liittyy läheisesti Saudi-Arabian erityisrikostuomioistuimen tuomioihin oikeudenkäynneissä terrorismiin liittyvistä rikoksista; ottaa huomioon, että kansainvälisten ihmisoikeusjärjestöjen mukaan Saudi-Arabiassa pantiin täytäntöön ainakin 175 teloitusta elokuun 2014 ja kesäkuun 2015 välisenä aikana; |
E. |
ottaa huomioon, että tämä tapaus on yksi monista, joissa on langetettu ankaria tuomioita ja käytetty häirintää saudiarabialaisia aktivisteja vastaan, joita vainotaan mielipiteidensä ilmaisemisesta ja joista monet on tuomittu oikeudenkäynneissä, jotka eivät täytä kansainvälisiä oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevia normeja, kuten entinen YK:n ihmisoikeusvaltuutettu totesi heinäkuussa 2014; |
F. |
ottaa huomioon, että ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 19 artiklassa säädetään, että jokaisella on oikeus mielipiteen- ja ilmaisunvapauteen sekä verkossa että verkon ulkopuolella; katsoo, että tähän sisältyy oikeus häiritsemättä pitää mielipiteensä sekä oikeus rajoista riippumatta hankkia, vastaanottaa ja levittää tietoja kaikkien tiedotusvälineiden kautta; |
G. |
ottaa huomioon, että Saudi-Arabian Geneven YK-suurlähettiläs Faisal bin Hassan Trad on nimitetty YK:n ihmisoikeusneuvoston riippumattomien asiantuntijoiden paneelin puheenjohtajaksi; |
H. |
ottaa huomioon, että Saudi-Arabian kuningaskunnan ja EU:n välisen ihmisoikeusvuoropuhelun käynnistäminen voisi olla rakentava askel, joka auttaa vahvistamaan keskinäistä ymmärtämistä ja edistämään uudistuksia maassa, mukaan lukien oikeuslaitoksen uudistaminen; |
I. |
ottaa huomioon, että Saudi-Arabia on vaikutusvaltainen ja merkittävä poliittinen ja taloudellinen toimija Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikan alueella; |
1. |
tuomitsee ankarasti Ali Mohammed al-Nimrin tuomitsemisen kuolemaan; toteaa jälleen kerran tuomitsevansa kuolemanrangaistuksen käytön ja kannattaa vakaasti kuolemantuomioiden täytäntöönpanon keskeyttämistä askeleena kohti kuolemanrangaistuksen poistamista; |
2. |
kehottaa Saudi-Arabian viranomaisia ja erityisesti Saudi-Arabian kuningasta Salman bin Abdulaziz Al Saudia pysäyttämään Ali Mohammed al-Nimrin teloittamisen ja myöntämään armahduksen tai muuttamaan hänen tuomiotaan; kehottaa Euroopan ulkosuhdehallintoa ja EU:n jäsenvaltioita käyttämään kaikkia diplomatiansa keinoja ja tekemään kaikkensa tämän teloituksen estämiseksi välittömästi; |
3. |
muistuttaa Saudi-Arabian kuningaskuntaa siitä, että se on osapuolena lapsen oikeuksista tehdyssä yleissopimuksessa, jossa ankarasti kielletään kuolemanrangaistuksen käyttö rikoksista, jotka on tehnyt alle 18-vuotias henkilö; |
4. |
kehottaa Saudi-Arabian viranomaisia lopettamaan erityisrikostuomioistuimen, joka perustettiin vuonna 2008 käsittelemään terrorismirikoksia, mutta jota on lisääntyvästi käytetty syyttämään rauhanomaisia toisinajattelijoita selvästi poliittisesti perustelluilla syytöksillä ja oikeudenkäynneissä, jotka ovat oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan perusoikeuden vastaisia; |
5. |
kehottaa Saudi-Arabian hallitusta varmistamaan väitettyjen kidutustoimien nopean ja puolueettoman tutkinnan sekä varmistamaan, että Ali Mohammed al-Nimrille annetaan kaikki hänen mahdollisesti pyytämänsä lääketieteellinen apu sekä mahdollisuus tavata säännöllisesti perhettään ja asianajajiaan; |
6. |
muistuttaa Saudi-Arabiaa sen sitoumuksista YK:n ihmisoikeusneuvoston jäsenenä; panee merkille, että Saudi-Arabia on äskettäin nimitetty YK:n ihmisoikeusneuvoston riippumattomien asiantuntijoiden paneelin puheenjohtajaksi; vaatii Saudi-Arabian viranomaisia takaamaan, että ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskevien normien kunnioittaminen maassa vastaa sen kansainvälistä roolia; |
7. |
kehottaa luomaan vahvistettuja ihmisoikeusvuoropuhelun mekanismeja EU:n ja Saudi-Arabian välille ja vaihtamaan oikeus- ja lakiasioiden asiantuntemusta, jotta voidaan vahvistaa yksilöiden oikeuksien suojelua Saudi-Arabiassa sen toteuttaman oikeuslaitoksen uudistusprosessin mukaisesti; kehottaa Saudi-Arabian kuningaskunnan viranomaisia toteuttamaan tarvittavia ihmisoikeusuudistuksia, erityisesti sellaisia, jotka liittyvät kuolemanrangaistuksen käytön rajoittamiseen; |
8. |
kehottaa Saudi-Arabiaa allekirjoittamaan ja ratifioimaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (KP-yleissopimus), joka tuli voimaan vuonna 1976 ja jonka 6 artiklassa todetaan, että ”jokaisella ihmisellä on synnynnäinen oikeus elämään”; |
9. |
on erittäin huolissaan tiedoista, joiden mukaan kuolemantuomioiden lukumäärä Saudi-Arabiassa on noussut vuonna 2014 ja siitä, että tuomioistuimet ovat määränneet kuolemanrangaistuksia hälyttävässä tahdissa vuonna 2015; |
10. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, jäsenvaltioiden parlamenteille ja hallituksille, kuningas Salman Ibn Abdulaziz Al Saudille, Saudi-Arabian kuningaskunnan hallitukselle, YK:n ihmisoikeusvaltuutetulle ja YK:n ihmisoikeusneuvostolle. |
(1) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2015)0037.
(2) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2014)0207.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/37 |
P8_TA(2015)0347
Asuntolainalainsäädäntö ja riskirahoitusvälineet EU:ssa: Espanja
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 Espanjan asuntolainalainsäädännöstä ja riskirahoitusvälineistä vastaanotetuista vetoomuksista (2015/2740(RSP))
(2017/C 349/07)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon vetoomuksen 626/2011 sekä 15 muuta Espanjan asuntolainalainsäädäntöä koskevaa vetoomusta (179/2012, 644/2012, 783/2012, 1669/2012, 996/2013, 1345/2013, 1249/2013, 1436/2013, 1705/2013, 1736/2013, 2120/2013, 2159/2013, 2440/2013, 2563/2013 ja 2610/2013), |
— |
ottaa huomioon vetoomuksen 513/2012 sekä 21 muuta Espanjassa käytettäviä riskirahoitusvälineitä koskevaa vetoomusta (548/2012, 676/2012, 677/2012, 785/2012, 788/2012, 949/2012, 1044/2012, 1247/2012, 1343/2012, 1498/2012, 1662/2012, 1761/2012, 1851/2012, 1864/2012, 169/2013, 171/2013, 2206/2013, 2215/2013, 2228/2013, 2243/2013 ja 2274/2013), |
— |
ottaa huomioon vetoomusvaliokunnassa asianomaisten vetoomusten esittäjien kanssa käydyt keskustelut ja niistä viimeisimmät, jotka käytiin 16. huhtikuuta 2015, |
— |
ottaa huomioon kuluttajille tarkoitetuista kiinteää asunto-omaisuutta koskevista luottosopimuksista ja direktiivien 2008/48/EY ja 2013/36/EU sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 4. helmikuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/17/EU (1), |
— |
ottaa huomioon rahoitusvälineiden markkinoista sekä direktiivin 2002/92/EY ja direktiivin 2011/61/EU muuttamisesta 15. toukokuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU (2), |
— |
ottaa huomioon kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5. huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (3), |
— |
ottaa huomioon julkilausuman, jonka komissio antoi 19. toukokuuta 2015 maksukyvyttömyysmenettelyä koskevan yhteisen keskustelun yhteydessä ja joka koski komission 12. maaliskuuta 2014 uudesta lähestymistavasta liiketoiminnan epäonnistumiseen ja maksukyvyttömyyteen antaman suosituksen tarkistamista ja jatkamista perheiden maksukyvyttömyyden ja yksittäisille henkilöille ja perheille annettavien uusien mahdollisuuksien osalta, |
— |
ottaa huomioon 11. kesäkuuta 2013 antamansa päätöslauselman sosiaalisesta asuntotuotannosta Euroopan unionissa (4), |
— |
ottaa huomioon komissiolle esitetyn kysymyksen Espanjan asuntolainalainsäädännöstä ja riskirahoitusvälineistä vastaanotetuista vetoomuksista (O-000088/2015 – B8-0755/2015), |
— |
ottaa huomioon vetoomusvaliokunnan päätöslauselmaesityksen, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 128 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 2 kohdan, |
A. |
ottaa huomioon, että lukuisat vastaanotetut vetoomukset sisältävät tuhansia traagisia henkilökohtaisia tarinoita kansalaisista, jotka ovat menettäneet elinikäiset säästönsä osittain tai kokonaan, ja että kyseiset vetoomukset tuovat esiin esteet, joita kuluttajat kohtaavat etsiessään tarkkaa ja olennaista tietoa rahoitusvälineistä; |
B. |
toteaa, että Espanjan kansalaisyhteiskunta on protestoinut satoja tuhansia häätöjä, asuntolainasopimusten kohtuuttomia ehtoja ja lainanottajien suojattomuutta vastaan; toteaa, että yhden näistä organisaatioista, asuntolainojen uhrien järjestön (”Plataforma de Afectados por la Hipoteca” eli ”PAH”) esittämien tietojen mukaan Espanjassa on vuoden 2015 ensimmäisen neljänneksen aikana suoritettu 19 261 asukkaiden häätöä kodeistaan (6 prosentin lisäys vuoden 2014 ensimmäiseen neljännekseen nähden); toteaa, että PAH:n arvion mukaan Espanjassa on suoritettu vuoden 2008 jälkeen yli 397 954 asukkaiden häätöä kodeistaan; toteaa, että yli 100 000 kotitaloutta on menettänyt kotinsa; |
C. |
ottaa huomioon, että kriisin vaikutukset ovat pahentaneet häädettyjen perheiden tilannetta, sillä näiden on maksettava edelleen asuntolainaansa ja sen kasvavia korkoja; toteaa, että Espanjan hallitus otti poikkeuksellisena toimena käyttöön sijaissuoritusten mahdollisuuden (”datio in solutum”) lailla 6/2012; toteaa, että vuoden 2014 toiselta neljännekseltä saatujen virallisten tietojen mukaan ”datio in solutum” on hyväksytty vain 1 467 kertaa, kun sitä koskevia hakemuksia on esitetty 11 407, mikä merkitsee 12,86 prosentin hyväksymisastetta; |
D. |
ottaa huomioon, että sekä espanjalaiset tuomioistuimet että EU:n tuomioistuin ovat todenneet Espanjan asuntolainasektorilla noudatettavan kohtuuttomia sopimusehtoja ja käytäntöjä (esimerkiksi unionin tuomioistuimen tuomioissa C-243/08, Pannon-GSM, C-618/10, Banco Español de Crédito, ja C-415/11, Catalunyacaixa) ja ne olisi pitänyt estää direktiiveillä 93/13/ETY, 2004/39/EY ja 2005/29/EY, jos direktiivit olisi siirretty täysin lainsäädännön osaksi ja pantu täytäntöön Espanjassa; |
E. |
ottaa huomioon, että kuluttajille tarkoitettuja kiinteää asunto-omaisuutta koskevia luottosopimuksia koskevaa direktiiviä 2014/17/ЕU sovelletaan 21. maaliskuuta 2016 jälkeen tehtyihin asuntolainasopimuksiin ja että sillä luotonantajat velvoitetaan ilmoittamaan kuluttajille lainasopimuksen pääominaisuudet; |
F. |
ottaa huomioon, että asiassa Aziz annetun tuomion (asia C-415/11) johdosta Espanjan viranomaiset hyväksyivät nopeutetulla menettelyllä 14. toukokuuta 2013 lain 1/2013 toimenpiteistä asuntovelallisten suojan, velkojen uudelleenjärjestelyn ja sosiaalisen vuokraoikeuden vahvistamiseksi (Ley 1/2013 de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, restructuración de la deuda y alquiler social); |
G. |
ottaa huomioon, että asiassa C-169/14 annetun tuomion johdosta Espanjan viranomaiset muuttivat asuntolainoja koskevaa muutoksenhakujärjestelmää sisällyttämällä 25. toukokuuta 2015 annettuun lakiin 9/2015 loppusäännöksen, joka koskee kiireellisiä toimenpiteitä konkurssiasioissa (Ley 9/2015 de medidas urgentes en material concursal), kyseisen lain saattamiseksi yhdenmukaiseksi direktiivin 93/13/ETY kanssa; |
H. |
ottaa huomioon, että Espanjan parlamentti hyväksyi kestävää velkojen uudelleenjärjestelyä pääasiallisia asuntoja koskevien asuntolainojen tapauksessa koskevat käytännesäännöt, joita rahoituslaitokset eivät ole juurikaan noudattaneet niiden vapaaehtoisuuden vuoksi ja joilla on saatu hyvin rajallisia tuloksia häätöjen välttämisessä ja sijaissuoritusten (”datio in solutum”) käytön lisäämisessä, koska kelpoisuusvaatimusten vuoksi yli 80 prosenttia tässä tilanteessa olevista jää menettelyn ulkopuolelle; |
I. |
ottaa huomioon, että monissa tapauksissa pankit eivät olleet tiedottaneet kuluttajille asianmukaisesti heille tarjottuihin sijoitusvälineisiin liittyneiden riskien laajuudesta eivätkä pankit olleet tällöin myöskään tehneet soveltuvuustestejä selvittääkseen, oliko asiakkailla riittävästi tietoa ymmärtääkseen, millaisia taloudellisia riskejä he olivat ottamassa; toteaa, että monet näistä kansalaisista ovat ikääntyneitä henkilöitä, jotka ovat sijoittaneet elinikäiset säästönsä – kuten heille sanottiin – ”riskittömiin investointeihin”; |
J. |
ottaa huomioon, että 700 000 Espanjan kansalaisen arvioidaan joutuneen viime vuosina talouspetosten uhriksi, koska heidän pankkinsa ovat johdatelleet heitä ostamaan riskirahoitusvälineitä kertomatta asianmukaisesti riskien laajuudesta ja sen seurauksista, että sijoitetut varat eivät ole heidän käytettävissään; |
K. |
toteaa, että monet rahoituspetosten uhrit ovat hylänneet Espanjan viranomaisten perustaman välimiesmenettelyn; |
L. |
ottaa huomioon, että rahoitusvälineiden markkinoita koskevalla direktiivillä 2004/39/EY säännellään sijoitusyritysten ja luottolaitosten harjoittamaa rahoitusvälineisiin ja myös niin kutsuttuihin etuoikeutettuihin osakkeisiin (”preferentes”) liittyvien sijoituspalvelujen tarjoamista; toteaa, että rahoitusvälineiden markkinoita koskevan direktiivin 19 artikla asettaa liiketoimintaa koskevia vaatimuksia toimijoille, jotka tarjoavat asiakkaille sijoituspalveluita; |
1. |
kehottaa komissiota seuraamaan asiassa C-415 (Aziz) annetun tuomion sekä asuntolainalainsäädännöstä annetun direktiivin 93/13/ETY täytäntöönpanoa EU:n kaikissa jäsenvaltioissa sen varmistamiseksi, että kansalliset viranomaiset noudattavat niitä täysimääräisesti; |
2. |
kehottaa unionin rahoitusalan toimijoita lopettamaan asiakkaisiin kohdistuvat väärinkäytökset, jotka liittyvät lainoihin, monimutkaisiin rahoitustuotteisiin ja luottokortteihin, mikä käsittää myös liiallisten korkojen perimisen ja palveluiden mielivaltaisen peruuttamisen; |
3. |
kehottaa rahoitusalan toimijoita kaikkialla unionissa välttämään ainoassa asunnossaan asuvien perheiden häätämistä ja soveltamaan sen sijaan lainojen uudelleenjärjestelyä; |
4. |
kehottaa Espanjan viranomaisia käyttämään käytettävissään olevia välineitä kattavan ratkaisun löytämiseksi, jotta voitaisiin vähentää merkittävästi häätöjen kestämättömän suurta määrää; |
5. |
kehottaa komissiota seuraamaan tarkasti kuluttajille tarkoitettuja kiinteää asunto-omaisuutta koskevia luottosopimuksia koskevan direktiivin 2014/17/ЕU saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa; |
6. |
kehottaa komissiota jakamaan parhaita käytäntöjä ”datio in solutum” -periaatteen soveltamisesta tietyissä jäsenvaltioissa ja arvioimaan sen vaikutusta kuluttajiin ja yrityksiin; |
7. |
varoittaa komissiota EU:n julkisasiamiehen esittämistä epäilyksistä liittyen niiden toimien laillisuuteen, joita Espanjan hallitus on hyväksynyt pyrittäessä ratkaisemaan unionin tuomioistuimen 14. maaliskuuta 2013 esiin tuomia rikkomuksia ja estämään laina-alan väärinkäytöksiä; |
8. |
kehottaa komissiota seuraamaan tiiviisti Espanjan hallituksen hyväksymien uusien toimenpiteiden täytäntöönpanoa tämänhetkisten ongelmien ratkaisemiseksi sekä pankkitoimintaan ja kaupankäyntiin liittyvien kohtuuttomien käytäntöjen ehkäisemiseksi; |
9. |
kehottaa komissiota käynnistämään rahoitustuotteita koskevia tiedotuskampanjoita ja parantamaan asiaan liittyvää yleistä tietämystä koulutuksen avulla sen takaamiseksi, että kaikki unionin kansalaiset saavat entistä paremmin tietoa rahoitustuotteiden hankkimiseen liittyvistä riskeistä; |
10. |
kehottaa komissiota jakamaan parhaita käytäntöjä, jotka edistävät vaikeassa taloudellisessa tilanteessa olevien kansalaisten suojelua; katsoo, että raha-asioita koskevien perustietojen opettaminen voisi olla täydentävä tekijä, jonka avulla voidaan välttää ylivelkaantumisen seuraukset; |
11. |
kehottaa Euroopan pankkiviranomaista ja Euroopan keskuspankkia toteuttamaan parhaita käytäntöjä koskevan kampanjan, jolla kannustetaan pankkeja ja niiden henkilökuntaa antamaan selkeitä, ymmärrettäviä ja oikeita tietoja; korostaa, että kuluttajien on voitava tehdä tietoon perustuva päätös, niin, että he ymmärtävät täysin mahdollisesti aiheutuvat riskit, eivätkä meklarit ja pankit saa johtaa asiakkaita harhaan; |
12. |
kehottaa EU:n rahoitusalan vahvuuden säilyttämiseksi Euroopan pankkiviranomaista ja Euroopan keskuspankkia vaatimaan pankeilta myös sitä, että ne erottavat mahdollisesti riskin sisältävän kaupankäynnin talletusten vastaanottamisesta, jos tällainen toiminta vaarantaa rahoitusvakauden; |
13. |
kehottaa komissiota ja EKP:tä arvioimaan Espanjassa talouspetoksen uhreiksi joutuneita kansalaisia varten käyttöön otettua välimiesmenettelyä; |
14. |
kehottaa komissiota seuraamaan, että Espanja saattaa rahoitusvälineisiin ja myös niin kutsuttuihin etuoikeutettuihin osakkeisiin liittyvän unionin lainsäädännön asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ja soveltaa sitä asianmukaisesti; |
15. |
kehottaa komissiota seuraamaan vastaanotettuja kanteluja ja suorittamaan tarvittavat tutkimukset; |
16. |
kehottaa komissiota esittämään lainsäädäntöehdotuksen perheiden maksukyvyttömyydestä; |
17. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman Espanjan hallitukselle, neuvostolle, komissiolle ja Euroopan keskuspankille. |
(1) EUVL L 60, 28.2.2014, s. 34.
(2) EUVL L 173, 12.6.2014, s. 349.
(3) EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29.
(4) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0246.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/41 |
P8_TA(2015)0348
Kuolemanrangaistus
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 kuolemanrangaistuksesta (2015/2879(RSP))
(2017/C 349/08)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa kuolemanrangaistuksen poistamisesta ja erityisesti 7. lokakuuta 2010 antamansa päätöslauselman (1), |
— |
ottaa huomioon komission varapuheenjohtajan / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Federica Mogherinin ja Euroopan neuvoston pääsihteerin Thorbjørn Jaglandin 10. lokakuuta 2014 antaman yhteisen julkilausuman eurooppalaisesta ja kansainvälisestä kuolemanrangaistuksen vastaisesta päivästä, |
— |
ottaa huomioon Euroopan ihmisoikeussopimuksen kuudennen ja kolmannentoista lisäpöytäkirjan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 2 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kuolemanrangaistusta koskevat EU:n suuntaviivat, |
— |
ottaa huomioon parhaillaan ajantasaistettavan sellaisia tuotteita koskevan EU:n vientivalvontajärjestelmän, joita voidaan käyttää kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoon, |
— |
ottaa huomioon kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen sekä sen toisen valinnaisen pöytäkirjan, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1984 tehdyn kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen, |
— |
ottaa huomioon maailman huumeongelman vaikutuksesta ihmisoikeuksien toteutumiseen tehdyn tutkimuksen, jonka YK:n ihmisoikeusvaltuutettu julkaisi syyskuussa 2015, |
— |
ottaa huomioon YK:n yleiskokouksen päätöslauselmat ja erityisesti 18. joulukuuta 2014 annetun päätöslauselman kuolemanrangaistuksen käyttöä koskevasta moratoriosta, |
— |
ottaa huomioon Madridissa 12.–15. kesäkuuta 2013 järjestetyn kuolemanrangaistuksen vastaisen viidennen maailmankongressin loppujulkilausuman, |
— |
ottaa huomioon kansainvälisen ja eurooppalaisen kuolemanrangaistuksen vastaisen päivän, jota vietetään vuosittain 10. lokakuuta, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 128 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 4 kohdan, |
A. |
toteaa, että kuolemanrangaistuksen poistaminen maailmanlaajuisesti on yksi EU:n ihmisoikeuspolitiikan päätavoitteista; |
B. |
panee merkille, että 10. lokakuuta 2015 vietettävän kansainvälisen kuolemanrangaistuksen vastaisen päivän tarkoituksena on lisätä tietoisuutta kuolemanrangaistuksen soveltamisesta huumausainerikosten yhteydessä; |
C. |
panee merkille, että YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston mukaan yli 160 YK:n jäsenvaltiota on joko poistanut kuolemanrangaistuksen tai ei sovella sitä, ja toteaa, että nämä valtiot ovat hyvin erilaisia oikeusjärjestelmiltään, perinteiltään, kulttuureiltaan sekä uskonnollisilta taustoiltaan; |
D. |
huomauttaa, että uusimpien tilastojen mukaan ainakin 2 466 ihmistä 55 maassa on tiedettävästi tuomittu kuolemaan vuonna 2014, ja toteaa, että kuolemaantuomittujen määrä on kasvanut lähes 23 prosentilla vuodesta 2013; toteaa, että vuonna 2014 koko maailmassa suoritettiin ainakin 607 teloitusta; toteaa, että näihin lukuihin ei ole laskettu mukaan niiden ihmisten määrää, jotka arvellaan teloitetun Kiinassa; toteaa, että Kiina teloitti edelleen enemmän ihmisiä kuin koko muu maailma yhteensä ja että se langetti tuhansia uusia kuolemantuomioita; panee merkille, että kuolemanrangaistukset ja teloitukset jatkuvat hälyttävässä määrin myös vuonna 2015; toteaa, että kuolemanrangaistusten lisääntyminen liittyy läheisesti tuomioistuinten joukko-oikeudenkäynneissä antamiin tuomioihin terrorismiin liittyvistä rikoksista esimerkiksi Egyptissä ja Nigeriassa; toteaa, että kuolemanrangaistuksen mahdollista palauttamista harkitaan parhaillaan Tšadissa ja Tunisiassa; toteaa, että kuolemantuomioiden langettaminen ja täytäntöönpano jatkuu edelleen tietyissä Yhdysvaltojen osavaltioissa; |
E. |
toteaa, että tiettävästi ihmisiä on tuomittu kivityskuolemaan Pakistanissa, Nigeriassa, Afganistanissa, Iranissa, Irakissa, Sudanissa, Somaliassa ja Saudi-Arabiassa ja että viime vuosina satoja naisia on kivitetty kuoliaiksi aviorikosten vuoksi; toteaa, että kuolemanrangaistuksen menetelmänä käytettyä kivitystä pidetään kidutusmuotona; |
F. |
panee merkille, että kahdeksan valtion (Mauritanian, Sudanin, Iranin, Saudi-Arabian, Jemenin, Pakistanin, Afganistanin ja Qatarin) lainsäädännössä on säädetty kuolemanrangaistus homoseksuaalisuudesta ja että eräissä Nigerian ja Somalian maakunnissa samaa sukupuolta olevien seksuaalisesta kanssakäymisestä määrätään virallisesti kuolemanrangaistus; |
G. |
ottaa huomioon, että kuolemantuomiot kohdistuvat usein muita heikommassa asemassa oleviin, mielisairaisiin ja kansallisiin ja kulttuurisiin vähemmistöihin kuuluviin ihmisiin; |
H. |
toteaa, että 33 valtiota soveltaa kuolemanrangaistusta huumausainerikosten yhteydessä, mikä johtaa noin 1 000 teloitukseen vuosittain; toteaa, että vuonna 2015 teloituksia on tiettävästi suoritettu tällaisista rikoksista Kiinassa, Iranissa, Indonesiassa ja Saudi-Arabiassa; toteaa, että kuolemanrangaistuksia määrätään huumausainerikoksista vuonna 2015 edelleen Kiinassa, Indonesiassa, Iranissa, Kuwaitissa, Malesiassa, Saudi-Arabiassa, Sri Lankassa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa sekä Vietnamissa; toteaa, että nämä rikokset voivat käsittää erilaisia huumekauppaan ja huumeiden hallussapitoon liittyviä syytteitä; |
I. |
toteaa, että kuluneiden 12 kuukauden aikana kuolemanrangaistusta on alettu soveltaa entistä useammin koko maailmassa huumerikoksista ja että monet valtiot teloittavat ihmisiä huumeisiin liittyvistä rikoksista huomattavasti kasvaneessa määrin, pyrkivät palauttamaan kuolemanrangaistuksen huumerikoksista tai ovat lopettaneet pitkään kestäneen kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon keskeyttämisen; |
J. |
toteaa, että Iran on tiettävästi teloittanut 394 huumerikollista vuoden 2015 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana, kun se koko vuonna 2014 teloitti 367; toteaa, että puolet kaikista Saudi-Arabian tänä vuonna suorittamista teloituksista on liittynyt huumausainerikoksiin, kun niiden osuus kaikista teloituksista oli vain neljä prosenttia vuonna 2010; toteaa, että ainakin 112 huumerikollista odottaa teloitusta Pakistanin kuolemanselleissä; |
K. |
toteaa, että monia EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia on joko teloitettu tai heitä odottaa teloitus huumerikoksista kolmansissa maissa; |
L. |
totea, että kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaan kuolemanrangaistus voidaan langettaa vain kaikkein vakavimmista rikoksista; toteaa, että YK:n ihmisoikeuskomitea sekä laittomia teloituksia käsittelevä YK:n erityisraportoija ja YK:n kidutuksen vastainen erityisraportoija ovat todenneet, ettei kuolemanrangaistusta pitäisi määrätä huumausaineisiin liittyvistä rikoksista; toteaa, että pakollinen kuolemanrangaistus ja sen käyttäminen huumausainerikoksissa on vastoin kansainvälistä oikeutta ja kansainvälisiä normeja; |
M. |
panee merkille, että kansainvälinen huumausainevalvontalautakunta on kehottanut kuolemanrangaistusta soveltavia valtiota lopettamaan sen käyttämisen huumausainerikoksissa; |
N. |
toteaa, että komissio ja jäsenvaltiot ovat antaneet ainakin 60 miljoonaa euroa YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaavan järjestön (UNDOC) huumeiden vastaisiin ohjelmiin, joissa keskitytään huumeita koskevaan lainvalvontaan maissa, jotka soveltavat aktiivisesti kuolemanrangaistusta huumausainerikoksista; toteaa, että valtiosta riippumattomien järjestöjen äskettäisissä raporteissa on tuotu esiin huoli siitä, että kuolemanrangaistuksen säilyttämistä kannattavissa maissa toteutetut unionin rahoittamat huumeiden vastaiset ohjelmat voivat kannustaa kuolemantuomioihin ja teloituksiin, ja katsoo, että näitä raportteja on arvioitava; |
O. |
panee merkille, että vakautta ja rauhaa edistävän EU:n välineen sekä sitä edeltäneen vakautusvälineen yhteydessä komissio on käynnistänyt kaksi mittavaa alueellista huumeiden vastaista toimenpidettä, eli kokaiini- ja heroiinireittien katkaisuohjelmat, ja toteaa, että ohjelmien piiriin kuuluu huumausainerikoksista kuolemanrangaistuksia määrääviä maita; panee merkille, että vakautta ja rauhaa edistävän välineen perustamisesta annetun asetuksen 10 artiklan mukaisesti komission on käytettävä operatiivista ohjausta sen varmistamiseksi, että järjestäytyneen rikollisen torjuntaa koskevat toimenpiteet ovat ihmisoikeuslainsäädännön ja humanitaarisen oikeuden mukaisia; |
1. |
toteaa jälleen kerran tuomitsevansa kuolemanrangaistuksen käytön ja kannattaa vakaasti kuolemantuomioiden täytäntöönpanon keskeyttämistä askeleena kohti kuolemanrangaistuksen poistamista; korostaa jälleen kerran, että kuolemanrangaistuksen poistaminen edistää ihmisarvon kunnioittamista ja että unionin perimmäisenä tavoitteena on sen poistaminen maailmanlaajuisesti; |
2. |
tuomitsee kaikki teloitukset riippumatta siitä, missä ne suoritetaan; on edelleen erittäin huolissaan kuolemantuomion määräämisestä alaikäisille ja henkisesti tai älyllisesti kehitysvammaisille henkilöille ja vaatii, että tällaisista kansainvälisiä ihmisoikeusnormeja rikkovista käytännöistä luovutaan välittömästi ja lopullisesti; on erittäin huolissaan viimeaikaisista joukko-oikeudenkäynneistä, joissa on langetettu valtava määrä kuolemantuomioita; |
3. |
on erittäin huolissaan kivityksistä, jotka ovat yhä käytössä useissa maissa, ja kehottaa kyseisten maiden hallituksia säätämään välittömästi lakeja, joilla kivitykset kielletään; |
4. |
kehottaa Euroopan ulkosuhdehallintoa (EUH) ja jäsenvaltioita jatkamaan kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon torjumista ja tukemaan voimakkaasti kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon keskeyttämistä askeleena kohti sen poistamista, jatkamaan kuolemanrangaistuksen poistamisen edistämistä maailmanlaajuisesti, kehottamaan kuolemanrangaistuksia edelleen täytäntöönpanevia maita voimakkaasti noudattamaan kansainvälisiä vähimmäisnormeja, vähentämään kuolemanrangaistuksen soveltamisalaa ja käyttöä sekä julkistamaan selkeät ja täsmälliset tuomioiden ja teloitusten määrät; kehottaa EUH:ta seuraamaan yhä tarkasti kehitystä kaikissa maissa, erityisesti Valko-Venäjällä, sillä tämä on ainoa Euroopan maa, jossa kuolemanrangaistus vielä on olemassa, ja käyttämään kaikkia käytössään olevia vaikutuskeinoja; |
5. |
panee tyytyväisenä merkille kuolemanrangaistuksen poistamisen tietyissä Yhdysvaltojen osavaltioissa ja kannustaa EU:ta jatkamaan vuoropuhelua Yhdysvaltojen kanssa kuolemanrangaistuksen poistamiseksi kokonaan, jotta Yhdysvallat ja EU voivat toimia yhdessä kuolemanrangaistusta koskevan kysymyksen käsittelemiseksi koko maailmassa; |
6. |
kehottaa komissiota avun ja poliittisen tuen antamisen yhteydessä kiinnittämään erityistä huomiota maihin, jotka edistyvät kuolemanrangaistuksen poistamisessa tai jotka ajavat kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon yleismaailmallista keskeyttämistä; kannustaa tekemään kuolemanrangaistukseen liittyviä kysymyksiä koskevia kahden- ja monenvälisiä aloitteita jäsenvaltioiden, EU:n, YK:n, kolmansien maiden ja muiden alueellisten järjestöjen välillä; |
7. |
palauttaa mieliin, että kuolemanrangaistus on vastoin unionin perustana olevia arvoja eli ihmisarvon kunnioittamista, vapautta, kansanvaltaa, tasa-arvoa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja että sen vuoksi jokainen kuolemanrangaistuksen uudelleen käyttöön ottava jäsenvaltio rikkoisi perussopimuksia ja unionin perusoikeuskirjaa; |
8. |
on erityisen huolissaan kuolemanrangaistusten käytön lisääntymisestä terrorismin torjunnassa useissa maissa ja mahdollisuudesta, että kuolemanrangaistukset palautetaan joihinkin muihin maihin; |
9. |
tuomitsee erityisesti kuolemantuomion käyttämisen opposition tukahduttamiseen tai uskonnon, homoseksuaalisuuden tai aviorikoksen perusteella tai muulla sellaisella perusteella, jota pidettäisiin joko vähäpätöisenä tai ei lainkaan rikoksena; kehottaa näin ollen valtioita, joissa homoseksuaalisuutta pidetään rikoksena, pidättäytymään kuolemanrangaistuksen soveltamisesta tässä yhteydessä; |
10. |
on edelleen täysin vakuuttunut siitä, että kuolemantuomiot eivät estä huumekauppaa eivätkä estä ihmisiä lankeamasta huumeisiin; kehottaa kuolemanrangaistuksen säilyttämistä kannattavia maita ottamaan käyttöön sellaisia vaihtoehtoja kuolemanrangaistuksen määräämiselle huumausainerikoksista, joilla keskitytään erityisesti huumausaineiden ennaltaehkäisyohjelmiin ja haittojen vähentämisohjelmiin; |
11. |
toistaa komissiolle ja jäsenvaltioille esittämänsä suosituksen, että kuolemanrangaistuksen poistaminen huumausainerikosten yhteydessä olisi asetettava rahoitusavun, teknisen avun, valmiuksien kehittämisen ja muun huumausaineiden alalla toteutettavan lainvalvontapolitiikan tukemisen ennakkoehdoksi; |
12. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita vahvistamaan ehdottomana periaatteena, että unionin apua, YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaavan järjestön huumeidentorjuntaohjelmiin myönnettävä apu mukaan lukien, ei myönnetä sellaisiin lainvalvontatoimiin, jotka johtavat pidätettyjen kuolemantuomioon ja teloitukseen; |
13. |
kehottaa komissiota vahvistamaan sellaisten tuotteiden vientivalvontaa, joita voidaan käyttää kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoon; |
14. |
on erittäin vakavasti huolestunut avoimuuden puutteesta sellaisen huumeiden torjuntaan tarkoitetun avun yhteydessä, jota komissio ja jäsenvaltiot myöntävät lainvalvontatoimiin huumausaineiden alalla maissa, joissa huumausainerikoksista langetetaan määrätietoisesti kuolemanrangaistuksia; pyytää komissiota julkaisemaan vuosittain tiedot huumeiden vastaisiin ohjelmiin myöntämästään rahoituksesta maissa, joissa huumausainerikoksista määrätään edelleen kuolemanrangaistuksia, ja esittelemään pääpiirteittäin, mitä ihmisoikeuksia koskevia takeita on otettu käyttöön sen varmistamiseksi, ettei tällä rahoituksella mahdollisteta kuolemantuomioita; |
15. |
kehottaa komissiota ottamaan viipymättä käyttöön vakautta ja rauhaa edistävän välineen perustamisesta annetun asetuksen 10 artiklassa tarkoitetun operatiivisen ohjauksen ja soveltamaan sitä tiukasti kokaiini- ja heroiinireittien katkaisuohjelmiin; |
16. |
kehottaa komissiota noudattamaan EU:n huumeidenvastaiseen toimintasuunnitelmaan (2013–2016) sisältyvää suositusta, että olisi kehitettävä ja toteutettava ”ihmisoikeuksien ohjeistus- ja arviointiväline” sen varmistamiseksi, että ihmisoikeudet on ”otettu tosiasiallisesti huomioon kaikessa EU:n ulkoisessa huumeidentorjuntatoiminnassa”; |
17. |
kehottaa EUH:ta, komissiota ja jäsenvaltioita antamaan ohjeet kattavasta ja vaikuttavasta eurooppalaisesta toimintalinjasta kymmenien kolmansissa maissa teloitusuhan alla olevien unionin kansalaisten suhteen; katsoo, että sen olisi sisällettävä muun muassa vahvat mekanismit tunnistamiselle, oikeudellisen avun tarjoamiselle ja diplomaattiedustukselle; |
18. |
kehottaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita varmistamaan, että huhtikuussa 2016 pidettävässä maailman huumausaineongelmaa käsittelevässä YK:n erityisistunnossa keskustellaan kuolemanrangaistuksen määräämisestä huumausainerikoksista ja tuomitaan sen käyttö; |
19. |
tukee kaikkia YK:n järjestöjä, hallitustenvälisiä alueellisia elimiä sekä valtiosta riippumattomia järjestöjä toimissa, joita ne toteuttavat jatkuvasti kannustaakseen valtioita poistamaan kuolemanrangaistuksen; kehottaa komissiota jatkamaan tämän alan hankkeiden rahoittamista demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen rahoitusvälineen avulla; |
20. |
panee tyytyväisenä merkille kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen toisen valinnaisen pöytäkirjan äskettäiset ratifioinnit ja toteaa, että tämän kuolemanrangaistuksen poistamiseen tähtäävän pöytäkirjan osapuolten lukumäärä on nyt noussut 81 valtioon; kehottaa kaikkia valtioita, jotka eivät ole pöytäkirjan osapuolia, ratifioimaan sen välittömästi; |
21. |
kehottaa Euroopan neuvoston jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ratifioineet Euroopan ihmisoikeussopimuksen kuudetta ja kolmattatoista lisäpöytäkirjaa, ratifioimaan ne, jotta varmistetaan kuolemanrangaistuksen tosiasiallinen poistaminen Euroopan neuvoston kaikissa jäsenvaltioissa; |
22. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komission varapuheenjohtajalle / unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, YK:n pääsihteerille, YK:n yleiskokouksen puheenjohtajalle sekä YK:n jäsenvaltioiden hallituksille. |
(1) EUVL C 371 E, 20.12.2011, s. 5.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/45 |
P8_TA(2015)0349
Punaliejukatastrofista saadut opetukset viisi vuotta Unkarin onnettomuuden jälkeen
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 punaliejukatastrofista saaduista opetuksista viisi vuotta Unkarin onnettomuuden jälkeen (2015/2801(RSP))
(2017/C 349/09)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin ympäristöpolitiikan tavoitteet, joista määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklassa, ja erityisesti periaatteet, joiden mukaan olisi toteutettava ehkäiseviä toimia ja saastuttajan olisi maksettava, |
— |
ottaa huomioon Välimeren merellisen ympäristön ja rannikkoalueiden suojelemista koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ”Barcelonan yleissopimus”, ja sen pöytäkirjat, |
— |
ottaa huomioon vaarallisista jätteistä 12. joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (1), |
— |
ottaa huomioon jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdan mukaisen jäteluettelon laatimisesta tehdyn komission päätöksen 94/3/EY ja vaarallisista jätteistä annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta tehdyn neuvoston päätöksen 94/904/EY korvaamisesta 3. toukokuuta 2000 tehdyn komission päätöksen 2000/532/EY (2) (Euroopan jäteluettelo), |
— |
ottaa huomioon jäteluettelosta annetun päätöksen 2000/532/EY muuttamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY mukaisesti 18. joulukuuta 2014 tehdyn komission päätöksen 2014/955/EU (3), |
— |
ottaa huomioon Euroopan komission kesäkuussa 2015 Unkarille lähettämän perustellun lausunnon ympäristönormien tiukentamisesta toisella punaliejujätteen syntypaikalla (4), |
— |
ottaa huomioon kaivannaisteollisuuden jätehuollosta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta 15. maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/21/EY (5) (kaivannaisjätedirektiivi), |
— |
ottaa huomioon jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista 4. huhtikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen 2001/331/EY (6), |
— |
ottaa huomioon 20. marraskuuta 2008 antamansa päätöslauselman ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista annetun suosituksen 2001/331/EY uudelleentarkastelusta (7), |
— |
ottaa huomioon vuoteen 2020 ulottuvasta yleisestä unionin ympäristöalan toimintaohjelmasta ”Hyvä elämä maapallon resurssien rajoissa” (8)20. marraskuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 1386/2013/EU (seitsemäs ympäristöä koskeva toimintaohjelma), |
— |
ottaa huomioon ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21. huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (9) (ympäristövastuudirektiivi), |
— |
ottaa huomioon kaivannaisteollisuuden jätehuollosta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/21/EY mukaisista rahoitusvakuuden asettamista koskevista teknisistä suuntaviivoista 20. huhtikuuta 2009 tehdyn komission päätöksen 2009/335/EY (10), |
— |
ottaa huomioon komission toteutettavuustutkimuksen EU:n laajuisen teollisuuskatastrofien riskinjakojärjestelyn perustamisesta (11), |
— |
ottaa huomioon kertomuksen ympäristövastuudirektiivin täytäntöönpanon haasteista ja esteistä (Implementation challenges and obstacles of the Environmental Liability Directive, komission ympäristöasioiden pääosaston laatima loppuraportti, 2013), |
— |
ottaa huomioon neuvostolle ja komissiolle punaliejukatastrofista saaduista opetuksista viisi vuotta Unkarin onnettomuuden jälkeen esitetyt kysymykset (O-000096/2015 – B8-0757/2015 ja O-000097/2015 – B8-0758/2015), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 128 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 2 kohdan, |
A. |
toteaa, että Unkarissa murtui 4. lokakuuta 2010 rikastusjäteallas, josta valui lähes miljoona kuutiometriä hyvin emäksistä punaliejua, joka tulvi moniin kyliin, ja että onnettomuudessa kuoli kymmenen ihmistä ja melkein 150 loukkaantui ja että punalieju saastutti laajoja maa-alueita, neljä Natura 2000 -aluetta mukaan luettuina; |
B. |
toteaa, että kyseisen jätealtaan punalieju oli neuvoston direktiivissä 91/689/ETY tarkoitettua vaarallista jätettä; |
C. |
toteaa, että neuvoston päätöksessä 2014/955/EU todetaan nimenomaisesti, että punalieju olisi luokiteltava vaaralliseksi jätteeksi, koska todisteita päinvastaisesta ei ole; toteaa, että tätä päätöstä on sovellettu 1. kesäkuuta 2015 alkaen; |
D. |
toteaa, että on olemassa riski siitä, että punalieju on aiemmin luokiteltu vaarattomaksi jätteeksi myös muissa jäsenvaltioissa, mikä on mahdollistanut virheellisten lupien myöntämisen; |
E. |
toteaa, että punalieju on kaivannaisjätettä, josta säädetään kaivannaisjätedirektiivissä, jossa vahvistetaan muun muassa parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikoihin perustuvat turvallisuusvaatimukset kaivannaisteollisuuden jätehuollolle; |
F. |
toteaa, että myös muusta kaivostoiminnasta (esimerkiksi syanidin käytöstä kullankaivuussa) tai epäasianmukaisesti käsitellystä vaarallisesta jätteestä aiheutuu ympäristön pilaantumista koskevia vakavia ongelmia; |
G. |
toteaa, että suosituksessa 2001/331/EY pyritään vahvistamaan EU:n ympäristölainsäädännön yhdenmukaisempaa voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa; |
H. |
toteaa, että parlamentti totesi 20. marraskuuta 2008 antamassaan päätöslauselmassa ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon jäsenvaltioissa olevan puutteellista ja epäjohdonmukaista ja kehotti komissiota esittämään ehdotuksen ympäristötarkastuksia koskevaksi direktiiviksi ennen vuoden 2009 loppua; |
I. |
ottaa huomioon, että seitsemännessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa todetaan, että EU ottaa käyttöön tarkastukset ja valvonnan aikaisempaa useammissa ympäristösäädöksissä sekä kehittää edelleen valmiuksia tarkastusten tukemiseksi; |
J. |
toteaa, että ympäristövastuudirektiivillä pyritään luomaan aiheuttamisperiaatteeseen perustuva ympäristövastuujärjestelmä ja siinä säädetään, että jäsenvaltioiden on kannustettava asianomaisia taloudellisia ja rahoitusalan toimijoita kehittämään rahavakuutta koskevia järjestelyjä ja markkinoita; toteaa, että direktiivin 18 artiklan 2 kohdan mukaan komissio antaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen ennen 30. huhtikuuta 2014, mutta sitä ei vielä ole annettu; |
K. |
ottaa huomioon, että komissiolle vuonna 2013 laaditussa kertomuksessa ympäristövastuudirektiivin täytäntöönpanosta tehtiin johtopäätös, että ympäristövastuudirektiivin saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä ei ole ollut tuloksena tasapuoliset toimintaedellytykset vaan ympäristövahinkoja EU:ssa ehkäisemään ja korjaamaan pyrkivien vastuujärjestelmien ”tilkkutäkki”; |
L. |
toteaa, että komissio totesi punaliejukatastrofin johdosta vuonna 2010, että se harkitsee yhdenmukaistetun pakollisen rahavakuuden käyttöönottoa jopa ennen ympäristövastuudirektiivin vuonna 2014 tapahtuvaa tarkistamista; |
1. |
toteaa, että vuonna 2010 tapahtunut punaliejukatastrofi on ollut Unkarin pahin teollisuusonnettomuus, ja kunnioittaa uhrien muistoa tämän traagisen tapahtuman viidentenä vuosipäivänä; |
2. |
antaa tunnustusta kansallisten viranomaisten nopealle ja tehokkaalle kriisiin reagoinnille samoin kuin kansalaisyhteiskunnan suurille ponnisteluille tämän ennennäkemättömän katastrofin aikana; |
3. |
muistuttaa, että Unkari pyysi apua EU:n pelastuspalvelumekanismista ja maahan lähetettiin unionin asiantuntijaryhmä laatimaan suosituksia muun muassa optimaalisiksi ratkaisuiksi vahinkojen estämiseksi ja lieventämiseksi; |
4. |
toteaa, että punaliejukatastrofin voidaan katsoa johtuneen EU-lainsäädännön huonosta täytäntöönpanosta, tarkastuksiin liittyvistä puutteista, asianomaisessa EU:n lainsäädännössä olevista aukoista ja kyseisen toiminnanharjoittajan toiminnasta; |
5. |
on huolestunut siitä, että kuluneiden viiden vuoden aikana ei ole opittu juuri mitään, sillä asianomaisen EU-lainsäädännön ja kansainvälisten sopimusten täytäntöönpanossa sekä tarkastuksissa on edelleen puutteita, eikä asiaa koskevan EU-lainsäädännön aukkoja ole juurikaan tukittu; |
6. |
pitää erityisesti kaivannaisjätedirektiiviä ja Euroopan jäteluetteloa huolta aiheuttavina; |
7. |
on huolestunut siitä, että vastaavia teollisuusalueita on monessa jäsenvaltiossa; kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että asianmukaiset tarkastukset suoritetaan; |
8. |
kehottaa kaikkia jäsenvaltioita, joilla on punaliejualtaita, tarkistamaan, onko punalieju luokiteltu asianmukaisesti vaaralliseksi jätteeksi, ja tarkistamaan mahdolliset vääriin luokituksiin perustuvat luvat mahdollisimman pian; kehottaa komissiota varmistamaan, että jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin ja raportoivat toimista komissiolle, ja kehottaa komissiota julkistamaan vuoden 2016 loppuun mennessä kertomuksen jäsenvaltioiden toteuttamista toimista; |
9. |
pitää olennaisen tärkeänä, että katastrofien ehkäisemistä painotetaan voimakkaammin, koska vastaavanlaisia ympäristöonnettomuuksia on tapahtunut muissakin jäsenvaltioissa; |
10. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lisäämään ponnistelujaan, jotta varmistetaan kaiken asiaa koskevan EU-lainsäädännön sekä kaikkien asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten täysimääräinen täytäntöönpano ja asianmukainen soveltaminen sekä se, ettei niitä sovelleta pelkästään alumiinin tuotantoon ja punaliejun ympäristön kannalta järkevään käsittelyyn vaan myös vaarallisen jätteen ympäristön kannalta järkevään käsittelyyn yleensä; |
11. |
painottaa, että kaivannaisjätteen käsittelyyn on ehdottomasti käytettävä parhaita käytettävissä olevia tekniikoita, ja kehottaa ryhtymään käyttämään kuivatustekniikoita vuoden 2016 loppuun mennessä ja samalla varmistamaan, että se ei johda ilman tai veden pilaantumiseen; |
12. |
kehottaa komissiota painottamaan enemmän vaarallisten jätteiden syntymisen ennaltaehkäisyä ja niiden käsittelyä koskevaa tutkimus- ja kehittämistoimintaa; |
13. |
kehottaa komissiota laatimaan suuntaviivat rasituskokeiden tekemisestä kaivoksilla, joilla on käytössä rikastusjätealtaita; |
14. |
katsoo, että ympäristön pilaantumisen tehokas estäminen edellyttää tiukkojen sääntöjen vahvistamista ympäristötarkastuksille sekä asianmukaisia toimia niiden soveltamiseksi; |
15. |
kehottaa jäsenvaltioita vahvistamaan kansallisia ympäristötarkastuselimiään, jotta ne voivat suorittaa teollisuusalueiden avoimia, säännöllisiä ja järjestelmällisiä tarkastuksia, muun muassa varmistamalla näiden elinten riippumattomuuden, järjestämällä riittävät voimavarat ja määrittämällä selkeät vastuualueet sekä edistämällä yhteistyön tehostamista ja toimien yhteensovittamista; |
16. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita parantamaan valvontaa ja hyödyntämään nykyisiä sitovia ja ei-sitovia välineitä siten, että vältetään tarpeettomat hallinnolliset rasitteet; |
17. |
kehottaa jälleen komissiota esittämään ympäristötarkastuksia koskevan lainsäädäntöehdotuksen, jolla ei lisätä teollisuuden rahoitustaakkaa; |
18. |
kehottaa komissiota ulottamaan jäsenvaltioiden tarkastuksia koskevat sitovat kriteerit kattamaan aikaisempaa useammat EU:n ympäristösäädökset sekä kehittämään EU:n tason valmiuksia ympäristötarkastusten tukemiseen; |
19. |
on huolestunut siitä, että vastuujärjestelmien huomattavat erot EU:ssa saattavat heikentää yhteisiä normeja ja altistaa jotkut jäsenvaltiot ja alueet suuremmalle ympäristökatastrofien riskille ja katastrofeista johtuville taloudellisille seurauksille; |
20. |
pitää valitettavana, että komissio ei ole vielä esittänyt ympäristövastuudirektiivissä tarkoitettua kertomusta; kehottaa komissiota tekemään sen ennen vuoden 2015 loppua; |
21. |
kehottaa komissiota varmistamaan ympäristövastuudirektiivin tarkistamisen aikana, että tarkistamista koskevaan ehdotukseen sisällytetään täysimääräisesti aiheuttamisperiaate; |
22. |
kehottaa komissiota tutkimaan, miten komission päätös 2009/335/EY on pantu jäsenvaltioissa täytäntöön ja ovatko rahavakuutta koskeville järjestelyille asetetut enimmäismäärät riittävät; kehottaa komissiota ehdottamaan yhdenmukaistetun pakollisen rahavakuuden käyttöönottoa; |
23. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan, että ympäristökatastrofien korjaamiseen liittyvät rahoitusnäkökohdat – myös uhreille maksettavat rahalliset korvaukset – ovat läpinäkyviä; |
24. |
kehottaa komissiota esittämään lainsäädäntöehdotuksen muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman määräysten mukaisesti; kehottaa komissiota tekemään sen ennen vuoden 2016 loppua; |
25. |
painottaa, että vaarallisen jätteen jätehuoltoa koskevaan päätöksentekoon samoin kuin riskinhallintatoimien suunnitteluun on otettava mukaan paikallisviranomaiset, kansalaiset ja kansalaisyhteiskunta; |
26. |
kehottaa asiasta vastaavia viranomaisia tiedottamaan kansalaisille säännöllisesti ympäristön saastumisen asteesta ja sen mahdollisista vaikutuksista kasveihin ja eläimiin sekä paikallisen väestön terveyteen; |
27. |
kehottaa komissiota kehittämään edelleen suunnitelmaa EU:n laajuisesta teollisuuskatastrofien riskinjakojärjestelystä siten, että se noudattaa täysimääräisesti aiheuttamisperiaatetta, jotta katetaan mahdolliset kustannukset laajemmin kuin pakolliset suuret rahavakuudet; |
28. |
katsoo, että tällaisen erityisen EU:n laajuisen teollisuuskatastrofien riskinjakojärjestelyn olisi katettava myös sellaisten vanhojen ympäristörasitteiden poistaminen, jotka ovat edelleen riski yhteiskunnalle ja joiden poistamisesta kukaan ei nykyisen lainsäädäntökehyksen nojalla ole objektiivisesti vastuussa; |
29. |
korostaa, että EU:n tasolla tehtävä yhteistyö ja solidaarisuus ovat tärkeitä ympäristö- ja teollisuuskatastrofien yhteydessä; |
30. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille. |
(1) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20.
(2) EYVL L 226, 6.9.2000, s. 3.
(3) EUVL L 370, 30.12.2014, s. 44.
(4) Komissio – Faktatietoja -julkaisu: June infringements package: key decisions; http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-15-5162_en.htm
(5) EUVL L 102, 11.4.2006, s. 15.
(6) EYVL L 118, 27.4.2001, s. 41.
(7) EUVL C 16 E, 22.1.2010, s. 67.
(8) EUVL L 354, 28.12.2013, s. 171.
(9) EUVL L 143, 30.4.2004, s. 56.
(10) EUVL L 101, 21.4.2009, s. 25.
(11) Study to explore the feasibility of creating a fund to cover environmental liability and losses occurring from industrial accidents. Lopullinen kertomus. Komissio, ympäristöasioiden pääosasto, 17. huhtikuuta 2013; http://ec.europa.eu/environment/archives/liability/eld/eldfund/pdf/Final%20report%20ELD%20Fund%20BIO%20for%20web2.pdf
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/50 |
P8_TA(2015)0350
Sukupuolten tasa-arvoa ja naisten vaikutusvallan vahvistamista kehitysyhteistyössä koskevan Euroopan unionin toimintasuunnitelman uudistaminen
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 sukupuolten tasa-arvoa ja naisten vaikutusvallan lisäämistä kehitysyhteistyössä koskevan Euroopan unionin toimintasuunnitelman uudistamisesta (2015/2754(RSP))
(2017/C 349/10)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 2 artiklan ja 3 artiklan 3 kohdan, joissa sukupuolten tasa-arvon todetaan olevan yksi unionin perusperiaatteista, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 208 artiklan, jossa vahvistetaan kehityspolitiikan johdonmukaisuuden periaate ja edellytetään, että kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteet otetaan huomioon toteutettaessa muita sellaisia politiikkoja, jotka voivat vaikuttaa kehitysmaihin, |
— |
ottaa huomioon Pekingissä syyskuussa 1995 pidetyn Yhdistyneiden kansakuntien neljännen naisten maailmankonferenssin, Pekingin julistuksen ja toimintaohjelman sekä YK:n Peking + 5 -erityisistunnossa 9. kesäkuuta 2000, Peking + 10 -erityisistunnossa 11. maaliskuuta 2005, Peking + 15 -erityisistunnossa 2. maaliskuuta 2010 ja Peking + 20 -erityisistunnossa 9. maaliskuuta 2015 hyväksytyt päätösasiakirjat, jotka koskivat lisätoimia ja -aloitteita Pekingin julistuksen ja toimintaohjelman toteuttamiseksi, |
— |
ottaa huomioon Kairossa vuonna 1994 järjestetyssä kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa (ICPD) hyväksytyn toimintaohjelman täytäntöönpanon ja toteaa, että kansainvälinen yhteisö tunnusti ja vahvisti kyseisessä konferenssissa, että seksuaali- ja lisääntymisterveyttä koskevat oikeudet ovat perustavan tärkeitä kestävän kehityksen kannalta, |
— |
ottaa huomioon EU:n naisten ja miesten tasa-arvostrategian vuosiksi 2010–2015 (COM(2010)0491), |
— |
ottaa huomioon EU:n toimintasuunnitelman sukupuolten tasa-arvosta ja naisten vaikutusvallan lisäämisestä kehitysyhteistyössä (2010–2015), vuoden 2013 täytäntöönpanokertomuksen (SWD(2013)0509), neuvoston 19. toukokuuta 2014 asiasta antamat päätelmät sekä vuoden 2014 täytäntöönpanokertomuksen (SWD(2015)0011), |
— |
ottaa huomioon 26. toukokuuta 2015 annetut neuvoston päätelmät sukupuolten tasa-arvosta ja kehityksestä sekä uudesta maailmanlaajuisesta kumppanuudesta köyhyyden poistamiseksi ja kestävän kehityksen edistämiseksi, |
— |
ottaa huomioon 25. marraskuuta 2014 antamansa päätöslauselman EU:sta ja vuoden 2015 jälkeisestä globaalista kehityksen toimintakehyksestä (1), |
— |
ottaa huomioon EU:n kumppanimailleen antaman sukupuolten tasa-arvoa ja naisten vaikutusvallan lisäämistä koskevan tuen arvioinnin (2), |
— |
ottaa huomioon 18. joulukuuta 1979 tehdyn kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan YK:n yleissopimuksen (CEDAW), |
— |
ottaa huomioon YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmat 1325 (2000) ja 1820 (2008) naisista, rauhasta ja turvallisuudesta, |
— |
ottaa huomioon neuvostolle ja komissiolle esitetyt kysymykset EU:n sukupuolten tasa-arvoa ja naisten vaikutusvallan vahvistamista kehitysyhteistyössä koskevan toimintasuunnitelman uudistamisesta (O-000109/2015 – B8-0762/2015 ja O-000110/2015 – B8-0763/2015), |
— |
ottaa huomioon kehitysvaliokunnan päätöslauselmaesityksen, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 128 artiklan 5 kohdan ja 123 artiklan 2 kohdan, |
A. |
toteaa, että Euroopan unioni on sitoutunut edistämään sukupuolten tasa-arvoa ja varmistamaan sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen kaikissa toimissaan; toteaa, että sukupuolten tasa-arvo ja naisten vaikutusvallan lisääminen ovat sekä vuoden 2015 jälkeisten kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisen edellytyksiä että erillisiä ihmisoikeuskysymyksiä, joita tulisi edistää riippumatta siitä, miten ne hyödyttävät kasvua ja kehitystä; toteaa, että sukupuoleen perustuva väkivalta on vakava ihmisoikeusrikkomus, eikä sitä saisi koskaan perustella uskonnolla, kulttuurilla tai perinteillä; |
B. |
toteaa, että Pekingin julistuksen ja toimintaohjelman täytäntöönpanon 20-vuotisarviointi paljasti sukupuolten tasa-arvon ja naisten vaikutusvallan lisäämisen edistyneen hitaasti ja epätasaisesti samoin kuin sen, ettei yksikään valtio ole pystynyt täysin tasoittamaan sukupuolten välistä kuilua; toteaa, että arvioinnin mukaan edistymistä vaikeuttaa entisestään se, että sukupuolten tasa-arvon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen ohjataan jatkuvasti liian vähän resursseja; |
C. |
ottaa huomioon, että kaksi nimenomaisesti naisten oikeuksiin liittyvää vuosituhattavoitetta eli tasa-arvon edistäminen ja naisten aseman parantaminen (vuosituhattavoite 3) sekä odottavien äitien terveyden parantaminen (vuosituhattavoite 5) ovat edelleen suurelta osin saavuttamatta; ottaa huomioon, että maailmassa kuolee päivittäin arviolta 800 naista raskaudesta tai synnytyksestä aiheutuneisiin komplikaatioihin; ottaa huomioon, että noin 222 miljoonalta kehitysmaiden naiselta puuttuu mahdollisuus hyödyntää turvallisia ja nykyaikaisia perhesuunnittelun keinoja ja että samaan aikaan perhesuunnitteluun myönnetyn kehitysavun osuus terveydenhuoltoon myönnettävästä kokonaisavusta pienenee; |
D. |
toteaa, että suurin osa maailman köyhistä on naisia tai naisen ylläpitämiä kotitalouksia; ottaa huomioon, että marginalisoituneiden naisten asema on entistä haavoittuvampi; ottaa huomioon, että 62 miljoonaa nuorta tyttöä maailmassa ei käy koulua; |
E. |
toteaa, että yksi kolmesta naisesta maailmassa joutuu todennäköisesti jossain elämänsä vaiheessa fyysisen ja seksuaalisen väkivallan kohteeksi; toteaa, että 14 miljoonaa tyttöä joutuu vuosittain pakkoavioliittoon; ottaa huomioon, että EU on sitoutunut edistämään jokaisen yksilön oikeutta hallita täysin omaan seksuaalisuuteensa ja seksuaali- ja lisääntymisterveyteensä liittyviä asioita ja päättää niistä vapaasti ilman syrjintää, pakottamista tai väkivaltaa; |
F. |
toteaa, että Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD on raportoinut (3) investointien olevan täysin riittämättömät sukupuolten tasa-arvon saavuttamiseen siitä huolimatta, että sen jäsenet ovat kolminkertaistaneet kyseiseen tarkoitukseen kohdennetun avun määrän, joka ylsi 28 miljardiin Yhdysvaltain dollariin vuonna 2012; toteaa, että tasa-arvoon liittyvä rahoitus on keskittynyt sosiaaliselle sektorille, jolloin talous- ja tuotantosektorin rahoitus jää liian alhaiseksi, ja että OECD:n analyysi osoittaa sukupuolten tasa-arvoon investoimisen antavan parhaimman tuloksen kaikista kehitysapuinvestoinneista; |
G. |
ottaa huomioon, että 2,5 miljardia ihmistä, joista suurin osa on naisia ja nuoria, on edelleen virallisen rahoitusalan ulkopuolella; |
Selkeä muutos toiseen toimintasuunnitelmaan sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi (GAP2)
1. |
katsoo, että ensimmäisen toimintasuunnitelman (GAP1) arvioinnin perusteella EU:n sukupuolten tasa-arvoon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen liittyvissä toimissa on selvästi tarpeen tehdä selkeä muutos ja että Euroopan ulkosuhdehallinnolta (EUH) ja komissiolta tarvitaan uudet poliittiset sitoumukset tulosten parantamiseksi; korostaa, että on tärkeää toteuttaa nykyisen toimintasuunnitelman jälkeisen toimintasuunnitelman yhteydessä tämän arvioinnin tärkeimmät suositukset alkaen tehokkaista hallintotoimista; |
2. |
on tyytyväinen komission aikomukseen saada käyntiin muutosprosessi uuden toimintasuunnitelman avulla ja katsoo siksi, että GAP2 pitäisi julkaista komission tiedonantona; pitää valitettavana, että GAP2 on laadittu ainoastaan yhteisenä valmisteluasiakirjana eikä tiedonantona; kehottaa komissiota ja EUH:ta aloittamaan uuden suunnitelman täytäntöönpanon niin pian kuin mahdollista, jotta konkreettisia tuloksia voidaan saavuttaa osana EU:n laajempaa sitoutumista sukupuolten tasa-arvoon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen kestävän kehityksen tavoitteissa, ja ottamaan parlamentti osalliseksi kuulemiseen tämän prosessin kaikissa vaiheissa; |
3. |
katsoo, että GAP2:ssa tulisi keskittyä kaikkeen EU:n ulkopoliittiseen toimintaan eli kehitysyhteistyöhön, humanitaariseen apuun, kauppaan, ihmisoikeuksiin ja ulkoasioihin sekä muuttoliike- ja turvapaikka-asioihin kehityspolitiikan johdonmukaisuuden periaatteen mukaisesti ja soveltaa niitä yhtäläisesti kehitysmaihin, EU:n naapuruusmaihin ja laajentumisprosessissa mukana oleviin maihin; |
4. |
katsoo, että sukupuolten tasa-arvon ja naisten vaikutusvallan lisäämisen tulisi olla EU:n toimielinten ydintoimintaa, jonka hallintovastuu olisi jaettava selkeästi sekä keskushallinnossa että EU:n edustustoissa; korostaa, että edustustojen ja yksiköiden päällikköjen sekä ylemmän johdon henkilöstön on oltava velvollisia raportoimaan, valvomaan ja arvioimaan sukupuolten tasa-arvoon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen liittyviä politiikkoja ja että sukupuolten tasa-arvo on sisällytettävä toimenkuvauksiin sekä koko henkilöstölle annettavaan koulutukseen; |
5. |
katsoo, että komission varapuheenjohtajan / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan olisi varmistettava, että kaikki ulkosuhteista vastaavat komission jäsenet osoittavat tarvittavaa johtajuutta GAP2:n onnistuneen täytäntöönpanon varmistamiseksi; suhtautuu myönteisesti toukokuussa 2015 annettuihin neuvoston päätelmiin, joissa korostetaan jäsenvaltioiden sitoutumista naisten ja tyttöjen oikeuksien muutostavoitteisiin; korostaa, että komission ja EUH:n sekä jäsenvaltioiden toimien olisi täydennettävä toisiaan; |
6. |
pitää valitettavana, ettei sukupuolten tasa-arvoon liittyviä asioita käsitellä kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosaston vuoden 2014 vuosikertomuksessa, ja kehottaa sisällyttämään sukupuolten tasa-arvoon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen liittyvät asiat kaikkien ulkoisessa toiminnassa mukana olevien komission pääosastojen ja EUH:n tuleviin vuosikertomuksiin; kehottaa kaikkia unionin edustustoja toimittamaan vuosittain GAP-raportin sekä sisällyttämään vuosikertomuksiinsa, väliarviointeihinsa ja maakohtaisiin arviointeihinsa yhteenvedon sukupuolten tasa-arvoon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen liittyvistä toimista; katsoo, että tulokset olisi sisällytettävä tulosperusteiseen seurantajärjestelmään; |
7. |
panee merkille, että kehitysyhteistyön rahoitusvälineen ohjelma-asiakirjojen vuoden 2017 väliarviointi tarjoaa hyvän tilaisuuden arvioida tällä välineellä rahoitettujen ohjelmien vaikutuksia naisiin ja tyttöihin ja määrittää tarkasti, kuinka suuri osuus sillä rahoitetuista ohjelmista hyödyttää naisia ja tyttöjä, sekä jakaa tarvittaessa rahoitusta uudelleen; |
8. |
muistuttaa EU:n kehityspolitiikan johdonmukaisuuden periaatteesta ja pitää erityisen tärkeänä EU:n sisä- ja ulkopolitiikan johdonmukaisuutta sekä tarvetta saavuttaa johdonmukaisuus uuden GAP:n ja seuraavan ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan EU:n toimintasuunnitelman välillä; korostaa, että sukupuolten tasa-arvon on oltava olennainen ja erottamaton osa kaikkia EU:n ja kolmansien maiden välillä käytäviä ihmisoikeusvuoropuheluja; kehottaa EUH:ta aloittamaan kolmansien maiden kanssa ihmisoikeusvuoropuheluiden lisäksi myös sukupuolten tasa-arvoa käsitteleviä vuoropuheluita; |
9. |
muistuttaa, että keskusyksiköiden, edustustojen ja jäsenvaltioiden lähetystöjen välinen täysi koordinointi on erittäin tärkeää GAP2:n onnistuneelle täytäntöönpanolle ja että tässä voidaan käyttää maakohtaisia tasa-arvoprofiileja ja muita työkaluja; korostaa tässä yhteydessä, että Euroopan kehitysrahaston maaohjelmien arviointi antaa mahdollisuuden varmistaa, että GAP2 pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön, ja tehdä tarvittaessa mukautuksia; |
Tietojen kerääminen ja päämäärät
10. |
kehottaa käyttämään tehokkaampia täytäntöönpanostrategioita ja vaatii hyödyntämään sukupuolisensitiivisiä määrällisiä ja laadullisia indikaattoreita sekä keräämään järjestelmällisesti ja oikea-aikaisesti sukupuolen mukaan eriteltyjä tietoja kaikkien toimien edunsaajista ja osallistujista osana seuranta- ja arviointiprosessia; pitää tärkeänä, että tiedot ovat julkisesti saatavilla taloudellisen vastuun ja avoimuuden varmistamiseksi; katsoo, että tiedot olisi esitettävä komission kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosaston kehitysyhteistyön tuloskehyksen kaltaisten vakiintuneiden seuranta- ja arviointijärjestelmien kanssa yhdenmukaisesti ja osana niitä; korostaa kansallisiin tilastoihin panostamisen tarvetta ja kehottaa kaikkia jäsenvaltioita ottamaan käyttöön sukupuolisensitiiviset seurantajärjestelmät; |
11. |
kehottaa EU:n edustustoja ja jäsenvaltioiden suurlähetystöjä ottamaan ensisijaisena asianaan maakohtaisten strategioiden ja suunnittelun perustaksi korkealaatuisen sukupuolianalyysin ja panostamaan siihen; katsoo, että EU:n olisi tarkistettava ohjeelliset kansalliset suunnitelmat uutta GAP:tä silmällä pitäen; |
12. |
katsoo, että tytöt ja nuoret naiset ovat erityisen epäsuotuisassa asemassa ja vaaralle alttiina ja että olisi toteutettava erityisiä toimenpiteitä, joilla varmistetaan tyttöjen pääsy koulutukseen, taataan heille mahdollisuus elää ilman väkivaltaa, poistetaan syrjiviä lakeja ja käytäntöjä ja parannetaan tyttöjen ja nuorten naisten asemaa kaikkialla maailmassa; |
13. |
painottaa tarvetta selkeille päämäärille ja indikaattoreille, joiden tiedot ovat eriteltävissä sukupuolen, iän, vammaisuuden ja muiden tekijöiden mukaan sekä tarvetta parempaan määrärahojen seurantaan; korostaa, että päämäärien ja seurantatapojen olisi oltava sopusoinnussa vuoden 2015 jälkeisen globaalin kehityksen toimintakehyksen sekä muiden asiaankuuluvien kansainvälisten toimintakehysten kanssa; |
14. |
korostaa, että EU:n on osoitettava riittävästi rahoitusta ja henkilöresursseja sukupuolten tasa-arvoon ja naisten vaikutusvallan lisäämiseen liittyvien sitoumusten täyttämiseksi; korostaa, että on tärkeää ottaa sukupuolten tasa-arvo huomioon julkisessa rahoituksessa sukupuolisensitiivisellä ja eriarvoisuutta poistavalla budjetoinnilla; |
Uuden GAP:n keskeisimmät näkökohdat
15. |
katsoo, että GAP:ssä on puututtava naisiin ja tyttöihin kohdistuvaa väkivaltaa koskevien EU:n suuntaviivojen täysipainoisen toteuttamisen esteisiin ja keskityttävä kaikenlaisen väkivallan poistamiseen; kehottaa EU:ta soveltamaan naisiin ja tyttöihin kohdistuvaan väkivaltaan kokonaisvaltaista toimintamallia, johon kuluu sellaisten toimien lisääminen, joilla estetään ja poistetaan kaikki naisia syrjivät käytännöt sekä torjutaan kaikkea väkivaltaa, kuten ihmiskauppaa, naisten sukuelinten silpomista, pakkosterilisaatioita, pakkoraskauksia, sukupuoleen perustuvia murhia, perheväkivaltaa ja avioliitossa tapahtuvia raiskauksia, lapsiavioliittoja, nuorena solmittuja avioliittoja ja pakkoavioliittoja sekä sukupuoleen perustuvaa väkivaltaa konfliktitilanteissa ja niiden jälkeen, ja nostetaan syytteitä tällaisesta väkivallasta; kehottaa kehittämään erityisiä unionin toimia eri naisryhmien oikeuksien vahvistamiseksi ja kiinnittämään erityistä huomiota nuoriin, maahanmuuttajiin, hiv-tartunnan saaneisiin naisiin sekä homoihin, lesboihin, biseksuaaleihin, transihmisiin ja intersukupuolisiin henkilöihin (HLBTI) ja vammaisiin henkilöihin; |
16. |
painottaa, että on parannettava tyttöjen mahdollisuuksia kaikilla koulutustasoilla ja poistettava sukupuoliperusteisia opetukseen osallistumisen esteitä; |
17. |
korostaa, että on estettävä raiskausten käyttö sodankäynnin ja sorron välineenä ja että EU:n on painostettava kolmansien maiden hallituksia ja kaikkia osapuolia alueilla, joilla tällaista sukupuoleen perustuvaa väkivaltaa esiintyy, jotta näistä käytännöistä päästään eroon ja väkivaltaan syyllistyneet saadaan oikeuden eteen ja jotta voidaan auttaa tällaista väkivaltaa kokeneita ja sen kohteeksi joutuneita naisia ja yhteisöjä toipumaan ja kuntoutumaan; |
18. |
korostaa maahanmuuttaja- ja pakolaisnaisten sekä turvapaikkaa hakevien naisten haavoittuvuutta ja heidän tarvettaan erityiseen suojeluun; kehottaa ryhtymään erityisiin toimenpiteisiin naisturvapaikanhakijoiden oikeuksien varmistamiseksi ja täysipainoiseksi takaamiseksi; kehottaa puuttumaan nykyiseen siirtolais- ja pakolaiskriisiin toteuttaen rohkeita EU-tason toimia ja soveltaen maahanmuuttoon ja turvapaikanhakuun kokonaisvaltaista ja sukupuolisensitiivistä lähestymistapaa yhtenäisesti kaikissa jäsenvaltioissa; |
19. |
katsoo, että terveys on ihmisoikeus; painottaa, että on tärkeää edistää terveydenhuoltopalvelujen yleistä saatavuutta ja kattavuutta, mukaan lukien seksuaali- ja lisääntymisterveydenhuolto ja siihen liittyvät oikeudet, kansainvälisen väestö- ja kehityskonferenssin toimintaohjelman sekä Pekingin toimintaohjelman mukaisesti; kehottaa tässä yhteydessä edelleen parantamaan naisten pääsyä terveyspalvelujen, terveyskasvatuksen, perhesuunnittelun, äitiyshuollon ja seksuaali- ja lisääntymisterveydenhuollon piiriin erityisesti, koska odottavien äitien terveyden parantamista koskeva vuosituhattavoite 5 samoin kuin lapsikuolleisuuden vähentämistä koskeva tavoite ovat suurelta osin saavuttamatta; huomauttaa, että palvelujen saatavuus edistää kaikkien terveyteen liittyvien kehitystavoitteiden saavuttamista; suhtautuu tältä osin myönteisesti erityisesti toukokuussa 2015 annettuihin neuvoston päätelmiin; |
20. |
painottaa, että on luotava mahdollistavat olosuhteet esimerkiksi poistamalla sosiaalisia ja oikeudellisia esteitä naisten mahdollisuuksilta saada haltuunsa tuottavaa omaisuutta, kuten maata ja muita luonnonvaroja ja taloudellisia resursseja, ja edistämällä taloudellista osallisuutta, ihmisarvoista työtä koskevia normeja, sukupuolisensitiivistä sosiaaliturvaa ja samapalkkaisuuden periaatetta; |
21. |
katsoo, että liikeyrityksillä on tärkeä osa sukupuolten tasa-arvon edistämisessä, koska ne voivat toiminnallaan tukea naisten taloudellisen vaikutusvallan ja taloudellisten oikeuksien lisäämistä, esimerkiksi takaamalla naisille ihmisarvoisen työn, samapalkkaisuuden, rahoitus- ja pankkipalvelujen saatavuuden, mahdollisuuden päästä johtotehtäviin ja osallistua päätöksentekoon sekä suojelemalla naisia työpaikalla tapahtuvalta syrjinnältä ja hyväksikäytöltä, ja toteuttaa sukupuolisensitiivistä yrityksen yhteiskuntavastuuta; kehottaa tässä yhteydessä antamaan enemmän tukea paikallisille pk-yrityksille ja erityisesti naisyrittäjille, jotta he voivat hyötyä yksityisen sektorin tuomasta kasvusta; korostaa positiivista roolia, joka mikrorahoituksella, yhteiskunnallisella yrittäjyydellä ja vaihtoehtoisilla yritysmalleilla, kuten keskinäisillä yhtiöillä ja osuuskunnilla, on edelleen pyrkimyksissä parantaa naisten taloudellista vaikutusvaltaa ja osallistumista; |
22. |
toteaa, että on ehkäistävä naisten syrjintää avioliiton tai äitiyden perusteella ja varmistettava heidän tosiasiallinen oikeutensa käydä työssä; |
23. |
panee merkille, että naisten vaikutusvallan lisääminen ja elintarviketurva tukevat toisiaan; korostaa, että maaseudulla elävien naisten vaikutusvaltaa on vahvistettava puuttumalla syrjintään maan, veden, koulutuksen ja rahoituspalveluiden saatavuudessa sekä markkinoille pääsyssä; kehottaa lisäämään huomattavasti julkisia investointeja maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen ja keskittymään siinä pientilallisiin, maatalousosuuskuntiin ja maanviljelijöiden verkostoihin; |
24. |
korostaa, että naisten on voitava osallistua ja olla edustettuina uusilla talouden aloilla, jotka ovat tärkeitä kestävän kehityksen kannalta, kuten vihreä talous ja kiertotalous, uusiutuvat energiat ja tieto- ja viestintätekniikka; |
25. |
muistuttaa virallisen koulutuksen ja arkioppimisen ratkaisevasta merkityksestä naisten ja tyttöjen mahdollisuuksien parantamisessa sosiaalisen, taloudellisen, kulttuurisen ja poliittisen elämän aloilla; korostaa, että sukupuolinäkökohdat olisi selkeästi otettava huomioon koulutuksen roolia kehityksessä käsittelevässä EU:n strategiassa, mikä koskee erityisesti kestävyyttä painottavaa koulutusta, konfliktien jälkeistä sovinnontekoa, elinikäistä oppimista, ammattikoulutusta sekä luonnontieteitä, teknologiaa, insinööritieteitä ja matematiikkaa sekä taiteen roolia kulttuurien välisessä kanssakäymisessä; |
26. |
korostaa, että naisten on tärkeää osallistua entistä enemmän vuoden 2015 jälkeisten puitteiden muovaamiseen ja toteuttamiseen; kehottaa antamaan enemmän rahallista tukea naisten oikeuksia ajaville järjestöille sekä toiminnalle ja valmiuksien kehittämistoimenpiteille, joilla pyritään saamaan ruohonjuuritason kansalaisjärjestöt ja erityisesti naisjärjestöt mukaan sidosryhmäkuulemisiin ja lisäämään niiden osallistumista niihin kaikkina aikoina sekä paikallisella, alueellisella, kansallisella että kansainvälisellä tasolla; |
27. |
katsoo, että GAP:ssä on käsiteltävä HLBTI-ihmisten tilannetta kolmansissa maissa ja siihen on sisällytettävä näiden ihmisten oikeuksien edistäminen ja turvaaminen; |
28. |
korostaa, että on tärkeää lujittaa naisten lakisääteisiä oikeuksia ja oikeussuojan saatavuutta sukupuolisensitiivisten lakiuudistusten avulla; katsoo, että rahoituksen kohdentaminen sukupuolten tasa-arvoon oikeusapuasioissa auttaa vahvistamaan oikeusvaltiota; |
29. |
kehottaa EU:ta edistämään naisten osallistumista rauhanturvaamiseen, rauhanrakennusprosesseihin sekä EU:n sotilaallisiin sekä siviili- ja kriisinhallintatehtäviin; kehottaa tässä yhteydessä EU:ta edelleen tekemään tunnetuksi YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia 1325 (2000) ja 1820 (2008) naisista, rauhasta ja turvallisuudesta sekä kehottaa sisällyttämään sukupuolinäkökulman ja naisten oikeudet kaikkiin rauhan- ja turvallisuusaloitteisiin; |
30. |
kehottaa EU:ta edistämään naisten ja tyttöjen perusihmisoikeuksia sellaisina kuin ne on vahvistettu ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa; vaatii varmistamaan, että kaikkien naisten ja tyttöjen oikeutta elämään ja ihmisarvoon suojellaan vastustamalla aktiivisesti haitallisia käytäntöjä, kuten sukupuoleen perustuvia murhia; |
31. |
painottaa naisten ja naisten oikeuksia ajavien järjestöjen johtajuutta ja osallistumista vahvistavien toimenpiteiden tärkeyttä sekä julkisella että yksityisellä sektorilla; kehottaa lisäämään toimia, joilla pyritään siihen, että naiset ja naisten oikeuksia ajavat järjestöt osallistuvat entistä enemmän poliittiseen elämään, erityisesti integroimalla tällaiset toimet kaikkiin demokratiaa tukeviin ohjelmiin ja parlamentin kattavaan demokratiaa tukevaan toimintamalliin; |
32. |
painottaa, että on tärkeää saada miehet ja pojat mukaan vastustamaan aktiivisesti ja vastuullisesti syrjiviä sosiaalisia normeja, sukupuolistereotypioita sekä naisiin ja tyttöihin kohdistuvaa väkivaltaa; |
o
o o
33. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan ulkosuhdehallinnolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä YK:n tasa-arvojärjestölle (UN Women). |
(1) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2014)0059.
(2) https://ec.europa.eu/europeaid/evaluation-eu-support-gender-equality-and-womens-empowerment-partner-countries-final-report_en
(3) https://europa.eu/eyd2015/sites/default/files/users/Madara.Silina/from_commitment_to_action_financing_for_gewe_in_sdgs_oecd.pdf
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/56 |
P8_TA(2015)0351
Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaate työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa
Euroopan parlamentin päätöslauselma 8. lokakuuta 2015 miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5. heinäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY soveltamisesta (2014/2160(INI))
(2017/C 349/11)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 2 ja 3 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 8, 10, 19 ja 157 artiklan, |
— |
ottaa huomioon miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5. heinäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (1) (uudelleenlaadittu toisinto), |
— |
ottaa huomioon miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen lujittamisesta läpinäkyvyyden avulla 7. maaliskuuta 2014 annetun komission suosituksen, |
— |
ottaa huomioon 6. joulukuuta 2013 annetun komission kertomuksen aiheesta ”Kertomus miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5 päivänä heinäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (uudelleenlaadittu toisinto) soveltamisesta” (COM(2013)0861), |
— |
ottaa huomioon 21. syyskuuta 2010 annetun komission tiedonannon ”Naisten ja miesten tasa-arvostrategia vuosiksi 2010–2015” (COM(2010)0491), |
— |
ottaa huomioon 5. maaliskuuta 2010 annetun komission tiedonannon ”Vahvistettu sitoumus naisten ja miesten tasa-arvoon – Naisten peruskirja” (COM(2010)0078), |
— |
ottaa huomioon neuvoston 7. maaliskuuta 2011 hyväksymän Euroopan tasa-arvosopimuksen (2011–2020), |
— |
ottaa huomioon SEUT:n 157 artiklaan perustuvan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, |
— |
ottaa huomioon Euroopan tasa-arvoinstituutin kertomuksen tasa-arvoindeksistä (Gender Equality Index Report), |
— |
ottaa huomioon Kansainvälisen työjärjestön (ILO) osa-aikatyötä koskevan vuoden 1994 yleissopimuksen määräykset, joissa maita velvoitetaan sisällyttämään julkisiin hankintamenettelyihin työtä koskeva lauseke, johon kuuluu myös vaatimus samapalkkaisuudesta, |
— |
ottaa huomioon vuonna 1951 tehdyn ILO:n yleissopimuksen, joka koskee samanarvoisesta työstä maksettavaa samaa palkkaa, |
— |
ottaa huomioon YK:n yleiskokouksen 18. joulukuuta 1979 päätöslauselmalla 34/180 hyväksymän kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen 11 artiklan 1 kohdan d alakohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeusviraston joulukuussa 2014 julkaiseman kertomuksen ”Being Trans in the European Union” (Transsukupuolisena Euroopan unionissa), |
— |
ottaa huomioon 12. syyskuuta 2013 antamansa päätöslauselman mies- ja naispuolisille työntekijöille samasta tai samanarvoisesta työstä maksettavan saman palkan periaatteen soveltamisesta (2), |
— |
ottaa huomioon 24. toukokuuta 2012 antamansa päätöslauselman suosituksista komissiolle sen periaatteen soveltamisesta, jonka mukaan miehille ja naisille maksetaan samasta tai samanarvoisesta työstä sama palkka (3), |
— |
ottaa huomioon Euroopan parlamentin tutkimuspalvelujen pääosaston tuottaman Euroopan tason täytäntöönpanon arvioinnin direktiivistä 2006/54/EY, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan, |
— |
ottaa huomioon naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietinnön sekä työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausunnon (A8-0213/2015), |
A. |
toteaa, että miesten ja naisten yhdenvertainen kohtelu kuuluu unionin oikeuden perusperiaatteisiin; |
B. |
toteaa, että sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai seksuaaliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä kielletään unionin oikeudessa; |
C. |
toteaa, että taloudellinen riippumattomuus on edellytys sille, että unionin kansalaiset, niin naiset kuin miehet, voivat hallita elämäänsä ja tehdä aidosti valintoja elämässään; |
D. |
ottaa huomioon, että direktiivissä 2006/54/EY viitataan nimenomaisesti Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan miehiä ja naisia koskevan yhdenvertaisen kohtelun periaate ei voi rajoittua vain tiettyyn sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltoon, vaan se koskee myös sukupuolenvaihdokseen perustuvaa syrjintää; |
E. |
toteaa, että samapalkkaisuuden periaate on kirjattu perussopimuksiin heti alkuajoista vuonna 1957; toteaa, että periaate, jonka mukaan samanarvoisesta työstä maksetaan sama palkka, tunnustetaan nykyään SEUT:n 157 artiklassa ja se on sisällytetty uudelleenlaadittuun direktiiviin 2006/54/EY (jäljempänä ”uudelleenlaadittu direktiivi”); |
F. |
toteaa, että uudelleenlaaditulla direktiivillä haluttiin tehdä EU:n lainsäädännöstä tällä alalla johdonmukaisempaa ja saattaa se vastaamaan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä sekä yksinkertaistaa ja uudenaikaistaa jäsenvaltioiden asiaankuuluvaa tasa-arvolainsäädäntöä naisten aseman parantamiseksi työmarkkinoilla; toteaa, että Euroopan unionissa toimivien yhtiöiden ylimmässä johdossa olevien naisten osuus oli edelleen alle 18 prosenttia vuonna 2014; |
G. |
ottaa huomioon, että uudelleenlaadittu direktiivi toi mukanaan joitain uutuuksia, kuten yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen täytäntöönpano ja välillisen syrjinnän käsitteen määritteleminen sekä suojaaminen henkilön sukupuolenvaihdokseen perustuvalta syrjinnältä, ja siinä viitataan nimenomaisesti työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen; ottaa huomioon, että kaikkien EU:n jäsenvaltioiden suurin haaste on direktiivissä 2006/54/EY vahvistettujen samapalkkaisuutta koskevien sääntöjen soveltaminen sekä täytäntöönpanon valvonta, ja panee merkille, että näiden uutuuksien vaikutus jäsenvaltioissa on jäänyt vähäiseksi; toteaa, että huolimatta merkittävästä säännöstöstä, joka on ollut voimassa lähes 40 vuotta, toteutetuista toimista ja käytetyistä varoista, tässä asiassa on edistytty äärimmäisen hitaasti ja miesten ja naisten palkkojen välillä on yhä eroja, keskimäärin 16,4 prosenttia kaikkialla EU:ssa, mutta jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja; |
H. |
toteaa, että muiden tekijöiden ohella palkkoja neuvotellaan entistä useammin yksilökohtaisesti ja että tämä edistää työntekijöiden palkkarakennetta koskevan tiedon ja avoimuuden puutetta, mikä luo sellaisen ympäristön, jossa työntekijät ja/tai näiden edustajat eivät huomaa sukupuolipainottuneita ja syrjiviä palkkarakenteita, jolloin niitä on äärimmäisen vaikea näyttää toteen, mikä taas haittaa samapalkkaisuuden periaatteen tehokasta täytäntöönpanoa, jota haittaavat myös samanarvoisen työn käsitettä koskeva oikeusvarmuuden puute ja menettelyihin liittyvät esteet; |
I. |
katsoo, että miesten ja naisten tasa-arvon lisääminen hyödyttäisi taloutta ja koko yhteiskuntaa ja että miesten ja naisten välisen palkkakuilun kaventaminen auttaisi vähentämään köyhyyttä ja parantamaan naisten tuloja heidän elämänsä aikana ja että se on olennaisen tärkeää työllisyyden kasvun, kilpailukyvyn ja talouden elpymisen kannalta; katsoo, että palkkaero on vieläkin ilmeisempi monella tavoin epäedullisessa asemassa olevien naisten, kuten esimerkiksi vammaisten, vähemmistöihin kuuluvien ja kouluttamattomien naisten, osalta; toteaa, että yksinhuoltajat kärsivät selvästi muita enemmän työssäkäyvien köyhyydestä ja että yksinhuoltajavanhempien määrä on suurempi naisten kuin miesten keskuudessa; toteaa, että tästä syystä sukupuolten palkkaero vaikuttaa huolestuttavasti monien eurooppalaisten perheiden elinoloihin ja mahdollisuuksiin elämässä; |
J. |
ottaa huomioon, että naisten työllisyysaste on yleensä matalampi kuin miesten: ottaa huomioon, että vuonna 2013 EU:n 28 jäsenvaltiossa miesten työllisyysaste oli 69,4 prosenttia, kun taas naisten työllisyysaste oli 58,8 prosenttia (4); |
K. |
toteaa, että naisten työllisyydessä on saavutettu rajallista edistystä, että työmarkkinoiden eriytyminen naisten ja miesten ammatteihin ja aloihin on yhä melko suurta, että joissakin ammattiryhmissä työskentelee pääasiassa naisia ja että kyseiset ammattialat ovat yleensä huonommin palkattuja ja vähemmän arvostettuja unionin ja kansallisen tason sääntelypuitteista huolimatta; ottaa huomioon, että tämä tilanne vaikuttaa myös sukupuolten palkkaeroon koko työuran ajan; huomauttaa, että sukupuolten palkkaeroja lisää myös vertikaalinen eriytyminen eli se, että naiset ovat yliedustettuina osa-aikatyössä ja matalapalkkaisissa ammateissa tai ovat työpaikan hierarkiassa alemmassa asemassa; toteaa, että horisontaalinen ja vertikaalinen eriytyminen muodostavat esteitä naisten työelämässä etenemiselle ja johtavat naisten vähäisempään näkyvyyteen ja edustukseen yhteiskunnassa sekä julkisessa elämässä ja edistävät siten laajemmin sukupuolten eriarvoistumista, ja toteaa, että tällaisen eriytymisen torjuminen ja yhä useampien naisten sijoittuminen organisaatiohierarkioiden korkeampiin asemiin antaisivat myönteisiä roolimalleja nuorille naisille ja tytöille; |
L. |
ottaa huomioon, että työllisyysaste on alhaisempi maaseudulla ja että lisäksi suurta määrää naisia ei ole laskettu mukaan virallisille työmarkkinoille, minkä vuoksi heitä ei ole rekisteröity työttömiksi eivätkä he ole mukana työttömyystilastoissa, mistä seuraa erityisiä taloudellisia ja oikeudellisia ongelmia, jotka liittyvät äitiys- ja sairaslomia koskeviin oikeuksiin sekä eläkeoikeuksien ja sosiaaliturvan saantiin ja ongelmiin avioeron yhteydessä; ottaa huomioon, että maaseutualueilla haittana on korkealaatuisten työmahdollisuuksien puuttuminen; |
M. |
ottaa huomioon, että naisten ja tyttöjen vaikutusvallan vahvistaminen koulutuksen avulla erityisesti tieteen, tekniikan, insinööritieteiden ja matematiikan aloilla samoin kuin naisten kannustaminen osallistumaan ammatilliseen koulutukseen ja elinikäisen oppimisen ohjelmiin eri aloilla ovat tärkeitä tekijöitä edistettäessä yhdenvertaista kohtelua ja yhtäläisiä työllistymismahdollisuuksia; toteaa, että naisten taitoja ja osaamista aliarvioidaan usein – samoin kuin ammatteja, joissa naiset ovat enemmistönä – ilman, että tälle on välttämättä olemassa objektiivisiin kriteereihin pohjautuvia perusteita; |
N. |
ottaa huomioon, että direktiivin 2006/54/EY mukaan jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai toteuttaa erityisetuja tarjoavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on helpottaa aliedustettuna olevan sukupuolen ammatillisen toiminnan harjoittamista taikka ehkäistä tai hyvittää ammattiuraan liittyviä haittoja, miesten ja naisten välisen täyden tosiasiallisen tasa-arvon varmistamiseksi työelämässä (5); |
O. |
ottaa huomioon, että äitiys ja lasten sekä ikääntyneiden, sairaiden tai vammaisten perheenjäsenten ja muiden huollettavien hoitaminen on lisätyötä tai joissakin tapauksissa kokopäivätyötä, josta huolehtivat lähes aina naiset; huomauttaa, että tästä työstä maksetaan harvoin palkkaa ja että sitä ei riittävästi arvosteta yhteiskunnassa, vaikka sillä on huomattava sosiaalinen merkitys, se lisää hyvinvointia ja sitä voidaan mitata talouden indikaattoreilla, kuten BKT:llä; toteaa tämän suurentavan naisten ja miesten välisiä tuloeroja ja vaikuttavan haitallisesti naisten työuriin, koska poissa työmarkkinoilta vietetyt vuodet ja osa-aikajärjestelyistä johtuva lyhyempi työaika tulevat työntekijälle ”kalliiksi”, ja sen seurauksena lisäävän myös eläkkeen määrän eroja naisten ja miesten välillä; toteaa, että nämä osatekijät vaikuttavat elinikäisiin ansioihin eri tavoin eri jäsenvaltioissa riippuen siitä, miten paljon vanhemmille tarjotaan tukea myös lastenhoitopalveluiden muodossa joko lainsäädäntötoimin tai työehtosopimuksin; |
P. |
panee merkille, että naisten ja miesten tuloerot kasvavat eläkkeelle jäämisen jälkeen ja että eläke-erot ovat näin ollen paljon suurempia kuin palkkaerot; panee merkille, että naisten eläke on keskimäärin 39 prosenttia pienempi kuin miesten; ottaa huomioon, että tämä tilanne johtuu sosiaalisista ja taloudellisista tekijöistä, kuten ammatillisesti ja voimakkaasti eriytyneistä työmarkkinoista, naisten työn aliarvioimisesta, naispuolisten osa-aikatyöntekijöiden suuremmasta määrästä, alhaisemmista tuntipalkoista ja pienemmästä työvuosien määrästä; toteaa, että tämä lisää eläkkeellä olevien naisten köyhyysriskiä; ottaa huomioon, että yli kolmasosa ikääntyneistä naisista EU:ssa ei saa minkäänlaista eläkettä; |
Q. |
ottaa huomioon, että jotkut naisryhmät saattavat joutua moniperusteisen syrjinnän kohteeksi työelämässä ja ammattiurallaan, kuten etnisiin vähemmistöihin kuuluvat naiset, lesbot, biseksuaalit, transsukupuoliset, naimattomat naiset, vammaiset naiset ja ikääntyneet naiset; |
R. |
ottaa huomioon, että uudelleenlaaditussa direktiivissä todetaan selkeästi, että kaikenlainen raskauteen tai äitiysvapaaseen liittyvä naisten epäedullisempi kohtelu on syrjintää; ottaa huomioon, että siinä säädetään selkeästi oikeudesta palata samaan tai vastaavanlaiseen tehtävään äitiysvapaan jälkeen sekä niiden mies- ja naistyöntekijöiden suojelemisesta irtisanomiselta, jotka käyttävät oikeuttaan vanhempain- ja/tai adoptiovapaaseen; |
S. |
katsoo, että työmarkkinaosapuolilla (ammattijärjestöt ja työnantajat) ja kansalaisyhteiskunnan järjestöillä on tärkeä tehtävä yhdenvertaisen kohtelun ja samapalkkaisen työn periaatteen edistämisessä; |
T. |
toteaa, että tasa-arvoelimiä on kaikissa jäsenvaltioissa, mutta niiden toiminta ja vaikutus vaihtelevat suuresti riippuen niiden riippumattomuudesta, valmiuksista ja resursseista; katsoo, että kyseisiä elimiä olisi tuettava ja vahvistettava asianmukaisesti niiden suorittaessa tehtäviään eli pyrkiessä edistämään, valvomaan ja tukemaan yhdenvertaista kohtelua riippumattomalla ja tehokkaalla tavalla; |
U. |
toteaa parlamentin toistuvasti kehottaneen komissiota tarkistamaan nykyistä lainsäädäntöä, jotta sukupuolten palkkaerosta päästään eroon; katsoo, että sukupuolten palkkaeron poistaminen olisi keino lisätä naisten työllisyyttä, kohentaa monien eurooppalaisten perheiden tilannetta ja vähentää erityisesti eläkeikäisten naisten köyhyysriskiä; |
V. |
toteaa, että poistamalla sukupuolten palkkaero olisi mahdollista saavuttaa Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet, jotka koskevat työllisyyttä ja köyhyyden vähentämistä, sekä varmistaa työntekijöiden vapaa liikkuvuus, joka kuuluu EU:n perusvapauksiin; toteaa, että Euroopan tason lisäarvon arvioinnin (6) päätelmien mukaan sukupuolten palkkaeron pienentäminen yhden prosenttiyksikön verran lisää talouskasvua 0,1 prosenttia; |
W. |
katsoo, että perinteisillä sukupuolirooleilla ja stereotypioilla on edelleen suuri vaikutus tehtävien jakautumiseen naisten ja miesten välillä kotona, koulutuksessa, ammattiuralla, työssä ja yhteiskunnassa yleensä; |
Yleisarvio
1. |
toteaa, että yleisesti ottaen jäsenvaltiot ovat yhdenmukaistaneet kansallisen lainsäädäntönsä EU:n lainsäädännön kanssa (7); huomauttaa, että uudelleenlaaditun direktiivin säännösten saattaminen asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ei sellaisenaan riitä varmistamaan niiden täysimääräistä soveltamista ja tehokasta täytäntöönpanoa ja että miesten ja naisten väliset palkkaerot ovat edelleen olemassa; |
2. |
pitää valitettavana, että vaikka jäsenvaltioilla oli velvollisuus saattaa kansallisen lainsäädännön osaksi vain ”huomattavia muutoksia” aiheuttavat uudelleenlaaditun direktiivin säännökset, direktiivi on vain kahdessa jäsenvaltiossa saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä riittävän selkeästi ja sääntöjen mukaisesti, kun taas muissa 26 jäsenvaltiossa on yhä avoimia kysymyksiä; toteaa kuitenkin, että näitä muutoksia ei ollut eritelty tarkkaan; painottaa, että komission ponnistelut täytäntöönpanon valvomiseksi jäivät melko tuloksettomiksi eikä niillä onnistuttu varmistamaan yhdenmukaista lähestymistapaa ja riittävää opastusta kansallisen tason tehokkaan täytäntöönpanon mahdollistamiseksi; |
3. |
korostaa, että jäsenvaltiot eivät hyödyntäneet tilaisuutta yksinkertaistaa ja uudistaa lainsäädäntöään miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa; huomauttaa, että jäsenvaltioiden edellytetään saattavan direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä mutta myös varmistavan, että samapalkkaisuuden periaatteen täytäntöönpanoa seurataan jatkuvasti ja että palkkasyrjintäasioissa pannaan täytäntöön kaikki käytettävissä olevat oikeussuojakeinot; |
4. |
pitää valitettavana, että komissio ei vielä ole hyväksynyt lainsäädäntöaloitetta, jonka se oli sitoutunut tekemään viime vuonna ja jonka tarkoituksena on edistää ja helpottaa samapalkkaisuuden periaatteen tehokasta noudattamista käytännössä; kehottaa tämän vuoksi komissiota määrittämään uudelleenlaaditun direktiivin puutteet ja valmistelemaan kiireellisesti lainsäädäntöehdotuksen, jolla se korvataan, sekä sisällyttämään tähän ehdotukseen soveltuvimmat välineet, joiden avulla voidaan valvoa, että jäsenvaltiot panevat direktiivin säännökset täytäntöön ja valvovat sen noudattamista; |
5. |
huomauttaa lisäksi, että pelko työpaikan menettämisestä on saanut monet naiset luopumaan mahdollisuudesta sovittaa yhteen perhe ja työ työajan lyhentämisen ja vastaavien järjestelyjen avulla, mikä on vaikeuttanut perhe- ja työelämän yhteensovittamista, ja että tämä on kärjistänyt syntyvyyden vähenemistä eräissä jäsenvaltioissa; pyytää komissiota arvioimaan tätä suuntausta sekä eri hallintojen toteuttamia toimenpiteitä kyseisen ilmiön pysäyttämiseksi ja esittämään toimenpiteitä, joilla vähennetään kriisin vaikutuksia yhdenvertaiseen kohteluun työelämässä ja työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen; |
Samapalkkaisuutta koskevien säännösten soveltaminen
6. |
painottaa, että vaikka miesten ja naisten väliset erot työllisyysasteessa ja palkkatasossa ovat hieman pienentyneet viime vuosina, kyse ei ole naisten aseman parantumisesta vaan siitä, että talouskriisin aikana myös miesten työllisyysaste ja palkkataso ovat laskeneet; |
7. |
korostaa, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan samapalkkaisuuden periaatetta on noudatettava miesten ja naisten palkka- ja palkkiojärjestelmien kaikkien osatekijöiden suhteen; |
8. |
toteaa jälleen, että unionin tasolla tehtäviä vertailuja varten on selkeästi määriteltävä yhdenmukaiset termit, kuten sukupuolten välinen palkkaero, sukupuolten välinen eläke-ero, palkka, välitön ja välillinen palkkasyrjintä sekä erityisesti ”samana” pidettävä työ ja samanarvoinen työ; katsoo, että Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti työn arvoa on arvioitava ja verrattava objektiivisten kriteerien perusteella, kuten koulutusvaatimusten ja ammatillisten vaatimusten, taitojen, kuormittavuuden ja vastuullisuuden, tehdyn työn ja siihen liittyvien tehtävien luonteen perusteella; huomauttaa, että koska työsopimuksia on monentyyppisiä, sekä lakisääteisiä että sopimusperusteisia, sukupuolten palkkaeron laskeminen nykymenetelmällä saattaa antaa väärän kuvan samapalkkaisuuden ongelmasta; kehottaa komissiota analysoimaan näitä mahdollisia vääristymiä ja ehdottamaan tarkoituksenmukaisia ratkaisuja, kuten pakollisten palkkausta koskevien tarkastuksien käyttöönotto pörssiin kirjautuneissa EU:n jäsenvaltioiden yrityksissä, pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yritykset) lukuun ottamatta, ja mahdollisuus määrätä sanktioita noudattamatta jättämistä koskevissa tapauksissa; |
9. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kartoittamaan, miten nykyisiä, keskenään hyvin erilaisia työn arviointi- ja luokitusjärjestelmiä sovelletaan; kehottaa komissiota antamaan suuntaviivoja sukupuolineutraalien työn arviointi- ja luokitusjärjestelmien kehittämiseksi ja varmistamaan erityistoimin esimerkiksi, että naiset ja miehet ovat oikeassa suhteessa edustettuina arviointikomiteoissa, että kehitetään sukupuolineutraaleja työnkuvauksia ja painotustaulukoita ja että vahvistetaan selkeät perusteet, joiden mukaan työn arvo voidaan määritellä; kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön ja hyödyntämään selviä ja sukupuolineutraaleja työn arviointi- ja luokitusjärjestelmiä, jotka perustuvat komission antamiin suuntaviivoihin, jotta voidaan havaita välillinen palkkasyrjintä, joka liittyy tyypillisesti naisvaltaisten ammattien aliarviointiin; |
10. |
korostaa, että työehtosopimusneuvottelut on sisällytettävä mielellään työn arviointi- ja luokitusjärjestelmiin; |
11. |
huomauttaa, että selkeä ja yhdenmukaistettu työluokitusjärjestelmä ja palkkojen parempi läpinäkyvyys parantavat oikeussuojaa; panee merkille, että lukuisat jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet erityistoimenpiteitä palkkojen läpinäkyvyyden lisäämiseksi; painottaa näiden toimenpiteiden kirjavuutta ja panee merkille komission vuonna 2014 antamat suositukset palkkauksen läpinäkyvyydestä, joskin pitää valitettavana niiden ei-sitovaa luonnetta; kehottaa jäsenvaltioita panemaan kyseiset komission suositukset aktiivisesti täytäntöön läpinäkyvyyden ja jatkuvien positiivisten toimien avulla lainsäädännön kautta, koska tämä on osoittautunut menestyksekkääksi keinoksi, ottamalla käyttöön suositeltuja ja räätälöityjä palkkojen avoimuuteen liittyviä toimenpiteitä; kehottaa komissiota arvioimaan näiden suositusten todellista vaikutusta, mukaan lukien yrityksiä koskeva vaatimus, jonka mukaan niiden on ilmoitettava säännöllisesti työntekijäryhmä- tai tehtäväkohtaiset keskimääräiset palkkatiedot jaoteltuina sukupuolen mukaan; kehottaa komissiota sisällyttämään uuteen lainsäädäntöehdotukseensa toimet, jotka on mainittu komission vuonna 2014 antamissa suosituksissa ja jotka koskevat palkkauksen läpinäkyvyyttä, sukupuolten palkkaeroa ja tasa-arvoelinten valtuuksia; kehottaa jäsenvaltioita painostamaan epäyhdenvertaisia palkkauskäytäntöjä noudattavia tahoja ja edistämään palkkauksen läpinäkyvyyttä, mitä ammattijärjestöt ja tasa-arvoelimet sekä muut sidosryhmät edellyttävät; |
Yhdenvertaista kohtelua koskevien säännösten soveltaminen
12. |
painottaa, että on tärkeää torjua välillistä syrjintää eläkejärjestelmissä, eikä pelkästään ammatillisten lisäeläkejärjestelmien vaan myös lakisääteisten eläkejärjestelmien käytäntöjen yhteydessä; painottaa Euroopan unionin tuomioistuimen tehneen selväksi, että ammatillisia lisäeläkejärjestelmiä on pidettävä palkkana ja että niihin on sovellettava yhdenvertaisen kohtelun periaatetta siitäkin huolimatta, että lakisääteisten ja ammatillisten lisäeläkejärjestelmien erottaminen toisistaan on joissakin jäsenvaltioissa ongelmallista ja että toisissa jäsenvaltioissa ei tunneta ammatillisia lisäeläkejärjestelmiä, mikä saattaa johtaa välilliseen syrjintään työmarkkinoilla; toteaa, että naisten pääsy ammatillisen lisäeläkkeen järjestelmiin on rajoitetumpaa, mikä johtuu lyhyemmästä työajasta, vähäisemmistä palveluvuosista sekä sukupuolten horisontaalisesta ja vertikaalisesta eriytymisestä työmarkkinoilla, sukupuolten palkkaerosta ja siitä, että maksuihin perustuvissa järjestelmissä otetaan harvoin huomioon hoitoon liittyvät katkot ja ei-vapaaehtoinen osa-aikatyö; kehottaa komissiota tutkimaan, miten siirtyminen lakisääteisistä valtioneläkkeistä ammatillisiin ja yksityisiin eläkejärjestelmiin vaikuttavat sukupuolten eläke-eroihin; kehottaa komissiota valvomaan tiiviisti ja antamaan selvityksen tämän periaatteen täytäntöönpanosta, koska kansallisen lainsäädännön osaksi saattaminen on joissain jäsenvaltioissa osoittautunut epäselväksi; |
13. |
kehottaa jäsenvaltioita suojelemaan äitiyteen liittyviä oikeuksia, ryhtymään toimenpiteisiin työntekijöiden raskauden aikana – ja heidän palatessaan äitiysvapaalta töihin – tehtävien epäoikeudenmukaisten irtisanomisten estämiseksi; kehottaa neuvostoa lopulta hyväksymään yhteisen kannan raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä annetun direktiivin (äitiyslomadirektiivi) tarkistamisesta; pyytää neuvostoa hyväksymään mahdollisimman pian yhteisen kannan ehdotuksesta direktiiviksi julkisesti noteerattujen yhtiöiden toimivaan johtoon kuulumattomien johtokunnan jäsenten sukupuolijakauman tasapainottamisesta ja siihen liittyvistä toimenpiteistä; |
14. |
panee merkille, että jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja siinä, miten niissä pannaan täytäntöön säännökset, joilla suojellaan äitiys-, vanhempain- ja/tai adoptiovapaaseen liittyvältä syrjinnältä; painottaa, että kansallisella tasolla on puututtava johdonmukaisesti erityisiin haasteisiin, mukaan lukien sekä sektorikohtaiset (julkinen ja yksityinen) että organisaatiokohtaiset (viimeksi mainitut sekä yritysten välillä että suurten yritysten ja pk-yritysten välillä) erot, epätyypillisten ja osa-aikaisten työsuhteiden tilanne sekä käytäntö irtisanoa määräaikaiset työsopimukset suoja-aikana ja saada työtekijät irtisanoutumaan vapaaehtoisesti; |
15. |
kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota ryhtymään toimenpiteisiin moniperusteisen syrjinnän kaikenlaisten muotojen torjumiseksi ja varmistaakseen syrjimättömyysperiaatteen noudattamisen sekä tasa-arvon työmarkkinoilla ja työnsaannissa, etnisiin vähemmistöihin ja vammaisiin kohdistuva syrjintä sekä sukupuoleen, ikään, uskontoon tai vakaumukseen, seksuaaliseen suuntautumiseen ja sukupuoli-identiteettiin perustuva syrjintä mukaan lukien, ja erityisesti toteuttamaan sosiaalista suojelua koskevia toimia varmistaakseen, että naisten palkka- ja sosiaalietuudet, eläkkeet mukaan lukien, eivät ole huonompia kuin samaa työtä tekevillä miehillä, joilla on sama tai vastaava työkokemus; |
16. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ryhtymään tarkkailu- ja seurantatoimiin ja luomaan tätä varten tehokkaita seurantajärjestelmiä ja näin parantamaan tietojen keräämistä sukupuoleen perustuvasta häirinnästä ja syrjinnästä, mukaan lukien syrjinnästä raskauden, äitiysvapaan tai muunlaisten vapaiden perusteella; katsoo, että vaikka tällaisia tapauksia varten tarvitaan myös seuraamusjärjestelmä, olisi erityistä huomiota kiinnitettävä ennaltaehkäiseviin toimiin, jotta raskaana oleville tai äidiksi tulleille naisille voitaisiin suunnata palveluja, jotka auttaisivat heitä sovittamaan yhteen tilansa ja työnsä ilman että heidän on pakko valita työn ja perheen välillä, kuten vielä liian usein tapahtuu; kehottaa komissiota sisällyttämään arvioinnin 26 artiklan (sukupuolinen häirintä) täytäntöönpanosta arviointikertomukseensa direktiivin 2006/54/EY täytäntöönpanosta; |
17. |
kehottaa komissiota ehdottamaan selkeitä toimenpiteitä seksuaalisen häirinnän torjumiseksi työpaikoilla entistä tehokkaammin; pitää valitettavana, että vaikka EU:n lainsäädännöllä suojellaan kansalaisia syrjinnältä työmarkkinoilla, 30 prosenttia transsukupuolisista työnhakijoista koki syrjintää työtä hakiessaan ja transnaiset kokivat todennäköisimmin syrjintää Euroopan unionin perusoikeusviraston HLBT-henkilöitä koskenutta tutkimusta edeltäneenä vuonna; huomauttaa, että tämä on Euroopan unionin perusoikeuskirjan vastaista; kehottaa komissiota seuraamaan tiiviisti kansallisten valituselinten ja valitusmenettelyjen tehokkuutta sukupuolten tasa-arvoa koskevien direktiivien täytäntöönpanon yhteydessä sukupuoli-identiteetin, sukupuolen ilmaisun ja sukupuolenvaihdoksen osalta; kehottaa komissiota tarjoamaan jäsenvaltioille asiantuntemusta siitä, miten on edettävä työelämässä esiintyvään sukupuolisten piirteiden perusteella tapahtuvaan syrjintään puuttumiseksi; kehottaa komissiota tukemaan ja rohkaisemaan jäsenvaltioita trans- ja intersukupuolisuuden sisällyttämiseksi monimuotoisuutta koskevaan koulutukseen sekä työpaikan toimenpiteiden kehittämiseksi työnantajien kanssa, esimerkiksi anonyymien työhönottomenettelyjen edistämiseksi; kehottaa jäsenvaltioita käyttämään Euroopan sosiaalirahaston (ESR) varoja transhenkilöiden syrjinnän aktiiviseen torjuntaan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti; |
18. |
pitää valitettavana, että kun direktiivi saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä, monissa jäsenvaltioissa ei toteutettu sukupuolen korjaukseen perustuvaa syrjintää torjuvia yksiselitteisiä suojatoimia, ja kehottaa komissiota pitämään jäsenvaltioita vastuuvelvollisina; muistuttaa, että on tärkeää, että jäsenvaltiot sisällyttävät selvästi kansalliseen lainsäädäntöönsä kaikenlaisen seksuaaliseen suuntautumiseen tai sukupuoli-identiteettiin perustuvan syrjinnän kiellon; katsoo, että direktiivin mukaista nykyistä oikeudellista suojaa, joka koskee niitä, jotka aikovat osallistua, osallistuvat parhaillaan tai ovat osallistuneet sukupuolenkorjausprosessiin, olisi laajennettava kattamaan kaikki transsukupuoliset ihmiset; kehottaa tässä yhteydessä sisällyttämään kaikkiin tuleviin uudelleenlaadittuihin direktiiveihin yksiselitteisesti sukupuoli-identiteettiin perustuvan syrjinnän kiellon; |
19. |
huomauttaa, että oikeussuojan saatavuutta näissä asioissa voivat rajoittaa monenlaiset syyt, kuten se, että menettelyt ovat pitkäkestoisia tai kalliita, tasa-arvoelimiin kohdistuu haasteita joissakin jäsenvaltioissa, palkat eivät ole läpinäkyviä, maksutonta oikeusapua ei voi saada tai pelätään leimautumista tai kostotoimia työpaikalla, jos tuodaan ilmi työpaikkasyrjintää; korostaa, että todistustaakkaa koskevan säännön soveltaminen aiheuttaa myös ongelmia monissa jäsenvaltioissa, sillä se vaikeuttaa naistyöntekijöiden mahdollisuutta puolustukseen, koska heillä ei usein ole pääsyä asiaa koskeviin tietoihin tai sitä on rajoitettu ja koska he lisäksi pelkäävät työpaikkansa menettämistä; kehottaa jäsenvaltioita sekä alue- ja paikallisviranomaisia tarjoamaan aktiivisesti apua syrjinnän kohteeksi joutuneille joko suoraan tai tasa-arvoelimien, ammattijärjestöjen, yhteisöllisten organisaatioiden tai tällä alalla toimivien kansalaisjärjestöjen välityksellä; huomauttaa, että oikeussuojan saamiseksi tällä alalla olisi tarkoituksenmukaista, että riippumattomille tasa-arvoelimille annetaan toimivalta auttaa syrjinnän uhreja maksuton oikeusapu mukaan lukien sekä oikeus edustaa yksittäisiä henkilöitä palkkasyrjintään liittyvissä tapauksissa; ehdottaa tässä mielessä, että jäsenvaltioissa perustetaan luottamuksellisia ilmiantojärjestelmiä, joiden avulla naiset voivat ilmoittaa mahdollisesta eriarvoisesta kohtelusta työelämässä; |
20. |
kehottaa komissiota arvioimaan, vaihtamaan ja vertailemaan nykyisiä parhaita käytäntöjä ja levittämään tietoa arvioinnin tuloksista sellaisista tehokkaista toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot voisivat toteuttaa kannustaakseen työnantajia, ammattijärjestöjä ja ammatilliseen koulutukseen osallistuvia organisaatioita ehkäisemään kaikenlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää, etenkin häirintää ja sukupuolista häirintää työpaikoilla, parantamalla mahdollisuuksia työnsaantiin, tarjoamalla ammatillista jatkokoulutusta ja edistämällä parhaita käytäntöjä; |
21. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita toteuttamaan toimia, jotta helpotetaan ja parannetaan naisten pääsyä elinikäiseen oppimiseen, ammatilliseen koulutukseen ja mentoriverkostoihin kaikkialla unionissa, erityisesti miesvaltaisilla aloilla, ja levitetään tietoa parhaista käytännöistä; |
Yhdenvertaisen kohtelun ja sosiaalisen vuoropuhelun edistäminen
22. |
toteaa jälleen, että tasa-arvoelimillä olisi oltava valmiudet sekä asianmukaiset resurssit ja henkilöstö seurata naisten ja miesten tasa-arvoa edistävää lainsäädäntöä ja raportoida siitä tehokkaasti ja riippumattomasti; painottaa, että tasa-arvoelimien riippumattomuus on varmistettava kaikissa jäsenvaltioissa ja että jäsenvaltiot päättävät näiden elinten tarkasta institutionaalisesta muodosta; |
23. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita rohkaisemaan työmarkkinaosapuolia (ammattijärjestöt ja työnantajat), kansalaisyhteiskuntaa ja tasa-arvoelimiä edistämään tasa-arvoon liittyvien käytäntöjen seurantaa työpaikoilla, myös joustavia työjärjestelyjä, työ- ja yksityiselämän yhteensovittamisen helpottamiseksi ja jatkamaan työehtosopimusten, sovellettavien palkka-asteikkojen ja työn luokitusjärjestelmien tarkastelua, jotta vältetään mahdollinen naisten välitön tai välillinen syrjintä; painottaa myös muiden välineiden, kuten käytännesääntöjen, tutkimuksen tai kokemustenvaihdon ja hyvien käytäntöjen seurannan merkitystä sukupuolten väliseen tasa-arvoon liittyvissä kysymyksissä paremman suojan varmistamisessa syrjintää vastaan; |
24. |
katsoo, että tietosuojaa ei voida käyttää tekosyynä sille, että palkkoja koskevia vuosittaisia tietoja ei voitaisi julkistaa työpaikkojen tasolla; |
25. |
kehottaa jäsenvaltioita tiukentamaan suurten ja keskisuurten yritysten velvollisuuksia varmistaa yhdenvertaisen kohtelun järjestelmällinen edistäminen ja antaa säännöllisesti tarkoituksenmukaista tietoa työntekijöilleen muun muassa samapalkkaisuuden ongelmista; muistuttaa, että taloudellisten seuraamuksien määrääminen työnantajille, jotka eivät kunnioita samapalkkaisuuden periaatetta, on todennäköisesti tarkoituksenmukainen keino poistaa sukupuolten palkkaerot; |
26. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lujittamaan institutionaalisia mekanismeja, joilla naisten ja miesten tasa-arvo toteutetaan, kuten osoittamaan riittävät tekniset, inhimilliset ja rahoitukselliset resurssit instituutioille, joiden vastuulla on suorittaa tarkastuksia ja määrätä seuraamuksia palkkatasa-arvoa koskevan periaatteen osalta, sekä kannustamaan työmarkkinaosapuolia arvioimaan työehtosopimusten tasa-arvoulottuvuutta; |
27. |
toteaa, että julkisia työtarkastusmekanismeja on vahvistettava ja on otettava käyttöön menetelmiä, joilla mitataan työn arvoa ja esimerkiksi tunnistetaan ammatit, joissa palkat ovat matalia ja työntekijät enimmäkseen naisia, jolloin kyseessä on välillinen palkkasyrjintä; |
28. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lisäämään huomattavia tiedotustoimia, joissa kerrotaan sukupuolen perusteella syrjityksi tulleiden oikeuksista; korostaa, että kaikkien sidosryhmien, myös tasa-arvoelinten, työmarkkinaosapuolten (ammattijärjestöt ja työnantajat) ja kansalaisjärjestöjen, on tehtävä yhteistyötä puuttuakseen naisten ja miesten työssäkäynnistä vallitseviin stereotypioihin sekä siihen, miten ne vaikuttavat työn arvostukseen ja palkkatasoon muun muassa työhön pääsyssä, ja varmistamaan, että yhtiöt valitsevat pätevimmät ehdokkaat vertailevan analyysin perusteella käyttäen ennalta vahvistettuja, selkeitä, neutraalisti muotoiltuja, syrjimättömiä ja yksiselitteisiä kriteerejä; |
29. |
huomauttaa, että eräs uudelleenlaaditun direktiivin mukanaan tuomista uutuuksista on viittaus työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen; kehottaa komissiota kehittämään jäsenvaltioita ja työmarkkinaosapuolia (ammattijärjestöt ja työnantajat) kuultuaan erityistoimia, joilla pönkitetään sekä miesten että naisten oikeuksia tällä alalla; painottaa, että sitä varten on erityisesti lisättävä julkisia lastenhoitopalveluja Barcelonan tavoitteiden mukaisesti; |
30. |
kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota lisäämään tietoisuutta samapalkkaisuudesta ja eläke-eroista sekä naisten välittömästä ja välillisestä syrjinnästä työssä unionin, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla; kehottaa komissiota perustamaan sukupuolten välisten palkkaerojen torjuntaa käsittelevän teemavuoden; |
31. |
kiinnittää huomiota siihen, että monet naiset valitsevat itsenäisen ammatinharjoittamisen, koska se on ainoa työmuoto, jonka avulla heidän on mahdollistaa sovittaa yhteen perhe- ja työelämä; toteaa kuitenkin, että monissa jäsenvaltioissa itsenäisten ammatinharjoittajien sosiaalisen suojelun ja etuuksien taso ei vastaa palkansaajien nauttiman suojelun ja etuuksien tasoa; |
Suositukset
32. |
toistaa kehotuksensa jäsenvaltioille, että nämä panisivat uudelleenlaaditun direktiivin 2006/54/EY täytäntöön ja soveltaisivat sitä johdonmukaisesti, kannustaisivat työmarkkinaosapuolia (ammattijärjestöt ja työnantajat) ja kansalaisjärjestöjä edistämään aktiivisemmin yhdenvertaista kohtelua, esimerkiksi laatimalla toimintasuunnitelmia, joilla puututaan eroihin miesten ja naisten palkoissa, joihin sisältyy konkreettisia toimia ja joiden tuloksia seurataan yrityksen, toimialan, jäsenvaltion ja EU:n tasolla; |
33. |
kehottaa komissiota sen annettua kertomuksen uudelleenlaaditun direktiivin soveltamisesta ja saatua tämän päätöslauselman tarkistamaan uudelleenlaadittua direktiiviä 2006/54/EY, mitä parlamentti on jo vaatinut etenkin 24. toukokuuta 2012 antamassaan päätöslauselmassa, johon sisältyy täsmällisiä ja selkeitä suosituksia; |
34. |
korostaa, että sukupuolineutraalit työn luokitus- ja arviointijärjestelmät sekä palkkojen läpinäkyvyys ovat välttämättömiä yhdenvertaisen kohtelun edistämisen kannalta; kehottaa komissiota sisällyttämään nämä toimet ehdotukseensa uudeksi direktiiviksi, joka korvaa uudelleenlaaditun direktiivin; huomauttaa, että vain yhdenmukaistettu lähestymistapa on yhteensopiva unionin perusvapauksiin kuuluvan työntekijöiden vapaan liikkuvuuden kanssa; |
35. |
korostaa tarvetta löytää työpaikkojen arviointiin soveltuva ja sukupuoleen liittyvät vääristymät välttävä menetelmä, jonka avulla voidaan vertailla eri tehtäviä niiden merkityksen ja monimutkaisuuden mukaisesti, jotta voidaan verrata eri tehtäviä toisiinsa jollakin alalla tai jossakin organisaatiossa riippumatta siitä, tekeekö työtä mies vai nainen; |
36. |
kehottaa varmistamaan sukupuolten tasavertainen edustus yritysten hallintoelimissä; |
37. |
kehottaa komissiota säätämään uudessa direktiivissä pakollisten palkkausta koskevien tarkastuksien käyttöönotosta pörssiin kirjautuneissa EU:n jäsenvaltioiden yrityksissä, pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yritykset) lukuun ottamatta, sukupuolten palkkaeron esille tuomiseksi, ja ottamaan käyttöön EU:n tason seuraamuksia, joiden mukaan yritykset, jotka eivät täytä sukupuolten yhdenvertaisuuteen liittyviä velvoitteitaan, suljetaan pois EU:n talousarviosta rahoitettavista julkisista tavara- ja palveluhankintamenettelyistä; kehottaa jäsenvaltioita toimimaan samoin sellaisten yrityksien kohdalla, joiden toimintaa rahoitetaan julkisin varoin; |
38. |
kehottaa jäsenvaltioita toimimaan esimerkillisesti torjuttaessa naisten epäyhdenvertaista palkkausta hallinnon alalla, julkisissa elimissä ja yleensä julkisissa yrityksissä; |
39. |
kehottaa komissiota ottamaan käyttöön yhteisiä normeja ja tarkastustoimia, jotta varmistetaan kansallisten tasa-arvoelimien riippumattomuus ja tehokkuus; |
40. |
kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimet varmistaakseen, että eriarvoisen kohtelun ja syrjinnän – erityisesti moniperusteisen syrjinnän – kohteeksi joutuneet voisivat saada oikeasuhteisen korvauksen voimassa olevien säännösten mukaisesti; |
41. |
vaatii jäsenvaltioita ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin todistustaakan kääntämiseksi siten, että taataan, että työnantajan on aina todistettava, että todettu poikkeava kohtelu ei ole seurausta mistään syrjintään liittyvästä tekijästä; |
42. |
korostaa, että on lisättävä kansallisen ja EU:n tason toimia stereotypioiden torjumiseksi kaikille yhteiskuntakerroksille suunnatuilla valistuskampanjoilla, tiedotusvälineiden laajemmalla osallistumisella, strategioilla, joilla motivoidaan naisia valitsemaan uria ja ammatteja, joissa he ovat aliedustettuina, sekä sisällyttämällä sukupuolikysymykset ammattikoulutukseen; |
43. |
korostaa, että vain yhdenvertaisen kohtelun periaatteen tehokas täytäntöönpano voi johtaa todellisiin parannuksiin naisten asemassa työmarkkinoilla ja että tämä edellyttää todellista poliittista tahtoa ja strategista yhteistyötä Euroopan ja kansallisen tason sekä toimialojen ja järjestötason toimijoilta; kehottaa tässä mielessä komissiota laatimaan aktiivisen strategian, joka sisältää vertailukohtia, välitavoitteita ja ajallisia tavoitteita eriarvoisuutta koskevien indikaattorien vähentämiseksi työllisyyden ja työttömyyden alalla, kuten on menestyksellisesti tehty muilla aloilla, esimerkiksi EU:ssa tapahtuvien liikenneonnettomuuksien vähentämisessä; |
44. |
kehottaa jäsenvaltioita soveltamaan aktiivisesti sukupuolierot huomioon ottavaa talousarvion laatimista naisten tilanteen parantamiseksi työmarkkinoilla; kehottaa komissiota edistämään sukupuolinäkökohdat huomioon ottavaa talousarvion suunnittelua koskevien parhaiden käytäntöjen vaihtoa; |
45. |
korostaa, että on tärkeää hyväksyä tasa-arvoistavia toimenpiteitä, joilla edistetään naisten osallistumista poliittiseen ja taloudelliseen päätöksentekoon; toteaa, että sitovien kiintiöiden käyttö on osoittautunut yhdeksi parhaista keinoista tämän tavoitteen saavuttamiseksi; |
46. |
toteaa, että yhtä lailla tarvitaan tasa-arvoistavia toimenpiteitä, joilla kannustetaan aliedustettuna olevan sukupuolen toimimista tietyissä ammateissa, joissa on selvää sukupuoleen perustuva horisontaalista eriytymistä; |
47. |
kehottaa komissiota tarkastelemaan eläke-eroja synnyttäviä tekijöitä ja arvioimaan tarvetta ryhtyä erityistoimenpiteisiin näiden erojen pienentämiseksi EU:ssa ja jäsenvaltioiden tasolla sekä lainsäädännöllä että muunlaisin toimin; |
48. |
kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin, joilla kavennetaan sukupuolten välisiä eläke-eroja, jotka ovat suoraa seurausta sukupuolten välisistä palkkaeroista, ja arvioimaan uusien eläkejärjestelmien vaikutuksia eri naisryhmiin sekä kiinnittämään erityistä huomiota osa-aikatyötä koskeviin sopimuksiin ja epätyypillisiin työsuhteisiin; |
49. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita torjumaan sukupuolten palkkaeroa kaikissa unionin politiikoissa ja kansallisissa ohjelmissa ja etenkin niissä, joilla pyritään torjumaan köyhyyttä; |
50. |
kehottaa komissiota suorittamaan tutkimuksen, jossa vertaillaan työssäkäyvien äitien, kotiin jäämisen valitsevien äitien ja lapsettomien naisten tilannetta, jotta lisätään tietoa kaikkien niiden ryhmien asemasta työmarkkinoilla ja tarkastellen eritoten työllisyysastetta, palkka- ja eläke-eroja ja urakehitystä; |
51. |
korostaa luotettavien, vertailukelpoisten ja käytettävissä olevien määrällisten ja laadullisten indikaattoreiden sekä sukupuoleen perustuvien tilastotietojen merkitystä direktiivin täytäntöönpanon ja seurannan varmistamisessa, ja palauttaa tässä yhteydessä mieliin Euroopan tasa-arvoinstituutin roolin; kehottaa jäsenvaltioita toimittamaan Eurostatille vuosittain korkealaatuisia sukupuolten palkkaeroja koskevia tilastotietoja, jotta voidaan arvioida tilanteen kehitystä kaikkialla EU:ssa; |
52. |
kehottaa komissiota suorittamaan tutkimuksen siitä, miten menettelyt, jotka liittyvät henkilön sukupuolenvaihdoksen viralliseen tunnustamiseen, tai näiden menettelyjen puute vaikuttavat transsukupuolisten henkilöiden asemaan työmarkkinoilla, erityisesti heidän työllistymiseensä, palkkaukseensa, urakehitykseensä ja eläkkeisiinsä; |
53. |
huomauttaa, että talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa annettaviin maakohtaisiin suosituksiin olisi sisällytettävä tavoitteita sukupuolten palkkaeron, eläke-eron ja naisten vanhuusiän köyhyysriskin pienentämiseksi ja syrjinnän vähentämiseksi sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden panemiseksi tehokkaasti täytäntöön; |
54. |
kehottaa komissiota tutkimaan huolellisesti naisten työllisyystilannetta kolmannella sektorilla, yhteisötaloudessa ja niin kutsutussa jakamistaloudessa ja tekemään mahdollisimman pian ehdotuksen strategiaksi, jolla edistetään ja suojellaan naisten työllisyyttä ja asemaa kyseisillä aloilla; |
55. |
kehottaa jäsenvaltioita tehostamaan pimeän työn ja epävarmojen työsuhteiden torjuntaa; korostaa, että naiset tekevät pimeää työtä erittäin paljon, mikä vaikuttaa kielteisesti heidän tuloihinsa, sosiaaliturvaansa ja sen kattavuuteen ja millä on kielteinen vaikutus EU:n BKT-tasoon; painottaa, että on erityisesti puututtava kotitaloustyöhön, jota tekevät enimmäkseen naiset, ja pidettävä sitä erityisenä haasteena, koska työ tapahtuu pääasiassa epävirallisella sektorilla, erottuu muista aloista ja on luonteeltaan näkymätöntä, minkä vuoksi on kehitettävä räätälöityjä toimenpiteitä tehokkaan asiaan puuttumisen mahdollistamiseksi; katsoo lisäksi, että on tuomittava epätyypillisten työsopimusten, myös nollatuntisopimusten, väärinkäyttö siinä tarkoituksessa, että voidaan välttää työsuhteeseen perustuvien ja sosiaaliturvaan liittyvien velvoitteiden noudattaminen; pitää valitettavana, että työssäkäyvien köyhien naisten määrä on lisääntynyt; |
56. |
painottaa, että komission olisi ehdotettava toimia a) sukupuolten välisen palkkaeron pienentämiseksi, b) naisten taloudellisen riippumattomuuden lisäämiseksi, c) naisten työmarkkinoille pääsyn ja urakehityksen parantamiseksi, d) tasa-arvon lisäämiseksi merkittävästi päätöksenteossa ja e) syrjivien sukupuoleen liittyvien rakenteiden ja käytäntöjen poistamiseksi; |
o
o o
57. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 204, 26.7.2006, s. 23.
(2) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0375.
(3) EUVL C 264 E, 13.9.2013, s. 75.
(4) http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Employment_statistics
(5) Direktiivin 2006/54/EY 3 artikla ja SEUT-sopimuksen 157 artiklan 4 kohta.
(6) Euroopan tason lisäarvon arviointi sen periaatteen soveltamisesta, jonka mukaan miehille ja naisille maksetaan samasta tai samanarvoisesta työstä sama palkka (”Application of the principle of equal pay for men and women for equal work of equal value”), Euroopan parlamentti, 2013.
(7) Uudelleenlaaditun direktiivin soveltamisesta annetun komission kertomuksen (COM(2013)0861) mukaan.
14. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/67 |
P8_TA(2015)0359
Kohti uutta Pariisissa tehtävää kansainvälistä ilmastosopimusta
Euroopan parlamentin päätöslauselma 14. lokakuuta 2015 aiheesta ”Kohti uutta Pariisissa tehtävää kansainvälistä ilmastosopimusta” (2015/2112(INI))
(2017/C 349/12)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) ja siihen liitetyn Kioton pöytäkirjan, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 15. kokouksen (COP 15) ja Kööpenhaminassa Tanskassa 7.–18. joulukuuta 2009 pidetyn Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 5. konferenssin (CMP 5) sekä Kööpenhaminan sitoumuksen, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 16. kokouksen (COP 16) ja Cancúnissa Meksikossa 29. marraskuuta–10. joulukuuta 2010 pidetyn Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 6. konferenssin (CMP 6) sekä Cancúnin sopimukset, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 17. kokouksen (COP 17) ja Durbanissa Etelä-Afrikassa 28. marraskuuta–9. joulukuuta 2011 pidetyn Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 7. konferenssin (CMP 7) ja erityisesti siellä tehdyt Durbanin toimintaohjelmaa koskevat päätökset, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 18. kokouksen (COP 18) ja Dohassa Qatarissa 26. marraskuuta – 8. joulukuuta 2012 pidetyn Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 8. konferenssin (CMP 8) sekä Dohan ilmastopaketin hyväksymisen, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 19. kokouksen (COP 19) ja Varsovassa Puolassa 11.–23. marraskuuta 2013 pidetyn Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 9. konferenssin (CMP 9) sekä ilmastonmuutoksen vahinkojen ja menetysten huomioimiseksi perustetun Varsovan kansainvälisen mekanismin perustamisen, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 20. kokouksen (COP 20) ja Limassa Perussa 1.–12. joulukuuta 2014 pidetyn Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 10. konferenssin (CMP 10) sekä Lima Call for Climate Action -päätösasiakirjan, |
— |
ottaa huomioon ilmastosopimuksen osapuolten 21. kokouksen (COP 21) ja Pariisissa Ranskassa 30. marraskuuta–11. joulukuuta 2015 pidettävän Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten 11. konferenssin (CMP 11), |
— |
ottaa huomioon 25. marraskuuta 2009 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin strategiasta Kööpenhaminan ilmastokokouksessa (COP 15) (1), 10. helmikuuta 2010 antamansa päätöslauselman Kööpenhaminan ilmastokokouksen (COP 15) tuloksista (2), 25. marraskuuta 2010 antamansa päätöslauselman Cancúnin ilmastokokouksesta (COP 16) (3), 16. marraskuuta 2011 antamansa päätöslauselman Durbanin ilmastokokouksesta (COP 17) (4), 22. marraskuuta 2012 antamansa päätöslauselman Dohan (Qatar) ilmastokokouksesta (COP 18) (5), 23. lokakuuta 2013 antamansa päätöslauselman Varsovan (Puola) ilmastokokouksesta (COP 19) (6) sekä 26. marraskuuta 2014 antamansa päätöslauselman Liman (Peru) ilmastokokouksesta (COP 20) (7), |
— |
ottaa huomioon joulukuussa 2008 hyväksytyn EU:n ilmasto- ja energiapaketin, |
— |
ottaa huomioon 27. maaliskuuta 2013 julkaistun komission vihreän kirjan ”Ilmasto- ja energiapolitiikan puitteet vuoteen 2030” (COM(2013)0169), |
— |
ottaa huomioon direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta ilmailutoiminnan sisällyttämiseksi yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmään 19. marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/101/EY (8), |
— |
ottaa huomioon 4. helmikuuta 2009 antamansa päätöslauselman ”2050: Tulevaisuus alkaa tänään – EU:n tulevaa yhdennettyä ilmastonsuojelupolitiikkaa koskevia suosituksia” (9), 15. maaliskuuta 2012 antamansa päätöslauselman ”Kilpailukykyinen vähähiilinen talous vuonna 2050” (10) ja 5. helmikuuta 2014 antamansa päätöslauselman ”Vuoden 2030 energia- ja ilmastopolitiikan puitteet” (11), |
— |
ottaa huomioon komission 25. helmikuuta 2015 osana energiaunionipakettia antaman tiedonannon ”Pariisin pöytäkirja – Suunnitelma ilmastonmuutoksen torjumiseksi vuoden 2020 jälkeen” (COM(2015)0081), |
— |
ottaa huomioon huhtikuussa 2013 esitetyn EU:n strategian ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi ja siihen liitetyn komission yksiköiden valmisteluasiakirjan, |
— |
ottaa huomioon marraskuussa 2014 julkaistun YK:n ympäristöohjelman (UNEP) yhteenvetoraportin ”The Emissions Gap Report 2014” ja UNEP:n raportin sopeutumiseroista ”Adaptation Gap Report 2014”, |
— |
ottaa huomioon Schloss Elmaussa 7.–8. kesäkuuta 2015 pidetyn G7-kokouksen valtionpäämiesten ”Think ahead. Act together” -julkilausuman, jossa he toistivat sitoutuvansa kasvihuonekaasujen vähentämiseen 40–70 prosentilla vuoteen 2010 verrattuna vuoteen 2050 mennessä ja pitävät 70 prosentin vähennystä suositeltavampana kuin 40 prosenttia, |
— |
ottaa huomioon Maailmanpankin raportit ”Turn Down the Heat: Why a 4 oC Warmer World Must be Avoided”, ”Turn Down the Heat: Climate Extremes, Regional Impacts, and the Case for Resilience” ja ”Climate Smart Development: Adding up the Benefits of Climate Action”, |
— |
ottaa huomioon Global Commission on the Economy and Climate -hankkeen ilmastotalousraportin ”Better Growth, Better Climate: The New Climate Economy Report”, |
— |
ottaa huomioon paavin ”Laudato si” -ensyklikan, |
— |
ottaa huomioon hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) viidennen arviointiraportin (AR5) sekä yhteenvetokertomuksen, |
— |
ottaa huomioon Latvian ja komission 6. maaliskuuta 2015 ilmastosopimukseen esittämät EU:n ja sen jäsenvaltioiden kansalliset panokset (INDC), |
— |
ottaa huomioon YK:n ilmastokokouksessa syyskuussa 2014 annetun New Yorkin julkilausuman metsistä, |
— |
ottaa huomioon komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antaman tiedonannon ”Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjuminen ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ja biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi” (COM(2008)0645), |
— |
ottaa huomioon 23. ja 24. lokakuuta 2014 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 52 artiklan, |
— |
ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön sekä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan, ulkoasiainvaliokunnan, kehitysvaliokunnan ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnot (A8-0275/2015), |
A. |
katsoo, että ilmastonmuutos on kiireellinen ja mahdollisesti peruuttamaton maailmanlaajuinen uhka yhteiskunnalle ja biosfäärille, minkä vuoksi kaikkien sopimuksen osapuolten on puututtava siihen kansainvälisesti; |
B. |
toteaa, että vuonna 2014 julkaistussa IPCC:n viidennessä arviointiraportissa esitetyn tieteellisen näytön mukaan ilmastojärjestelmän lämpeneminen on vääjäämätöntä; toteaa, että ilmasto on muuttumassa ja ihmisen toiminta on pääasiallinen syy havaitulle lämpenemiselle 1900-luvun puolivälistä lähtien; katsoo, että ilmastonmuutoksen laaja-alaiset ja merkittävät vaikutukset ovat jo näkyvillä luonnon ja ihmisten järjestelmissä kaikissa maanosissa ja valtamerissä; |
C. |
ottaa huomioon, että EU on vähentänyt päästöjään 19 prosentilla vuodesta 1990 vuoteen 2013 Kioton pöytäkirjan puitteissa ja että samaan aikaan sen BKT on kasvanut yli 45 prosenttia; toteaa, että maailmanlaajuiset päästöt ovat kasvaneet yli 50 prosenttia kaudella 1990–2013; |
D. |
ottaa huomioon, että yhdysvaltalaisen NOAA:n (National Oceanic and Atmospheric Administration) tuoreimpien tietojen mukaan hiilidioksidin kuukausittainen globaali keskimääräinen pitoisuus ilmakehässä ylitti maaliskuussa 2015 ensimmäistä kertaa mittausten aloittamisen jälkeen 400 miljoonasosaa; |
E. |
ottaa huomioon, että YK:n ympäristöohjelman (UNEP) sopeutumiseroja koskevassa raportissa ”Adaptation Gap Report 2014” korostetaan toimien toteuttamatta jättämisestä johtuvia merkittäviä kustannuksia ja todetaan, että kustannukset, jotka johtuvat ilmastonmuutokseen sopeutumisesta kehitysmaissa, ylittävät todennäköisesti kaksin- tai kolminkertaisesti aikaisemmat arviot, joiden mukaan kustannukset olisivat 70–100 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa vuoteen 2050 mennessä, mistä seuraisi merkittävä sopeutumisrahoituksen vajaus vuoden 2020 jälkeen, jollei saataville aseta uutta lisärahoitusta sopeutumista varten; |
F. |
katsoo, että ilmastorahoituksen haastetta ei voida erottaa yleisemmistä kestävän globaalin kehityksen rahoittamiseen liittyvistä haasteista; |
G. |
ottaa huomioon, että ilmastonmuutos saattaa lisätä kilpailua resursseista, kuten elintarvikkeista, vedestä ja laidunmaasta, ja että siitä saattaa tulla suurin muuttoliikettä edistävä tekijä niin kansallisten rajojen sisäpuolella kuin niiden yli jopa aivan lähitulevaisuudessa; |
H. |
ottaa huomioon, että Dohassa joulukuussa 2012 pidetyssä ilmastokokouksessa osapuolet hyväksyivät muutoksen, jonka mukaan Kioton pöytäkirjan mukainen toinen velvoitekausi alkaa 1. tammikuuta 2013 ja päättyy 31. joulukuuta 2020 ja jossa asetetaan oikeudellisesti sitovia päästövähennysvelvoitteita: pöytäkirjaan lisätään uusi kaasu (typpitrifluoridi), siinä säädetään tavoitemekanismin yksinkertaistetusta menettelystä, jonka avulla osapuoli voi tarkistaa velvoitettaan nostamalla tavoitetasoaan velvoitekauden aikana, ja siihen lisätään säännös, jonka nojalla osapuolen tavoitetta tarkistetaan automaattisesti sen estämiseksi, että jäsenvaltion päästöt kaudella 2013–2020 ylittävät sen keskimääräiset päästöt vuosina 2008–2010; |
I. |
ottaa huomioon, että ilmastosopimuksen osapuolet päättivät COP 18 -kokouksessa (päätös 23/CP.18) hyväksyä tavoitteen, joka koskee sukupuolten tasapuolista edustusta yleissopimuksen ja Kioton pöytäkirjan mukaisesti perustetuissa elimissä, jotta lisätään naisten osallistumista ja varmistetaan tehokkaampi ilmastopolitiikka, jossa tarkastellaan yhtäläisesti naisten ja miesten tarpeita, ja jotta pysytään ajan tasalla edistyksestä kohti sukupuolten tasapuolista edustusta koskevan tavoitteen saavuttamista edistettäessä sukupuolinäkökulman huomioon ottavaa ilmastopolitiikkaa; |
J. |
katsoo, että ilmaston lämpenemisen hillitsemistä ei pitäisi nähdä talouskasvun esteenä vaan uuden ja kestävän talouskasvun ja työllisyyden vauhdittajana; |
K. |
katsoo, että EU on toiminut tähän asti edelläkävijänä ilmaston lämpenemisen hillitsemisessä ja että se pyrkii jatkossakin tähän, kun otetaan huomioon Pariisissa loppuvuodesta 2015 tehtävä uusi kansainvälinen ilmastosopimus; vaatii, että myös muut suuret päästöjen aiheuttajat toteuttavat vastaavia kunnianhimoisia toimia; |
Pikaiset yleismaailmalliset toimet tarpeen
1. |
panee merkille ilmastonmuutoksen aiheuttamien uhkien poikkeuksellisen laajuuden ja vakavuuden ja on erittäin huolissaan siitä, että maailma ei ole lähelläkään tavoitetta ilmaston lämpenemisen rajoittamisesta alle kahteen celsiusasteeseen suhteessa esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon; kehottaa hallituksia toteuttamaan viipymättä sitovia ja konkreettisia toimia ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja maailmanlaajuisen kunnianhimoisen ja oikeudellisesti sitovan sopimuksen tekemiseksi vuonna 2015 Pariisissa, jotta tämä tavoite voidaan saavuttaa; |
2. |
panee merkille, että IPCC:n viidennen arviointiraportin mukaan vuoden 2011 jälkeen käytettävissä oleva maailman hiilibudjetti, joka voisi todennäköisesti pitää maapallon keskilämpötilan nousun alle kahdessa celsiusasteessa suhteessa esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon, on 1 010 gigatonnia hiilidioksidia; korostaa, että kaikkien maiden on hoidettava oma osuutensa ja että toimien viivyttäminen lisää kustannuksia ja vähentää vaihtoehtojen määrää; korostaa uuden ilmastotalousraportin ”Better Growth, Better Climate” (Parempaa kasvua, parempi ilmasto) havaintoja, joiden mukaan kaikkien tulotasojen mailla on mahdollisuus kestävään talouskasvuun samalla kun vähennetään ilmastonmuutoksen valtavia riskejä; suosittelee, että sopimuksissa ja yleissopimuksissa olisi pyrittävä ottamaan liittymisneuvotteluja käyvät valtiot mukaan EU:n ilmasto-ohjelmiin; |
3. |
muistuttaa, että maapallon lämpötilan nousun rajoittaminen keskimäärin kahteen celsiusasteeseen ei takaa sitä, että vältytään huomattavilta haitallisilta ilmastovaikutuksilta; kehottaa osapuolten konferenssia arvioimaan mahdollisuutta rajoittaa maapallon lämpötilan nousu keskimäärin 1,5 celsiusasteeseen; |
4. |
ottaa huomioon IPCC:n viidennen arviointiraportin havainnot, joissa todetaan, että vaikka teollistuneissa maissa lopetettaisiin kaikki hiilipäästöt, alle kahden celsiusasteen pysymistä koskevan tavoitteen saavuttamista ei pystytä varmistamaan ilman kehitysmaiden merkittäviä sitoumuksia; |
5. |
katsoo, että kaikkien maiden on olennaisen tärkeää esittää kansallinen panoksensa viipymättä, jotta saadaan aikaan kerrannaisvaikutus ja voidaan osoittaa, että kaikki jäsenvaltiot etenevät omien kansallisten olosuhteidensa pohjalta samaan suuntaan; katsoo, että nämä kansalliset panokset voivat sisältää myös sopeutustoimenpiteitä, koska ne ovat erittäin monille maille painopistealoja; |
6. |
toteaa, että vakaalla ilmastojärjestelmällä on perustavanlaatuinen merkitys elintarviketurvan, energiantuotannon, veden ja viemäröinnin, infrastruktuurin, luonnon monimuotoisuuden ja maan ja meren ekosysteemien säilyttämisen sekä maailmanlaajuisesti rauhan ja vaurauden kannalta; muistuttaa, että ilmastonmuutos nopeuttaa luonnon monimuotoisuuden vähenemistä; panee tämän vuoksi tyytyväisenä merkille paavin ”Laudato si” –ensyklikan; |
7. |
panee tyytyväisenä merkille G7-huippukokouksen julkilausumassa esitetyn sitoumuksen maailman talouden hiilivapaaksi saattamisesta tämän vuosisadan aikana ja energia-alan muuttamisesta vuoteen 2050 mennessä; muistuttaa, että hiilivapaaksi saattaminen on toteutettava jo paljon aikaisemmin tieteellisten havaintojen huomioon ottamiseksi ja jotta voidaan todennäköisesti pysyä kahden celsiusasteen lämmönnousun alapuolella; kehottaa siihen valtuutuksen saaneita osapuolia panemaan täytäntöön kansalliset hiilivapaaksi saattamista koskevat tavoitteet ja strategiat asettamalla etusijalle sen, että poistetaan vähitellen päästöt, jotka aiheutuvat kivihiilestä, joka on kaikkein saastuttavin energiamuoto; |
8. |
huomauttaa, että maat, joilla ei ole tarvittavia valmiuksia kansallisen panoksensa laatimiseen, voivat hyödyntää tukivälineitä, esimerkiksi Maailmanlaajuista ympäristörahastoa, YK:n kehitysohjelmaa, maailmanlaajuista ilmastonmuutosliittoumaa tai EU:n tukea; |
Kunnianhimoinen, yleismaailmallinen ja oikeudellisesti sitova sopimus
9. |
korostaa, että vuonna 2015 Pariisissa hyväksyttävän pöytäkirjan on oltava alusta alkaen oikeudellisesti sitova ja kunnianhimoinen ja siinä olisi pyrittävä lopettamaan hiilidioksidipäästöt asteittain vuoteen 2050 mennessä tai pian sen jälkeen, jotta pysytään kustannustehokkaalla päästövähennyspolulla, joka on lämpötilan nousun pitämistä alle kahden celsiusasteen koskevan tavoitteen mukainen, ja jotta maailmanlaajuinen kasvihuonekaasupäästöjen huippu saavutetaan mahdollisimman pian; kehottaa EU:ta tekemään kansainvälisten kumppaneidensa kanssa yhteistyötä tämän saavuttamiseksi antamalla esimerkkejä hyviksi osoittautuneista käytännöistä; korostaa, että sopimuksessa on laadittava ennakoitavissa oleva kehys, jolla kannustetaan investointeja ja yritysten toimia hiilipäästöjen tehokkaaksi vähentämiseksi ja sopeutustekniikan käyttöön ottamiseksi; |
10. |
varoittaa asettamasta tavoitteeksi maailmanlaajuisia päästövähennyspolkuja, jotka sallivat merkittävät hiilipäästöt vuonna 2050 ja sen jälkeisenä aikana, koska tämä sisältäisi vakavia riskejä ja edellyttäisi, että olisi käytettävä testaamatonta, energiaintensiivistä ja kallista tekniikkaa hiilidioksidin poistamiseksi ja varastoimiseksi ilmakehästä; toteaa, että ylityksen tasosta riippuen näiden päästövähennyspolkujen kyky pitää ilmastonmuutos alle kahdessa celsiusasteessa riippuu hiilen talteenoton ja varastoinnin yhdistämiseen perustuvan biomassan energiaksi muuttamista koskevan menetelmän (Biomass to Energy with Carbon Capture and Storage, BECCS) saatavuudesta ja käyttöönoton laajamittaisuudesta sekä metsittämisestä ilman tarkoitukseen sopivia maa-alueita samoin kuin muun tuntemattoman ja toistaiseksi kehittymättömän tekniikan käytöstä, jolla poistetaan hiilidioksidia; |
11. |
katsoo, että kunnianhimoinen ja oikeudellisesti sitova kansainvälinen sopimus voisi auttaa käsittelemään hiilivuotoa ja kilpailukykyä koskevia ongelmia eri aloilla ja erityisesti energiaintensiivisellä alalla; |
12. |
katsoo, että jos ennen Pariisin konferenssia esitettyjen yhteenlaskettujen kansallisten panosten tavoitetasot eroavat merkittävästi vähimmäistasosta, jolle kasvihuonekaasut on vähennettävä ilmaston lämpenemisen rajoittamiseksi alle kahteen celsiusasteeseen suhteessa esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon, on tarpeen laatia vuonna 2016 alkava työohjelma, jotta voidaan määritellä täydentäviä päästövähennystoimenpiteitä; kehottaa toteuttamaan viiden vuoden välein kattavan uudelleentarkastelun, jolla varmistetaan täytäntöönpannun mekanismin dynaamisuus ja vahvistetaan vähentämissitoumusten entistä kunnianhimoisempi taso uusimman tieteellisen tiedon mukaisesti; kehottaa osapuolia tukemaan viisivuotisia velvoitekausia tarkoituksenmukaisimpana vaihtoehtona, jotta vältetään tavoitteiden jääminen vaatimattomalle tasolle, lisätään poliittista vastuuta ja mahdollistetaan tavoitteiden tarkistaminen tieteellisiä vaatimuksia tai kunnianhimoisemmat pyrkimykset mahdollistavaa teknistä kehitystä vastaaviksi; |
13. |
pitää huolestuttavana, että varhaisanalyysi tähän mennessä esitettyjen kansallisten panosten yhteisvaikutuksesta kertoo, että nykyiset tarkistamattomat kansalliset panokset saisivat aikaan 2,7–3,5 celsiusasteen keskilämpötilan nousun; kehottaa Pariisin 21. kokouksen osapuolia sopimaan nykyisten kansallisten panosten tarkistamisesta ennen vuotta 2020, jotta ne voidaan saattaa tuoreimpien tieteellisten arvioiden mukaisiksi ja alle kahden celsiusasteen lämmönnousussa pysyvän maailman varman hiilibudjetin mukaiseksi; |
14. |
kehottaa yleisesti tehostamaan EU:n ilmastopolitiikkaa, mikä auttaisi vauhdittamaan kansainvälistä ilmastokeskustelua ja mahdollistaisi sen, että EU:n sitoumus kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä 80–95-prosenttisesti vuoden 1990 tasosta vuoteen 2050 mennessä voidaan toteuttaa maksimaalisesti; ottaa huomioon EU:n tavoitteen vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 40 prosenttia vuoden 1990 tasoon verrattuna vuoteen 2030 mennessä; kehottaa jäsenvaltioita harkitsemaan täydentäviä sitoumuksia, jotka pohjaavat vuotta 2030 koskevaan sovittuun tavoitteeseen ja joita toteutetaan myös EU:n ulkopuolella, jotta mahdollistetaan se, että voidaan saavuttaa tavoite, jonka mukaan lämpötilan nousu pysyy alle kahdessa celsiusasteessa; |
15. |
palauttaa mieliin 5. helmikuuta 2014 antamansa päätöslauselman, jossa kehotetaan laatimaan kolme sitovaa tavoitetta: 40 prosentin energiatehokkuustavoite, vähintään 30 prosentin uusiutuvan energian tavoite ja vähintään 40 prosentin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskeva tavoite; kehottaa jälleen neuvostoa ja komissiota osana vuoteen 2030 ulottuvia ilmasto- ja energiapolitiikan puitteita hyväksymään ja panemaan täytäntöön monitahoisen lähestymistavan, joka perustuu toisiaan vahvistaviin, koordinoituihin ja yhdenmukaisiin tavoitteisiin kaasuhuonekaasupäästöjen vähentämiseksi sekä uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden lisäämiseksi; toteaa, että parlamentin esittämät energiatehokkuutta ja uusiutuvia energialähteitä koskevat tavoitteet johtaisivat siihen, että kasvihuonekaasut vähenisivät huomattavasti enemmän kuin 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä; |
16. |
painottaa, että vuoden 2015 sopimukseen on sisällyttävä tehokkaita keinoja sen valvomiseksi, että kaikki osapuolet noudattavat sääntöjä; korostaa, että vuoden 2015 sopimuksessa on edistettävä avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta yhteisiin sääntöihin perustuvalla järjestelmällä, johon sisältyvät kirjanpitosäännöt ja seuranta, raportointi ja todentaminen; katsoo, että avoimuus- ja vastuullisuusjärjestelmää on kehitettävä asteittaista lähentymistä koskevan lähestymistavan puitteissa; |
17. |
painottaa, että on tärkeää säilyttää ihmisoikeudet ilmastotoimien ytimessä, ja vaatii, että komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että Pariisin sopimukseen sisältyy määräykset ilmastomuutoksen ihmisoikeusulottuvuuden hoitamiseksi ja tarjotaan tukea köyhimmille valtioille, joiden valmiuksia ilmastonmuutoksen vaikutukset horjuttavat; painottaa tässä yhteydessä, että on kunnioitettava täysimääräisesti ilmastonmuutoksen haittavaikutuksille erityisen alttiiden paikallisten yhteisöjen ja alkuperäisväestön oikeuksia; |
18. |
vaatii komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan, että Pariisin sopimuksessa tunnustetaan, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen, suojeleminen ja edistäminen – mukaan lukien muun muassa sukupuolten tasa-arvo, naisten täysimääräinen ja yhdenvertainen osallistuminen sekä työvoiman oikeudenmukaisen siirtymisen aktiivinen edistäminen, millä luodaan ihmisarvoisia ja laadukkaita työpaikkoja kaikille – ovat tehokkaiden maailmanlaajuisten ilmastotoimien ennakkoedellytys; |
Tavoitteet ennen vuotta 2020 ja Kioton pöytäkirja
19. |
korostaa erityisesti, että on nopeasti edistyttävä gigatonnikuilun eli tieteellisen analyysin ja sopimuspuolten nykyisten sitoumusten välisen eron kuromisessa umpeen vuoteen 2020 ulottuvalla ajanjaksolla; korostaa, että muilla politiikkatoimilla, joita varten on tehtävä yhteisiä ponnisteluja, kuten energiatehokkuudella, huomattavalla energiansäästöllä, uusiutuvalla energialla, resurssitehokkuudella sekä fluorihiilivetyjen käytöstäpoistamisella, kestävällä tuotannolla ja kulutuksella, fossiilisten polttoaineiden tukien asteittaisella lopettamisella – hiilivoimatekniikan vientituki mukaan luettuna – ja hiilijalanjäljen yleisen hinnoittelun roolin vahvistamisella, on suuri merkitys gigatonnikuilun kuromisessa umpeen; |
20. |
panee merkille, että EU on hyvässä vauhdissa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä ja uusiutuvaa energiaa koskevien vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamisen kannalta ja että energiatehokkuutta on parannettu merkittävällä tavalla tehokkaampien rakennusten, tuotteiden, teollisuuden prosessien ja ajoneuvojen ansiosta samalla kun EU:n talous on kasvanut 45 prosentilla vuodesta 1990; korostaa, että kasvihuonekaasupäästöjä, uusiutuvaa energiaa ja energian säästämistä koskevat 20-20-20–tavoitteet ovat olleet merkittävässä asemassa tämän kehityksen aikaansaamisessa ja edesauttaneet yli 4,2 miljoonan ihmisen työllistymistä erilaisilla ympäristöteollisuuden aloilla (12) sekä edistäneet jatkuvaa kasvua talouskriisin aikana; |
21. |
kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita toimittamaan ilmastosopimusta varten uusimmat EU:n kasvihuonekaasupäästöennusteet vuoteen 2020 ja ilmoittamaan, että EU jopa ylittää sen vuodeksi 2020 asetetun kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteen vähintään kahdella gigatonnilla; |
22. |
tarkentaa, että vaikka Kioton pöytäkirjan toinen velvoitekausi on laajuudeltaan rajallinen, sitä olisi pidettävä erittäin tärkeänä välivaiheena, ja kehottaa siksi kaikkia osapuolia, myös EU:n jäsenvaltioita, saattamaan ratifiointiprosessin päätökseen mahdollisimman pian ja joka tapauksessa ennen joulukuuta 2015; toteaa, että parlamentti hoiti osuutensa antamalla hyväksyntänsä, ja että kansalaisyhteiskunnan osallistuminen ja avoimuus ovat välttämättömiä neuvottelujen ymmärtämiseksi ja kaikkien osapuolten keskinäisen luottamuksen rakentamiseksi Pariisiin konferenssin alla; |
Ratkaisuja koskeva suunnitelma
23. |
pyytää EU:ta ja sen jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä kaikkien kansalaisyhteiskunnan toimijoiden (instituutioiden, yksityisen sektorin, kansalaisjärjestöjen ja paikallisyhteisöjen) kanssa vähentämisaloitteiden laatimiseksi keskeisillä aloilla (energia, tekniikka, kaupungit, liikenne jne.) sekä sopeutus- ja kestävyysaloitteiden laatimiseksi, jotta voidaan vastata sopeutumista koskeviin ongelmiin, erityisesti vedensaantiin, elintarviketurvaan ja riskienehkäisyyn; kehottaa kaikkia hallituksia ja kaikkia kansalaisyhteiskunnan toimijoita tukemaan ja vahvistamaan tätä toimintasuunnitelmaa; |
24. |
korostaa, että entistä suurempi valtioista riippumattomien toimijoiden joukko toteuttaa toimia edistääkseen hiilivapaaksi saattamista ja lisätäkseen kykyä sietää ilmastonmuutoksen vaikutuksia; painottaa tästä syystä, että on tärkeää käydä jäsenneltyä ja rakentavaa vuoropuhelua hallituksien, liikeyhteisön, kaupunkien, alueiden, kansainvälisten järjestöjen, kansalaisyhteiskunnan ja akateemisten laitosten välillä vakaiden maailmanlaajuisten toimien toteuttamiseksi, jotta saavutetaan vähähiilisiä ja kestäviä yhteiskuntia koskeva tavoite; painottaa näiden toimijoiden roolia luotaessa uutta pontta ennen Pariisin konferenssia ja Liman ja Pariisin toimintasuunnitelmaa silmällä pitäen; panee tämän osalta merkille, että Liman ja Pariisin toimintasuunnitelmassa kannustetaan aloitteiden toimeenpanijoita nopeuttamaan työtään ja antamaan katsauksen alustavista tuloksistaan Pariisin konferenssin aikana; |
25. |
kannustaa ottamaan käyttöön välineitä, joilla voidaan edistää näitä dynaamisia ratkaisuja, esimerkiksi kansalaisyhteiskunnan innovatiivisten hankkeiden merkintää; |
26. |
panee merkille, että biotalous voi edistää merkittävällä tavalla uudelleenteollistumista ja uusien työpaikkojen luomista EU:ssa ja muualla maailmassa; |
27. |
korostaa, että kiertotalouden luomista koskevilla pyrkimyksillä voidaan edistää merkittävästi tavoitteiden saavuttamista, kun torjutaan elintarvikkeiden haaskausta ja käytetään raaka-aineita uudelleen; |
28. |
muistuttaa osapuolia ja YK:ta siitä, että yksittäiset toimet ovat yhtä tärkeitä kuin hallitusten ja toimielinten toimet; pyytää siksi laatimaan kampanjan tietoisuuden ja tietojen levittämiseksi pienistä ja suurista teoista, jotka auttavat ilmastonmuutoksen torjunnassa kehittyneissä maissa ja kehitysmaissa; |
29. |
kehottaa lisäksi yrityselämää hyväksymään vastuunsa ja kantamaan sen aktiivisesti sekä tukemaan ilmastosopimusta myös etukäteen; |
Kaikkien alojen kattavat ponnistelut
30. |
suhtautuu myönteisesti päästökauppajärjestelmien kehittämiseen maailmanlaajuisesti, mukaan lukien 17 päästökauppajärjestelmää, jotka ovat toiminnassa neljässä maanosassa ja joiden osuus maailmanlaajuisesta BKT:stä on 40 prosenttia ja jotka auttavat vähentämään maailmanlaajuisia päästöjä kustannustehokkaalla tavalla; kannustaa komissiota edistämään EU:n päästökauppajärjestelmän ja muiden päästökauppajärjestelmien välisiä yhteyksiä kansainvälisten hiilimarkkinamekanismien käyttöönottamiseksi, jotta lisätään ilmastopyrkimyksiä ja samalla autetaan vähentämään hiilivuodon vaaraa luomalla tasapuoliset toimintaedellytykset; pyytää kuitenkin komissiota laatimaan suojatoimet, joiden avulla varmistetaan, että EU:n päästökauppajärjestelmän ja muiden päästökauppajärjestelmien väliset yhteydet eivät vaaranna EU:n ilmastotavoitteita ja EU:n päästökauppajärjestelmän soveltamisalaa; kehottaa laatimaan sääntöjä niiden luomiseksi, mukaan lukien tilinpitoa koskevat säännöt ja säännöt, joilla varmistetaan, että kansainväliset markkinat ja kotimaisten hiilimarkkinoiden väliset yhteydet tuottavat pysyvän ja täydentävän panoksen ilmastonmuutoksen vaikutusten hillintään eivätkä vaaranna EU:n kotimaisia vähennystavoitteita; |
31. |
korostaa tarvetta varmistaa ennustettava sääntely-ympäristö, joka ohjaa investointeja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtääviin toimiin ja edistää siirtymistä vähähiiliseen talouteen; |
32. |
kehottaa pääsemään sopimukseen, jossa katetaan alat ja päästöt kokonaisvaltaisesti ja vahvistetaan kaikki talouden alat kattavat absoluuttiset tavoitteet sekä päästöbudjetit, joilla olisi varmistettava mahdollisimman korkea tavoitetaso; korostaa, että IPCC:n havaintojen mukaan maankäyttöön (maa-, karja- ja metsätalous sekä muu maaperän käyttö) liittyy huomattavia kustannustehokkaita mahdollisuuksia hillitsemisen ja selviytymiskyvyn parantamisen kannalta, ja että tarvitaan lisää kansainvälistä yhteistyötä, jotta voidaan optimoida hiilen sitomiseen liittyvää metsien ja kosteikkojen potentiaalia; korostaa, että sopimuksessa olisi määrättävä kattavasta päästöjä ja maankäytön poistumia koskevasta kirjanpitokehyksestä (LULUCF); korostaa erityisesti, että ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemistoimissa ja siihen sopeutumista koskevissa toimissa maankäytön jaon yhteydessä on pyrittävä noudattamaan yhteisiä tavoitteita eikä vahingoittamaan muita kestäviä kehitystavoitteita; |
33. |
toteaa, että metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä aiheutuu lähes 20 prosenttia maailman kasvihuonekaasupäästöistä, ja painottaa metsien merkitystä ilmastonmuutoksen vaikutusten hillinnässä ja tarvetta lisätä metsien sopeutumis- ja sietokykyä ilmastonmuutokseen nähden; kehottaa EU:ta pyrkimään sen tavoitteeseen, joka koskee maailmanlaajuisen metsien hävittämisen pysäyttämistä vuoteen 2030 mennessä, ja vähintään puolittamaan trooppisten metsien kadon vuoteen 2020 mennessä verrattuna vuoden 2008 tasoihin; korostaa, että jos nämä sitoumukset täytetään ja jos elvytetään 350 miljoonan hehtaarin suuruinen metsäala, mitä metsiä koskevassa New Yorkin julistuksessa vaaditaan, voitaisiin päästä siihen, että hiilidioksidipäästöjä vähennetään vuosittain 4,5–8,8 miljardia tonnia vuoteen 2030 mennessä; korostaa, että ilman merkittäviä uusia ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemistoimia, joita toteutetaan sademetsiin liittyvällä alalla (REDD+), on todennäköisesti mahdotonta saavuttaa alle kahden celsiusasteen pysyvän lämmönnousun tavoitetta; kehottaa lisäksi EU:ta lisäämään kansainvälistä rahoitusta, jotta vähennetään metsäkatoa kehitysmaissa; |
34. |
panee merkille olemassa olevan ilmastonmuutosta hillitsevän REDD+-mekanismin ja kannustaa EU:n jäsenvaltioita sisällyttämään sen kaikkiin ilmastonmuutoksen vaikutuksia hillitseviin toimiin; kehottaa jäsenvaltioita solmimaan vapaaehtoisia kansainvälisiä kumppanuuksia ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemiseksi sellaisten kehitysmaiden kanssa, joihin trooppisten metsien kato erityisesti vaikuttaa, jotta annetaan taloudellista tai teknistä tukea metsäkadon lopettamiseksi panemalla täytäntöön kestävää maankäyttöä koskevaa politiikkaa tai hallintouudistuksia; kehottaa lisäksi komissiota ehdottamaan vakaita toimia, jotta lopetetaan sellaisten tavaroiden tuonti EU:hun, joiden tuotanto perustuu laittomaan metsien hävittämiseen; korostaa liikeyritysten roolia sellaisten hyödykkeiden kysynnän eliminoimisessa, jotka liittyvät laittomaan metsien hävittämiseen; |
35. |
muistuttaa, että liikenneala on toiseksi suurin kasvihuonekaasupäästöjen tuottaja, ja painottaa tarvetta ottaa käyttöön politiikkoja, joilla vähennetään alan päästöjä; painottaa, että YK:n puitesopimuksen osapuolien olisi säänneltävä ja rajoitettava tehokkaasti kansainvälisen lento- ja meriliikenteen päästöjä asiantilan edellyttämien kiireellisyysvaatimusten mukaisesti; kehottaa kaikkia sopimuspuolia toteuttamaan toimia Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) välityksellä, jotta kehitetään maailmanlaajuinen politiikkakehys tehokkaiden toimien toteuttamiseksi, ja asettamaan asiaankuuluvat tavoitteet vuoden 2016 loppuun mennessä, jotta saavutettaisiin tarvittavat vähennykset ja pysyttäisiin siten enintään kahden celsiusasteen lämmönnousun rajoissa; |
36. |
pyytää komissiota tarjoamaan COP 21 -konferenssiin osallistuville asiantuntemustaan ja tukeaan osapuolten laatiessa kansallista osuuttaan ja lisäämään tietoisuutta liikennealan merkityksestä hyväksyttäessä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtääviä kattavia strategioita; |
37. |
tähdentää, että kasvihuonekaasupäästöjen tuntuvien vähennystavoitteiden saavuttaminen edellyttää liikenteen vähentämistä koskevia lyhyen ja pitkän aikavälin strategioita; |
38. |
korostaa, että saarten ja syrjäisimpien alueiden erityistilanne on otettava huomioon, jotta voidaan varmistaa, etteivät ympäristönsuojelutoimet vaikeuta liikkumista näillä alueilla ja pääsyä niille; |
39. |
katsoo, että kaikkia ilmastotavoitteita ei voida saavuttaa ilman suurempaa keskittymistä liikennealan aiheuttamien päästöjen vähentämiseen, sillä ainoastaan liikennealalla kasvihuonekaasupäästöjen määrä on jatkanut kasvamistaan (viimeksi kuluneiden 25 vuoden aikana kasvu on ollut 30 prosenttia); korostaa, että tavoitteet voidaan saavuttaa vain soveltamalla sitovia kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteita, integroimalla uusiutuvat energialähteet markkinoihin kokonaisuudessaan ja soveltamalla teknologisesti neutraalia lähestymistapaa hiilestä luopumiseen sekä paremmin yhdennettyä liikenne- ja investointipolitiikkaa, johon sisällytetään liikennemuotosiirtymäpolitiikan lisäksi teknologiset edistysaskeleet ja liikenteen vähentäminen (esimerkiksi kestävällä logistiikalla, älykkäällä kaupunkisuunnittelulla ja yhdennetyllä liikkuvuuden hallinnalla); |
40. |
toteaa, että yli puolet maailman väestöstä asuu nykyisin kaupungeissa ja suurkaupungeissa ja että kaupunkiliikenne tuottaa suuren osan liikennealan kasvihuonekaasupäästöistä; kehottaa siksi komissiota ja jäsenvaltioita edistämään aktiivisesti tietoisuutta kestävän kaupunkiliikkuvuuden roolista ilmastonmuutoksen hillitsemistä koskevien sitoumusten täyttämisessä; tähdentää, että kaupunkialueiden vastuullisella maankäytöllä ja suunnittelulla sekä kestävillä liikenneratkaisuilla edistetään tehokkaasti hiilidioksidipäästöjen vähentämistavoitteen saavuttamista; |
41. |
painottaa, että liikennesektorilla tarvitaan hyvää energiayhdistelmää ja että siihen voidaan päästä tukemalla maa- ja biokaasua käyttäviä vaihtoehtoisia ajoneuvoja ja soveltamalla kaikkia politiikkoja, joilla lisätään kestäviä liikennemuotoja, mukaan luettuina liikenteen sähköistäminen sekä älykkäiden liikennejärjestelmien käyttö; tähdentää, että on keskityttävä rautateihin ja raitiovaunuihin sekä sähköbusseihin, -autoihin ja -polkupyöriin, katettava koko elinkaari ja pyrittävä hyödyntämään uusiutuvia energialähteitä täysipainoisesti; kannustaa painokkaasti julkisesta paikallisliikenteestä vastaavia viranomaisia ja liikennöitsijöitä toimimaan pioneereina ja ottamaan käyttöön vähähiilistä kalustoa ja teknologiaa; |
42. |
korostaa, että päästöjä voidaan vähentää valtavasti lisäämällä energiatehokkuutta ja puhtaan energian käyttöönottoa; katsoo, että energian käytön tehokkuuden maksimointi maailmanlaajuisesti on ensimmäinen askel kohti energiaan liittyvien päästöjen vähentämistä samalla kun se auttaa myös energiaköyhyyden vähentämistä koskevan haasteen ratkaisemisessa; |
43. |
korostaa toimimatta jättämisen vakavia ja usein peruuttamattomia haittavaikutuksia, sillä ilmastonmuutos vaikuttaa maailman kaikkiin alueisiin erilaisilla, erittäin vaurioittavilla tavoilla ja johtaa muuttovirtoihin, ihmishenkien menetyksiin sekä taloudellisiin, ekologisiin ja yhteiskunnallisiin tappioihin; painottaa tieteellisen näytön merkitystä pitkän aikavälin poliittisissa päätöksissä ja korostaa, että tavoitetason olisi perustuttava luotettaviin tieteellisiin suosituksiin; korostaa, että ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi ja kasvun luomiseksi tarvitaan maailmanlaajuisia yhteisesti sovittuja poliittisia ja rahoituksellisia toimia puhtaiden ja uusiutuvien energiateknologioiden sekä energiatehokkuuden alan tutkimus-, kehittämis- ja innovointitoiminnan edistämiseksi; |
44. |
kehottaa EU:ta tehostamaan pyrkimyksiä säännellä fluorihiilivetyjen maailmanlaajuista käytöstäpoistamista Montrealin pöytäkirjan nojalla; muistuttaa, että EU on hyväksynyt kunnianhimoista lainsäädäntöä, jonka nojalla fluorihiilivetyjen käyttöä vähennetään asteittain 79 prosenttia vuoteen 2030 mennessä, sillä ilmastoystävällisiä vaihtoehtoja on laajalti saatavilla ja niiden mahdollisuuksia on käytettävä täysimääräisesti hyväksi; toteaa, että fluorihiilivetyjen käytöstäpoistaminen on hillitsemistoimien kannalta helppoa sekä EU:ssa että sen ulkopuolella, ja kehottaa EU:ta ryhtymään aktiivisiin toimiin fluorihiilivetyjä koskevien toimien edistämiseksi maailmanlaajuisesti; |
Tieteellinen tutkimus, teknologian kehittäminen ja innovointi
45. |
katsoo, että puhtaiden energiateknologioiden käyttöönoton lisääminen aloilla, joilla näillä teknologioilla olisi suurin vaikutus, edellyttää vahvojen innovointivalmiuksien kehittämistä ja ylläpitämistä sekä kehittyneissä että nousevan talouden maissa; |
46. |
korostaa, että teknologioita ja liiketoimintamalleja koskevien innovaatioiden edistäminen voi auttaa lisäämään sekä talouskasvua että päästövähennyksiä; painottaa, että teknologia ei kehity automaattisesti vähähiiliseen suuntaan, vaan se edellyttää selkeitä poliittisia signaaleja, mukaan lukien uusien teknologioiden ja liiketoimintamallien markkinoihin ja sääntelyyn liittyvien esteiden vähentäminen, ja hyvin kohdennettuja julkisia menoja; kannustaa jäsenvaltioita lisäämään investointeja energia-alan julkiseen tutkimus- ja kehitystyöhön uuden aallon resurssitehokkaiden ja vähähiilisten teknologioiden luomiseksi; |
47. |
palauttaa mieliin tutkimuksen ja innovoinnin merkityksen ilmastonmuutoksen torjunnassa ja pyytää osapuolia olemaan supistamatta ponnisteluja tutkijoiden työn tukemiseksi ja sellaisten uusien teknologioiden kehittämiseksi, jotka voivat auttaa saavuttamaan mahdollisesti sovittavat vähentämistavoitteet ja toteuttamaan ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista koskevat toimenpiteet; |
48. |
kannustaa komissiota hyödyntämään paremmin sitä, että kolmannet maat voivat osallistua täysin avoimesti Horisontti 2020 -ohjelmaan erityisesti energiaa ja ilmastonmuutosta koskevilla aloilla; |
49. |
katsoo, että EU:n avaruuspolitiikka ja siihen liittyvät investoinnit esimerkiksi satelliittien laukaisemiseen, joka on tärkeässä asemassa muun muassa teollisuuden onnettomuuksien, metsäkadon ja aavikoitumisen seurannassa, sekä kolmansien maiden kumppaneiden kanssa tehtävä yhteistyö voivat olla merkittävässä asemassa ilmastonmuutoksen vaikutusten valvonnassa ja torjunnassa maailmanlaajuisesti; |
50. |
korostaa, että EU:n on lisättävä ponnistelujaan teknologioiden siirtämiseksi vähiten kehittyneisiin maihin kunnioittaen samalla olemassa olevia teollis- ja tekijänoikeuksia; |
51. |
vaatii, että ilmastoteknologiakeskuksen ja -verkoston (CTCN) ja teknologian täytäntöönpanokomitean asema ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan teknologian kehittämisen edistämisessä on tunnustettava täysimääräisesti ja että niiden toimintaa on tuettava; |
52. |
suhtautuu myönteisesti EU:n ja Yhdysvaltojen energiaministeriön yhteistyöponnisteluihin erityisesti ilmastonmuutosta koskevan teknologisen tutkimuksen osalta; katsoo, että EU:n ja muiden suurten talouksien välisen tutkimusyhteistyön lisääminen tarjoaa vielä paljon uusia mahdollisuuksia; korostaa, että julkisesti rahoitetun tutkimuksen tulosten olisi oltava vapaasti saatavilla; |
53. |
korostaa, että olisi harkittava avaruusperusteisten resurssien käyttöä, kun toteutetaan toimenpiteitä, joilla hillitään ilmastonmuutosta ja mukaudutaan siihen, ja erityisesti kun valvotaan kasvihuonekaasupäästöjä; kehottaa komissiota osallistumaan aktiivisesti maailmanlaajuiseen hiilidioksidin ja metaanin valvontajärjestelmään; kehottaa komissiota edistämään toimia, joilla pyritään kehittämään unionille järjestelmä kasvihuonekaasujen mittaamiseksi omavaraisella ja muista riippumattomalla tavalla hyödyntäen ja laajentaen Kopernikus-ohjelmaan kuuluvia tehtäviä; |
Ilmastorahoitus – Pariisin sopimuksen kulmakivi
54. |
katsoo, että täytäntöönpanovälineillä – ilmastorahoitus, teknologian siirrot ja valmiuksien kehittäminen mukaan luettuina – on keskeinen osa sopimuksen saavuttamisessa Pariisin konferenssissa, ja kehottaa tästä syystä EU:ta ja muita valtioita valmistelemaan vakuuttavan ”rahoituspaketin”, joka kattaa sekä vuotta 2020 edeltävän että sen jälkeisen kauden, jotta voidaan tukea kasvihuonekaasujen suurempia vähentämisponnisteluja, metsiensuojelua ja sopeutumista ilmastonmuutoksen vaikutuksiin; kehottaa sisällyttämään sopimukseen ilmastorahoituksen dynaamisena elementtinä, joka ilmentää muuttuvia ympäristöllisiä ja taloudellisia tilanteita sekä tukee ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemisen edistämistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeviin toimiin liittyvän tavoitteen laajentamista; kehottaa kaikkia siihen valtuutuksen saaneita osapuolia myötävaikuttamaan ilmastorahoitukseen; |
55. |
pyytää EU:ta ja sen jäsenvaltioita sopimaan etenemissuunnitelmasta, jolla ennustettavaa, uutta ja täydentävää rahoitusta lisätään nykyisten sitoumusten mukaisesti, kunnes saavutetaan niille kuuluvat kohtuulliset osat eri julkisista ja yksityisistä rahoituslähteistä kohdennetuista kokonaisvaroista eli 100 miljardista Yhdysvaltain dollarista vuodessa vuoteen 2020 mennessä, ja tarkastelemaan ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen kohdennettujen varojen välistä epätasapainoa; kehottaa EU:ta kannustamaan kaikkia maita osallistumaan tasapuolisesti ilmastorahoitukseen; kehottaa tekemään sopimuksen luotettavasta seuranta- ja vastuuvelvollisuuskehyksestä, joka mahdollistaisi ilmastorahoituksen sitoumusten ja tavoitteiden täytäntöönpanon tehokkaan seurannan; muistuttaa, että tukivaroista myönnettävän ilmastorahoituksen määrän kasvaessa myös tukivarojen kokonaismäärän olisi kasvettava ensimmäisenä toimena kohti täysimääräisen täydentävyyden saavuttamista; |
56. |
kehottaa luomaan konkreettisia EU:n ja kansainvälisiä sitoumuksia ilmastorahoituksen lisälähteiksi, mukaan luettuina joidenkin EU:n päästökauppajärjestelmän vuosien 2021–2030 päästöoikeuksien asettaminen sivuun sekä lento- ja meriliikenteen päästöjä koskevien EU:n ja kansainvälisten toimien tuottamien tulojen kohdentaminen kansainväliseen ilmastorahoitukseen liittyviin tarkoituksiin ja vihreään ilmastorahastoon, teknologiset innovointihankkeet mukaan luettuina; |
57. |
kehottaa ottamaan käyttöön hiilijalanjäljen laajapohjaisen hinnoittelun maailmanlaajuisesti soveltamiskelpoisena välineenä, jolla hallinnoidaan päästöjä, sekä ohjaamaan päästökauppatuloja ilmastoinvestointeihin ja ottamaan käyttöön kansainvälisen liikenteen polttoaineiden hiilijalanjälkeä koskevat maksut; kehottaa lisäksi käyttämään maataloustukia osittain siihen, että taataan maatilojen investoinnit uusiutuvan energian tuotantoon ja käyttöön; korostaa, että on tärkeää ottaa käyttöön yksityisen sektorin pääomia ja vapauttaa tarvittavia investointeja vähähiiliseen tekniikkaan; kehottaa hallituksia sekä julkisia ja monikansallisia rahoituslaitoksia, pankit, eläkerahastot ja vakuutusyhtiöt mukaan luettuina, antamaan kunnianhimoisen sitoumuksen, jotta mukautetaan lainananto- ja investointikäytäntöjä alle kahdessa celsiusasteessa pysymisen tavoitteeseen ja irtaannutaan fossiilisista polttoaineista, mukaan lukien fossiilisia polttoaineita koskeville investoinneille myönnettävien vientitukien asteittainen poistaminen; kehottaa antamaan julkisia takuita vihreiden investointien vauhdittamiseksi sekä tunnuksia ja veroetuja vihreille investointirahastoille ja vihreiden joukkovelkakirjojen liikkeeseen laskemiselle; |
58. |
katsoo, että rahoitusjärjestelmän investointipäätöksiin olisi sisällytettävä ilmastoriski; kehottaa komissiota, jäsenvaltioita ja kaikkia ilmastosopimuksen osapuolia käyttämään kaikkia käytettävissä olevia välineitä kannustamaan rahoitusalan toimijoita osoittamaan tarvittavan suuria investointeja siirtymiseen kohti kestävää vähähiilistä taloutta; |
59. |
kehottaa ryhtymään konkreettisiin toimiin muun muassa aikataulun määrittämiseksi G20-maiden vuonna 2009 antaman lupauksen mukaisesti kaikkien fossiilisille polttoaineille annettavien tukien asteittaiselle poistamiselle vuoteen 2020 mennessä; |
60. |
kannustaa edistyneimpiä toimijoita tekemään vapaaehtoisia sitoumuksia siirtymisestä vähähiiliseen talouteen hyödyntämällä alalla jo täytäntöönpantuja hyviä käytäntöjä; toivoo, että tämä liike kasvaa ja että sitoumukset ovat tulevaisuudessa jäsennellympiä erityisesti ilmastosopimuksen välineisiin yhdistettyjen rekisteröintifoorumien ansiosta; |
61. |
ottaa huomioon tiiviit yhteydet kehitysrahoituskonferenssin, kestävän kehityksen tavoitteita tarkastelevan YK:n huippukokouksen ja vuonna 2015 pidettävän ilmastosopimuksen osapuolten 21. kokouksen välillä; toteaa, että ilmastonmuutoksen vaikutukset horjuttavat vakavasti pyrkimyksiä saavuttaa suunniteltu vuoden 2015 jälkeistä aikaa koskeva kestävän kehityksen kehys, ja että kokonaisvaltaista kehitysrahoituskehystä on mukautettava vähähiiliseen ja ilmastonmuutoksen vaikutuksia sietävään maailmaan, jota kehitysrahoituskehyksellä on samanaikaisesti voitava tukea; |
62. |
kannustaa edistämään rahoitusalan yksityisiä aloitteita erityisesti G20-kokouksessa marraskuussa 2015 mutta myös yleisesti monissa erityisrahoitustapahtumissa, jotka liittyvät Pariisin konferenssin valmisteluun vuonna 2015; |
Sopeutumistoimien avulla saavutettava kyky sietää ilmastonmuutoksen vaikutuksia
63. |
toteaa, että kaikissa valtioissa on sopeuduttava ilmastonmuutoksen haittavaikutuksiin, jos aiotaan minimoida kielteisiä vaikutuksia ja hyödyntää täysimääräisesti ilmastonmuutokseen sopeutuvaa kasvua ja kestävää kehitystä koskevat mahdollisuudet, ja että tämän on oltava keskeisellä sijalla uudessa sopimuksessa; kehottaa asettamaan vastaavasti pitkän aikavälin sopeutumistavoitteet; korostaa, että nyt toteutettuina toimet kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi tulevat vähemmän kalliiksi maailman ja valtioiden talouksille ja tekevät sopeutumistoimet edullisemmiksi; katsoo, että sopeutuminen on välttämätöntä erityisesti sellaisissa valtioissa, jotka ovat erittäin alttiita näille vaikutuksille, ja erityisesti sen varmistamiseksi, että elintarviketuotantoa ja taloudellista kehitystä voidaan ylläpitää ilmastonmuutokseen sopeutuen; kehottaa tukemaan aktiivisesti kattavien sopeutumissuunnitelmien laatimista kehitysmaissa ottaen huomioon paikallisten toimijoiden käytännöt ja alkuperäisväestön tietämyksen; |
64. |
toteaa, että kansallisten panosten myötä saavutettava ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemistavoite vaikuttaa merkittävästi tarvittaviin sopeutumistoimiin; vaatii, että Pariisin sopimuksessa asetetaan sopeutumistoimia ja -rahoitusta koskeva kokonaisvaltainen tavoite ja sitoudutaan kehittämään uusia lähestymistapoja, joilla voidaan tehokkaasti tarkastella vahinkoja ja menetyksiä; |
65. |
korostaa tarvetta vahvistaa koordinointia ja ilmastoriskin hallintaa EU:n tasolla ja laatia selvä EU:n sopeutumisstrategia; kehottaa panemaan täytäntöön alueellisia sopeuttamissuunnitelmia; |
66. |
muistuttaa, että kehitysmaat ja varsinkin vähiten kehittyneet maat ja pienet kehittyvät saarivaltiot ovat vaikuttaneet ilmastonmuutokseen vähiten mutta ne ovat kaikkein eniten alttiina sen haitallisille vaikutuksille ja niillä on kaikkein heikoimmat valmiudet sopeutua; kehottaa ottamaan Pariisin sopimuksen keskeiseksi osaksi sopeutumistuen sekä vahingot ja menetykset, ja varmistamaan, että kehitysmaat saavat todellista apua siirtyessään kestävän, uusiutuvan ja vähähiilisen energian käyttöön, jotta taataan, että näiden maiden sopeutumistarpeet katetaan niin lyhyellä kuin pitkälläkin aikavälillä; kehottaa suhtautumaan vakavasti ilmaston lämpenemisen aiheuttamista ilmastokatastrofeista johtuvaan ilmastopakolaisongelmaan ja siihen liittyviin kysymyksiin; |
67. |
korostaa, että tämän sopimuksen olisi oltava joustava, jotta siinä voidaan ottaa huomioon kehitysmaiden kansalliset olosuhteet, tarpeet ja valmiudet sekä joidenkin, erityisesti vähiten kehittyneiden maiden ja pienten saarivaltioiden erityisominaisuudet; |
68. |
kehottaa merkittäviä teollisuusmaita käyttämään olemassa olevaa kehittynyttä infrastruktuuriaan kestävän kasvun edistämiseen, tehostamiseen ja kehittämiseen ja sitoutumaan kehitysmaiden tukemiseen niiden kehittäessä omia valmiuksiaan tulevaisuuden talouskasvun varmistamiseksi kaikkialla maailmassa niin, että ympäristölle ei aiheudu lisäkustannuksia; |
69. |
korostaa, että kehitysyhteisön, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) ja OECD:n kehitysapukomitean (DAC) asema on tärkeä ja että niiden olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä asianosaisten ja asiaankuuluvien järjestöjen kanssa arvioitaessa ja hillittäessä ilmastonmuutoksen ihmisille haitallisimpia vaikutuksia, joiden odotetaan olevan haastavia myös siinä tilanteessa, että ilmaston lämpeneminen jää alle kahteen celsiusasteeseen; |
70. |
vakuuttaa, että tehokkaan puuttumisen ilmastokysymykseen on oltava yksi EU:n ja muiden kansainvälisen tason toimijoiden strategisista painopisteistä, että tämä edellyttää ilmastotoimien liittämistä kaikkiin asiaankuuluviin politiikkoihin ja että on pyrittävä politiikan johdonmukaisuuteen; pitää tärkeänä, että EU edistää vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavia kehitysvaihtoehtoja kaikilla asiaankuuluvilla alueilla ja aloilla, ja kehottaa EU:ta ehdottamaan kestäviä tuotanto- ja kulutusmalleja sekä antamaan tietoja siitä, miten EU aikoo vähentää kulutusta ja irrottaa taloudellisen toiminnan ympäristön pilaantumisesta; |
71. |
panee huolestuneena merkille, että 166 miljoonan ihmisen oli pakko jättää kotinsa tulvien, myrskytuulien, maanjäristysten tai muiden katastrofien vuoksi vuosina 2008–2013; kehottaa kiinnittämään huomiota siihen, että ilmastoon liittyvä kehitys joissakin Afrikan osissa saattaa johtaa Välimeren pakolaiskriisin laajenemiseen; pitää valitettavana, ettei ilmastopakolaisen asemaa ole vielä tunnustettu, sillä se jättää oikeudellisen porsaanreiän, joka vaikuttaa uhreihin, jotka eivät pysty hyödyntämään pakolaisasemaa; |
72. |
korostaa, että kehittyneiden maiden ja kehitysmaiden on tehtävä enemmän yhteistyötä maailmanlaajuiseen ilmastonmuutokseen puuttumiseksi yhteisen mutta eriytetyn vastuun periaatteen mukaisesti; |
73. |
korostaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 3 artiklan 5 kohdan mukaan EU osaltaan edistää kansainvälisissä suhteissaan yhteisvastuuta ja maapallon kestävää kehitystä sekä kansainvälisen oikeuden tarkkaa noudattamista ja kehittämistä; toteaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 191 artiklan 1 kohdan mukaan unionin ympäristöpolitiikalla myötävaikutetaan sellaisten toimenpiteiden edistämiseen kansainvälisellä tasolla, joilla torjutaan ilmastonmuutosta; |
Ilmastodiplomatian lisääminen
74. |
korostaa, että ilmastodiplomatian on oltava osa kokonaisvaltaista lähestymistapaa EU:n ulkoiseen toimintaan, ja painottaa tässä yhteydessä, miten tärkeää on, että EU on konferenssissa kunnianhimoinen ja keskeisessä asemassa, puhuu kokouksessa ”yhdellä äänellä” ja toimii välittäjänä pyrittäessä yhtenäisenä rintamana pääsemään kansainväliseen sopimukseen; |
75. |
kehottaa jäsenvaltioita koordinoimaan asiaa koskevia kantojaan EU:n kanssa; korostaa, että EU:lla ja sen jäsenvaltioilla on valtavat ulkopoliittiset voimavarat, että niiden on osoitettava johtajuutta ilmastodiplomatian alalla ja että tämä voimavarojen verkosto on otettava käyttöön yhteisen lähestymistavan löytämiseksi Pariisin sopimuksen tärkeimpiin aiheisiin, jotka ovat hillitseminen, sopeutuminen, rahoitus, teknologian kehittäminen ja siirrot, toimien ja tuen avoimuus sekä valmiuksien kehittäminen; |
76. |
suhtautuu myönteisesti EU:n ilmastodiplomatiaa koskevaan toimintasuunnitelmaan, jolle EU:n ulkoasiainneuvosto ilmaisi tukensa 19. tammikuuta 2015; odottaa komission toimivan proaktiivisessa roolissa neuvotteluissa; kehottaa komissiota ilmoittamaan selvästi, että ilmastonmuutos on tämän komission tärkeimpiä strategisia painopisteitä, ja järjestämään toimintansa niin, että tämä myös näkyy kaikilla tasoilla ja politiikan aloilla; |
77. |
painottaa EU:n johtavaa asemaa ilmastopolitiikassa sekä tarvetta koordinointiin ja EU:n jäsenvaltioiden yhteisen kannan laatimiseen; kehottaa komissiota, jäsenvaltioita ja Euroopan ulkosuhdehallintoa (EUH) jatkamaan ja lisäämään diplomaattisia toimiaan ennen konferenssia ja sen aikana, jotta ne ymmärtäisivät paremmin kumppaneidensa kantoja ja jotta ne voisivat kannustaa osapuolia ryhtymään tehokkaisiin toimiin alle kahden celsiusasteen pysymisen tavoitteen noudattamiseksi ja sellaisten sopimusten ja sitoumusten tekemiseksi, erityisesti Yhdysvaltojen osalta, joilla pyritään mukauttamaan raskaimmat päästöt vastaamaan unionin kansalaisten päästöjä, sillä nämä ovat jo toteuttaneet monia toimenpiteitä talouskehityksen ja ympäristön- ja ilmastonsuojelun sovittamiseksi yhteen; kehottaa EU:ta hyödyntämään asemaansa ja tiivistämään ilmastoasioihin liittyvää yhteistyötä naapurimaiden ja EU:hun liittyvien maiden kanssa; |
78. |
korostaa, että ennen konferenssia ja sen aikana on toteutettava entistä enemmän diplomaattisia toimia, erityisesti, jotta saavutetaan yhteisymmärrys osapuolten velvoitteiden erilaisuuden luonteesta ottaen huomioon niiden kansalliset olot sekä vahinkojen ja menetyksien rooli sopimuksessa; |
79. |
kehottaa unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeaa edustajaa / komission varapuheenjohtajaa määrittelemään strategisia painopisteitä yleisiin ulkopoliittisiin tavoitteisiin kirjatulle ulkoiselle ilmastopolitiikalle ja varmistamaan, että EU:n edustustot kiinnittävät enemmän huomiota ilmastotoimiin ja niiden toimien valvontaan, joita maat toteuttavat ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi tai siihen sopeutumiseksi, sekä valmiuksien kehittämistä koskevan tuen tarjoamiseen, ja siihen, että mailla on tarvittavat keinot toteuttaa ilmastoseurantaa koskevia toimia; kehottaa EU:ta läheisempään yhteistyöhön ilmastoasioissa naapuri- ja ehdokasmaiden kanssa ja vaatimaan niitä yhdenmukaistamaan politiikkansa EU:n ilmastotavoitteiden kanssa; pyytää jäsenvaltioita ja EUH:ta perustamaan kaikkiin EU:n edustustoihin sekä kaikkiin jäsenvaltioiden suurlähetystöihin ilmastonmuutosasioita koskevat yhteyspisteet; |
80. |
panee merkille toimet, jotka liittyvät tavoitteeseen vakiinnuttaa kasvihuonekaasujen pitoisuus ilmakehässä sellaiselle tasolle, ettei ihmisen toiminnasta aiheudu vaarallista häiriötä ilmastojärjestelmälle, tai UNFCCC:n 3 ja 4 artiklassa esitettyihin periaatteisiin, ja kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan, että mitkään tällaiset toimet, jotka joku Pariisin sopimuksen osapuoli on hyväksynyt, eivät ole osapuolen sellaisen nykyisen tai tulevan sopimuksen alaisia, jossa mahdollistetaan investoijien ja valtion välisen riitojenratkaisu; |
81. |
ymmärtää, kuinka tärkeää on toimia ilmastonmuutoksen ja siihen liittyvien vakaus- ja turvallisuusuhkien torjumiseksi; ymmärtää myös ilmastodiplomatian merkityksen Pariisin ilmastokonferenssin edellä; |
Euroopan parlamentti
82. |
pitää myönteisinä sekä komission tiedonantoa että unionille asetettuja tavoitteita, jotka koskevat osallistumista Pariisissa joulukuussa 2015 pidettävään ilmastosopimuksen osapuolten 21. kokouksessa; |
83. |
sitoutuu hyödyntämään kansainvälistä rooliaan ja jäsenyyttään kansainvälisissä parlamentaarisissa verkostoissa pyrittäessä jatkuvasti edistymään kohti oikeudellisesti sitovaa ja kunnianhimoista kansainvälistä ilmastosopimusta Pariisissa; |
84. |
huomauttaa, että lobbaustoiminnalla ennen ilmastosopimuksen osapuolten 21. kokouksen neuvotteluja ja niiden aikana voi olla vaikutusta neuvottelujen lopputulokseen; korostaa näin ollen, että tällaisen toiminnan olisi oltava avointa ja se olisi oltava selvästi ilmaistu osapuolten 21. kokouksen neuvottelujen päivittäisessä UNFCCC:n työjärjestyksessä ja että kokoukseen olisi sallittava kaikille sidosryhmille tasavertainen pääsy; |
85. |
katsoo, että parlamentti on integroitava EU:n valtuuskuntaan hyvin, koska parlamentin tehtävänä on antaa hyväksyntä kansainvälisistä sopimuksista; odottaa näin ollen, että parlamentin sallitaan osallistua EU:n koordinointikokouksiin Pariisissa; |
o
o o
86. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä UNFCCC:n sihteeristölle ja pyytämään sen välittämistä kaikille sopimuksen Euroopan unioniin kuulumattomille osapuolille. |
(1) EUVL C 285 E, 21.10.2010, s. 1.
(2) EUVL C 341 E, 16.12.2010, s. 25.
(3) EUVL C 99 E, 3.4.2012, s. 77.
(4) EUVL C 153 E, 31.5.2013, s. 83.
(5) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2012)0452.
(6) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0443.
(7) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2014)0063.
(8) EUVL L 8, 13.1.2009, s. 3.
(9) EUVL C 67 E, 18.3.2010, s. 44.
(10) EUVL C 251 E, 31.8.2013, s. 75.
(11) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2014)0094.
(12) Eurostatin tiedot ympäristöhyödykkeiden ja -palvelujen alalta tiedonannossa ”Ilmasto- ja energiapolitiikan puitteet vuosille 2020–2030” (COM(2014)0015).
II Tiedonannot
EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT
Euroopan parlamentti
14. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/81 |
P8_TA(2015)0356
Béla Kovácsin koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö
Euroopan parlamentin päätös 14. lokakuuta 2015 Béla Kovácsin koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (2014/2044(IMM))
(2017/C 349/13)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Béla Kovácsin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevan, Unkarin yleisen syyttäjän Péter Poltin 12. toukokuuta 2014 välittämän pyynnön, joka liittyy Unkarin yleisen syyttäjänviraston tutkintaan ja josta ilmoitettiin täysistunnossa 3. heinäkuuta 2014; ottaa huomioon Poltin 16. lokakuuta 2014 ja 23. maaliskuuta 2015 lähettämissä kirjeissä esittämät lisätiedot sekä keskustelun, joka käytiin Poltin kanssa oikeudellisten asioiden valiokunnassa 14. heinäkuuta 2015, |
— |
on kuullut Kovácsia työjärjestyksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 7 olevan 9 artiklan sekä Euroopan parlamentin jäsenten valitsemisesta yleisillä välittömillä vaaleilla 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen 6 artiklan 2 kohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen 12. toukokuuta 1964, 10. heinäkuuta 1986, 15. ja 21. lokakuuta 2008, 19. maaliskuuta 2010, 6. syyskuuta 2011 ja 17. tammikuuta 2013 antamat tuomiot (1), |
— |
ottaa huomioon Unkarin perustuslain 4 pykälän 2 kohdan, Euroopan parlamentin unkarilaisia jäseniä koskevan vuoden 2004 lain LVII 10 pykälän 2 kohdan ja 12 pykälän 1 kohdan sekä Unkarin parlamenttia koskevan vuoden 2012 lain XXXVI 74 pykälän 1 kohdan ja 3 pykälän, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 9 artiklan, |
— |
ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön (A8-0291/2015), |
A. |
toteaa, että Unkarin yleinen syyttäjä on pyytänyt Euroopan parlamentin jäsenen Béla Kovácsin koskemattomuuden pidättämistä tutkinnan suorittamista varten perustellun epäilyn nojalla sen selvittämiseksi, syytetäänkö häntä Euroopan unionin toimielimiin kohdistuneesta vakoilusta Unkarin rikoslain vuoden 2012 C-säädöksen 261/A pykälän nojalla; ottaa huomioon, että tämän pykälän mukaan sitä, joka harjoittaa unionin ulkopuolisen kolmannen maan hyväksi tiedustelutoimintaa, jonka kohteena on Euroopan parlamentti, komissio tai neuvosto, on rangaistava saman lain 261 pykälän mukaisesti; toteaa, että tämän pykälän mukaan sitä, joka harjoittaa unionin ulkopuolisen maan hyväksi tiedustelutoimintaa, jonka kohteena on Euroopan parlamentti, komissio tai neuvosto, on rangaistava saman lain 261 pykälän mukaisesti; toteaa, että edellä mainitun pykälän 1 kohdan mukaan se, joka harjoittaa vieraan vallan tai ulkomaisen organisaation hyväksi tiedustelutoimintaa, jonka kohteena on Unkari, syyllistyy törkeään vakoiluun, josta rangaistuksena on kahdesta kahdeksaan vuotta vankeutta; |
B. |
toteaa, että Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artiklan mukaan Euroopan parlamentin jäsenillä on oman valtionsa alueella kansanedustajille myönnetty koskemattomuus; |
C. |
toteaa, että Unkarin perustuslain 4 pykälän 2 kohdan mukaisesti parlamentin kansallisilla jäsenillä on oikeus koskemattomuuteen; toteaa, että Euroopan parlamentin unkarilaisia jäseniä koskevan vuoden 2004 lain LVII 10 pykälän 2 kohdan mukaan Euroopan parlamentin jäsenillä on oikeus vastaavaan koskemattomuuteen kuin Unkarin parlamentin jäsenillä; toteaa, että Unkarin parlamenttia koskevan, vuonna 2012 annetun lain XXXVI 74 pykälän 1 kohdassa todetaan, että rikosprosessin käynnistäminen tai toteuttaminen jäsentä vastaan sekä kyseisen menettelyn mukaisten pakkotoimien soveltaminen parlamentin jäseneen edellyttää aina maan parlamentin etukäteen antamaa suostumusta; toteaa, että saman lain 74 pykälän 3 kohden mukaan yleisen syyttäjän on esitettävä koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö tutkimusten käynnistämiseksi; |
D. |
toteaa Unkarin korkeimman oikeuden todenneen asiassa Bf.I.2782/2002, että parlamentaarinen koskemattomuus rajoittuu rikosprosessiin eikä se kata toimia, joista ei säädetä rikosprosessilaissa, jolla pyritään estämään, havaitsemaan ja osoittamaan rikoksia; |
E. |
toteaa, että Unkarin rikoslain vuoden 2012 C-lain 261/A pykälän mukaan rikos, josta Béla Kovácsia voidaan tutkia, on ollut rangaistava 1. tammikuuta 2014 alkaen; |
F. |
toteaa, että vastaavasti tutkinta ja myöhemmin syytteeseenasettaminen, joiden suhteen pyydetään koskemattomuuden pidättämistä, rajoittuu 1. tammikuuta 2014 jälkeisiin tapahtumiin; |
G. |
toteaa, että Unkarin korkeimman oikeuden oikeuskäytännön mukaisesti todisteiden kerääminen kansallista turvallisuuspalvelua koskevan vuoden 1995 lain CXXV mukaisesti ennen tätä päivämäärää oli laillista eikä edellyttänyt koskemattomuuden pidättämistä; |
H. |
toteaa, että rikostutkinnan suorittaa yleisen syyttäjän tutkintavirasto; toteaa, että Unkarin perustuslain 29 pykälän 1 kohdan mukaisesti yleinen syyttäjä ja syyttäjänvirasto ovat itsenäisiä ja ne suorittavat niille perustuslain mukaan kuuluvia tehtäviä riippumattomina ulkoisista organisaatioista ja noudattavat toiminnassaan syyttömyysolettamaa; |
I. |
toteaa, että Béla Kovácsin koskemattomuuden pidättämistä koskevaa pyyntöä käsiteltäessä olisi sovellettava työjärjestyksen 9 artiklan 6 kohdan määräyksiä; |
J. |
toteaa, ettei parlamentti ole tässä tapauksessa löytänyt todisteita fumus persecutionis -tapauksesta eli riittävän vakavaa ja täsmällistä epäilyä siitä, että koskemattomuuden pidättämistä on pyydetty sellaisen oikeudenkäynnin yhteydessä, joka on käynnistetty poliittisen vahingon aiheuttamiseksi kyseiselle jäsenelle; |
1. |
päättää pidättää Béla Kovácsin koskemattomuuden; |
2. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen sekä asiasta vastaavan valiokunnan mietinnön viipymättä Unkarin tasavallan toimivaltaiselle viranomaiselle sekä Béla Kovácsille. |
(1) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 12.5.1964, Wagner v. Fohrmann ja Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 10.7.1986, Wybot v. Faure ym., 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.10.2008, Mote v. parlamentti, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21.10.2008, Marra v. De Gregorio ja Clemente, C-200/07 ja C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.3.2010, Gollnisch v. parlamentti, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, unionin tuomioistuimen tuomio 6.9.2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543 sekä unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.1.2013, Gollnisch v. parlamentti, T-346/11 ja T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.
III Valmistelevat säädökset
EUROOPAN PARLAMENTTI
6. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/83 |
P8_TA(2015)0325
Pakollista työtä koskeva ILO:n yleissopimus: oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa ***
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 6. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston päätökseksi jäsenvaltioiden valtuuttamisesta ratifioimaan Euroopan unionin edun mukaisesti pakollista työtä koskevan Kansainvälisen työjärjestön vuoden 1930 yleissopimuksen vuoden 2014 pöytäkirja rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön liittyviä kysymyksiä koskevien pöytäkirjan 1–4 artiklan osalta (06731/2015 – C8-0078/2015 – 2014/0258(NLE))
(Hyväksyntä)
(2017/C 349/14)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon esityksen neuvoston päätökseksi (06731/2015), |
— |
ottaa huomioon neuvoston Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 artiklan 2 kohdan ja 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan v alakohdan mukaisesti esittämän hyväksyntää koskevan pyynnön (C8-0078/2015), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 99 artiklan 1 kohdan ensimmäisen ja kolmannen alakohdan ja 2 kohdan sekä 108 artiklan 7 kohdan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan suosituksen (A8-0226/2015), |
1. |
antaa hyväksyntänsä esitykselle neuvoston päätökseksi; |
2. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille. |
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/84 |
P8_TA(2015)0326
4-metyyliamfetamiinin saattaminen valvontatoimenpiteiden piiriin *
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 6. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston täytäntöönpanopäätökseksi 4-metyyliamfetamiinin saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin (10010/2015 – C8-0182/2015 – 2013/0021(NLE))
(Kuuleminen)
(2017/C 349/15)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon neuvoston esityksen (10010/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan N:o 36 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0182/2015), |
— |
ottaa huomioon uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10. toukokuuta 2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön (A8-0265/2015), |
1. |
hyväksyy neuvoston esityksen; |
2. |
pyytää neuvostoa ilmoittamaan parlamentille, jos se aikoo poiketa parlamentin hyväksymästä sanamuodosta; |
3. |
pyytää tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia parlamentin hyväksymään tekstiin; |
4. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 127, 20.5.2005, s. 32.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/85 |
P8_TA(2015)0327
5-(2-aminopropyyli)indolin saattaminen valvontatoimenpiteiden piiriin *
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 6. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston täytäntöönpanopäätökseksi 5-(2-aminopropyyli)indolin saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin (10012/2015 – C8-0186/2015 – 2013/0207(NLE))
(Kuuleminen)
(2017/C 349/16)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon neuvoston esityksen (10012/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 36) 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0186/2015), |
— |
ottaa huomioon uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10. toukokuuta 2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön (A8-0263/2015), |
1. |
hyväksyy neuvoston esityksen; |
2. |
pyytää neuvostoa ilmoittamaan parlamentille, jos se aikoo poiketa parlamentin hyväksymästä sanamuodosta; |
3. |
pyytää tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia parlamentin hyväksymään tekstiin; |
4. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 127, 20.5.2005, s. 32.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/86 |
P8_TA(2015)0328
25I-NBOMe:n, AH-7921:n, MDPV:n ja metoksetamiinin saattaminen valvontatoimenpiteiden piiriin *
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 6. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston täytäntöönpanopäätökseksi 4-jodi- 2,5-dimetoksi-N-(2-metoksibentsyyli)fenetyyliamiinin (25I-NBOMe), 3,4-dikloori-N-[[1-(dimetyyliamino)sykloheksyyli]metyyli]bentsamidin (AH-7921), 3,4-metyleenidioksipyrovaleronin (MDPV) ja 2-(3-metoksifenyyli)-2-(etyyliamino)sykloheksanonin (metoksetamiini) saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin (10011/2015 – C8-0185/2015 – 2014/0183(NLE))
(Kuuleminen)
(2017/C 349/17)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon neuvoston esityksen (10011/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan (N:o 36) 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0185/2015), |
— |
ottaa huomioon uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10. toukokuuta 2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön (A8-0264/2015), |
1. |
hyväksyy neuvoston esityksen; |
2. |
pyytää neuvostoa ilmoittamaan parlamentille, jos se aikoo poiketa parlamentin hyväksymästä sanamuodosta; |
3. |
pyytää tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia parlamentin hyväksymään tekstiin; |
4. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 127, 20.5.2005, s. 32.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/87 |
P8_TA(2015)0329
4,4'-DMAR:n ja MT-45:n saattaminen valvontatoimenpiteiden piiriin *
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 6. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston täytäntöönpanopäätökseksi 4-metyyli-5-(4-metyylifenyyli)- 4,5-dihydro-oksatsoli-2-amiinin (4,4'-DMAR) ja 1-sykloheksyyli-4-(1,2-difenyylietyyli)piperatsiinin (MT-45) saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin (10009/2015 – C8-0183/2015 – 2014/0340(NLE))
(Kuuleminen)
(2017/C 349/18)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon neuvoston esityksen (10009/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan N:o 36 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0183/2015), |
— |
ottaa huomioon uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10. toukokuuta 2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön (A8-0262/2015), |
1. |
hyväksyy neuvoston esityksen; |
2. |
pyytää neuvostoa ilmoittamaan parlamentille, jos se aikoo poiketa parlamentin hyväksymästä sanamuodosta; |
3. |
pyytää tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia parlamentin hyväksymään tekstiin; |
4. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 127, 20.5.2005, s. 32.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/88 |
P8_TA(2015)0330
EU:n solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotto: katastrofit Bulgariassa ja Kreikassa vuonna 2015
Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 11 kohdan mukaisesti (katastrofit Bulgariassa ja Kreikassa vuonna 2015) (COM(2015)0370 – C8-0198/2015 – 2015/2151(BUD))
(2017/C 349/19)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2015)0370 – C8-0198/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11. marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002 (1), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 10 artiklan, |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 11 kohdan, |
— |
ottaa huomioon aluekehitysvaliokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0253/2015), |
1. |
hyväksyy tämän päätöslauselman liitteenä olevan päätöksen; |
2. |
kehottaa puhemiestä allekirjoittamaan päätöksen neuvoston puheenjohtajan kanssa ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman liitteineen neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EYVL L 311, 14.11.2002, s. 3.
(2) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(3) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
LIITE
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotosta
(Tätä liitettä ei esitetä tässä, koska se vastaa lopullista säädöstä, päätöstä (EU) 2015/1872.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/89 |
P8_TA(2015)0332
Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevat yleiset säännökset: Kreikkaa koskevat erityistoimenpiteet ***I
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 6. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 muuttamisesta Kreikkaa koskevien erityistoimenpiteiden osalta (COM(2015)0365 – C8-0192/2015 – 2015/0160(COD))
(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)
(2017/C 349/20)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2015)0365), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 177 artiklan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C8-0192/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan, |
— |
on kuullut Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa, |
— |
on kuullut alueiden komiteaa, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan lausunnon ehdotuksen rahoituksen yhteensopivuudesta rahoituskehyksen kanssa, |
— |
ottaa huomioon neuvoston edustajan 16. syyskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, 50 artiklan 1 kohdan ja 41 artiklan, |
— |
ottaa huomioon aluekehitysvaliokunnan mietinnön sekä työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausunnon (A8-0260/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että ehdotettu muutosasetus on poikkeuksellinen toimenpide, jonka tarkoituksena on tarjota Kreikalle välitöntä tukea ohjelmakauden 2007–2013 jäljellä olevasta unionin koheesiorahoituksesta ennen vuoden 2015 päättymistä, ja toteaa, että asetus on näin ollen hyväksyttävä kiireellisesti; |
1. |
vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan; |
2. |
pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se aikoo tehdä ehdotukseensa huomattavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille. |
P8_TC1-COD(2015)0160
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 6. lokakuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/… antamiseksi asetuksen (EU) N:o 1303/2013 muuttamisesta Kreikkaa koskevien erityistoimenpiteiden osalta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston päästyä sopimukseen parlamentin kanta vastaa lopullista säädöstä, asetusta (EU) 2015/1839.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/91 |
P8_TA(2015)0333
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotto (hakemus EGF/2015/002 DE/Adam Opel, Saksa)
Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2015/002 DE/Adam Opel, Saksa) (COM(2015)0342 – C8-0249/2015 – 2015/2208(BUD))
(2017/C 349/21)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2015)0342 – C8-0249/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan globalisaatiorahastosta (2014–2020) ja asetuksen (EY) N:o 1927/2006 kumoamisesta 17. joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1309/2013 (1) (EGR-asetus), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan, |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 13 kohdan, |
— |
ottaa huomioon 2. joulukuuta 2013 tehdyn toimielinten sopimuksen 13 kohdassa tarkoitetun trilogimenettelyn, |
— |
ottaa huomioon työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon aluekehitysvaliokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0273/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että unioni on ottanut käyttöön lainsäädäntö- ja budjettivälineitä voidakseen tarjota lisätukea työntekijöille, jotka kärsivät maailmankaupan huomattavien rakenteellisten muutosten tai maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin seurauksista, ja auttaakseen heitä palaamaan työmarkkinoille; |
B. |
katsoo, että Euroopan unionin taloudellisen tuen irtisanotuille työntekijöille olisi oltava dynaamista ja sitä olisi tarjottava mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti 17. heinäkuuta 2008 pidetyssä neuvottelukokouksessa hyväksytyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteisen lausuman mukaisesti ja ottaen asianmukaisesti huomioon, mitä 2. joulukuuta 2013 tehdyssä toimielinten sopimuksessa on sovittu Euroopan globalisaatiorahaston (EGR) varojen käyttöönottoa koskevasta päätöksenteosta; |
C. |
ottaa huomioon, että EGR-asetus ilmentää parlamentin ja neuvoston aikaan saamaa sopimusta siitä, että otetaan uudelleen käyttöön kriisiin liittyvä käyttöönottokriteeri, nostetaan unionin rahoitusosuus 60 prosenttiin ehdotettujen toimenpiteiden arvioiduista kokonaiskustannuksista, parannetaan EGR-hakemusten käsittelyn tehokkuutta komissiossa, parlamentissa ja neuvostossa lyhentämällä arviointiin ja hyväksymiseen käytettävää aikaa, lisätään tukikelpoisia toimia ja edunsaajia ottamalla mukaan itsenäiset ammatinharjoittajat ja nuoret ja rahoitetaan oman yrityksen perustamiseen tarkoitettuja kannustimia; |
D. |
ottaa huomioon, että Saksa toimitti hakemuksen EGF/2015/002 DE/Adam Opel rahoitustuen saamiseksi EGR:stä, kun NACE Rev. 2:n kaksinumerotasolla 29 (Moottoriajoneuvojen, perävaunujen ja puoliperävaunujen valmistus) (4) toimiva Adam Opel AG -yhtiö ja yksi sen toimittaja olivat vähentäneet 2 881 henkilöä; |
E. |
ottaa huomioon, että hakemus täyttää EGR-asetuksessa vahvistetut tukikelpoisuuskriteerit; |
1. |
on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että EGR-asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja että sen vuoksi Saksa on oikeutettu saamaan kyseisen asetuksen mukaista rahoitustukea 6 958 623 euroa; |
2. |
toteaa, että Saksan viranomaiset jättivät EGR:n rahoitustukea koskevan hakemuksen 26. helmikuuta 2015 ja että komissio saattoi arvionsa päätökseen 14. heinäkuuta 2015 ja ilmoitti asiasta Euroopan parlamentille 1. syyskuuta 2015; pitää myönteisenä, että arviointi sujui nopeasti alle viidessä kuukaudessa; |
3. |
ottaa huomioon, että autojen myynti on vähentynyt Länsi-Euroopassa rajusti ja saavuttanut 20 vuoden aikajänteen pohjalukemat (5), ja korostaa, että myyntimäärät ovat Euroopassa alimmillaan sitten vuoden 1997; päättelee, että edellä mainittu kytkeytyy suoraan maailmanlaajuiseen rahoitus- ja talouskriisiin, jota on käsitelty Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 546/2009 (6); korostaa lisäksi, että tämä on koetellut erityisen pahasti keskihintaluokkaan kuuluvien pienten ja keskikokoisten ajoneuvojen valmistajia; toteaa, että kriisi on siten vaikuttanut erityisen tuntuvasti Adam Opel AG -yhtiöön, joka on yksi merkittävistä toimijoista pienten ja keskikokoisten ajoneuvojen keskihintaluokassa, kun taas taloudellisten ajoneuvojen ja premium- ja luksusautojen myynti ei ole kärsinyt yhtä paljon kriisistä; |
4. |
ottaa huomioon, että ensirekisteröityjen autojen määrä putosi EU:n ja Eftan jäsenvaltioissa 25 prosenttia vuosien 2007 ja 2013 välisenä aikana (yli 16 miljoonasta ensirekisteröidystä autosta 12 miljoonaan Euroopan autonvalmistajien yhdistyksen tietojen mukaan); korostaa tätä taustaa vasten, että Opel- ja Vauxhall-merkkien myynti pieneni rajusti ja se väheni 39 prosenttia vuosina 2007–2013; |
5. |
toteaa lisäksi, että Adam Opel AG -yhtiön omistava General Motors antoi yhtiön harjoittaa myyntiä ainoastaan Euroopassa, joten Opel ei pääsyt muiden mantereiden kehittymässä oleville markkinoille; katsoo, että Euroopan maissa harjoitettava säästöpolitiikka on vauhdittanut Opel- ja Vauxhall-merkkien myynnin jyrkkää vähenemistä; |
6. |
toteaa, että työntekijävähennykset haittaavat merkittävästi Bochumin paikallista taloutta; muistuttaa, että Bochumin kaupunki sijaitsee Ruhrin alueella, joka on erittäin kaupungistunut ja teollistunut alue Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa ja jolla on muiden perinteisten hiili- ja terästeollisuusalueiden tapaan ollut valtavia rakenteellisia haasteita 1960-luvulta lähtien; korostaa, että Ruhrin alueen työttömyysaste on jo reilusti korkeampi kuin Saksan keskiarvo; |
7. |
muistuttaa, että Bochumia on jo tuettu EGR:stä sen jälkeen, kun Nokia lopetti matkapuhelinten valmistamisen, minkä vuoksi katosi yli 1 300 työpaikkaa; toteaa, että Outokumpu aikoo lakkauttaa ruostumattoman teräksen tuotannon Bochumissa vuoden 2015 lopulla, mikä vähentää entisestään kaupungin teollistumisastetta ja heikentää alueellista ja paikallista työmarkkinatilannetta; |
8. |
toteaa, että NACE Rev. 2:n kaksinumerotasolla 29 (Moottoriajoneuvojen, perävaunujen ja puoliperävaunujen valmistus) on toistaiseksi jätetty 21 EGR-hakemusta, joista 11 perustuu kauppaan liittyvään globalisaatioon ja 10 maailmanlaajuiseen rahoitus- ja talouskriisiin; muistuttaa tässä yhteydessä, että Belgia on jättänyt EGR-hakemuksen EGF/2010/031/ General Motors Belgium Opelin suljettua Belgiassa Antwerpenissä sijaitsevan tuotantolaitoksensa; |
9. |
panee tyytyväisenä merkille, että voidakseen antaa työntekijöille nopeaa apua Saksan viranomaiset päättivät aloittaa yksilöllisten palvelujen tarjoamisen kyseisille työntekijöille 1. tammikuuta 2015 eli hyvissä ajoin ennen päätöstä EGR:n tuen myöntämisestä ehdotetulle koordinoidulle paketille ja jo ennen EGR-tukihakemuksen jättämistä; |
10. |
toteaa, että vähennetyt työntekijät voivat hyötyä erilaisten toimenpiteiden kirjosta, jolla heidät pyritään integroimaan uudelleen työmarkkinoille; katsoo, että yrityksen perustamista koskeviin neuvontapalveluihin osallistuvien arvioitu määrä jää vähäiseksi, sillä edunsaajia arvioidaan olevan vain 25; |
11. |
pitää myönteisenä, että hakemusta hallinnoivat ja valvovat samat liittotasavallan työ- ja sosiaaliministeriön elimet, jotka hallinnoivat myös Euroopan sosiaalirahastoon liittyviä asioita ja ovat hallinnoineet aiempia EGR:n varojen käyttöön ottamista koskevia tapauksia; |
12. |
ottaa huomioon, että Saksa suunnittelee hakemuksen piiriin kuuluvia vähennettyjä työntekijöitä varten seuraavia toimenpiteitä: ammatillisen koulutuksen alaan kuuluvat toimenpiteet (Qualifizierungsmassnahmen), uraohjaus (Berufsorientierung), vertaisryhmät/workshopit, yrityksen perustamista koskeva neuvonta (Existenzgründerberatung), työnhaku (Stellenakquise) / työpaikkamessut (Jobmessen), seurantatoimena toteutettavat mentorointi-/neuvontapalvelut (Nachbetreuung/Beratung) ja koulutusavustus (Transferkurzarbeitergeld); |
13. |
toteaa, että yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin laadinnassa on kuultu työmarkkinaosapuolia perustamalla siirtymäkauden yrityksiä; |
14. |
toteaa, että viranomaiset aikovat käyttää sallitun enimmäisosuuden (35 prosenttia yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin kokonaiskustannuksista) avustuksiin ja kannustimiin koulutusavustuksena (Transferkurzarbeitergeld), joka vastaa joko 60 tai 67 prosenttia työntekijöiden aiemmista nettotuloista sen mukaan, mikä edunsaajan kotitalouden tilanne on ollut; |
15. |
korostaa, että koulutusavustuksen (tässä tapauksessa ”Transferkurzarbeitergeld”) rahoituksella ei saa korvata jäsenvaltion tai entisen työnantajan oikeudellisia velvoitteita; kehottaa sekä komissiota että jäsenvaltiota erittelemään selkeästi ja johdonmukaisesti, missä määrin koulutusavustuksesta seuraa oikeudellinen velvoite, kun siirtymäkaudeksi on perustettu erillinen yhtiö; pyytää, että sekä rahoituskäytänteet että parlamentille annettavat tiedot olisivat johdonmukaisia; odottaa sen vuoksi, että komissio analysoi johdonmukaisesti ja yksityiskohtaisesti osatekijöitä, joissa mennään jäsenvaltioiden oikeudellisia velvoitteita pidemmälle; toteaa, että EGR-varoja olisi käytettävä koulutusavustukseen, jotta siirtymäkaudeksi perustettu yhtiö voi edetä toimissaan tavanomaista pidemmälle auttaakseen työntekijöitä toteuttamalla yksilöllisempiä ja perusteellisempia toimenpiteitä kuin siinä tapauksessa, että EGR-tukea ei saataisi; korostaa parlamentin jatkavan sen valvomista, että EGR:ää ei käytetä jäsenvaltion tai yhtiön velvoitteiden korvaamiseen; |
16. |
kehottaa komissiota soveltamaan yhdenmukaista lähestymistapaa hakemuksiin, joissa on kyse koulutusavustusta (Transferkurzarbeitergeld) koskevasta toimenpiteestä, määrittelemällä sen yhdenmukaisesti kussakin hakemuksessa ja tarkastamalla huolellisesti ja esittämällä näytön siitä, että kyseinen erityistoimenpide on EGR-rahoituksen osalta tukikelpoinen EGR-asetuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla eikä korvaa passiivisia sosiaalisen suojelun toimenpiteitä ja että päällekkäisen rahoituksen riskiä ei ole; |
17. |
ottaa huomioon, että työmarkkinaosapuolet ovat sopineet kolmen siirtymäkauden yhtiön perustamisesta toteuttaakseen toimenpiteitä vähennettyjen työntekijöiden hyväksi ja että tämä on saksalaisten käytänteiden mukaista; pitää myönteisenä, että myös toimittavasta yhtiöstä (Johnson Controls Objekt Bochum GmbHCo. KG) vähennetyt työntekijät voivat osallistua siirtymäkauden yhtiöiden toteuttamiin toimenpiteisiin; |
18. |
palauttaa mieliin, että on tärkeää parantaa kaikkien työntekijöiden työllistymismahdollisuuksia tarjoamalla mukautettua koulutusta ja tunnustamalla työntekijöiden ammattiuran aikana saavuttamat taidot ja osaaminen; edellyttää, että koordinoidussa paketissa tarjottava koulutus mukautetaan sekä vähennettyjen työntekijöiden tarpeisiin että todelliseen liiketoimintaympäristöön; |
19. |
muistuttaa, että EGR-asetuksen 7 artiklan mukaisesti yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin suunnittelussa on ennakoitava tulevia työmarkkinanäkymiä ja tarvittavia taitoja ja paketin olisi oltava yhteensopiva resurssitehokkaaseen ja kestävään talouteen siirtymisen kanssa; |
20. |
toteaa, että EGR:stä rahoitettavasta yksilöllisten palvelujen koordinoidusta paketista annetuissa tiedoissa selvitetään myös, kuinka toimilla täydennetään rakennerahastoista rahoitettavia toimia; korostaa Saksan viranomaisten vahvistaneen, ettei tukikelpoisille toimille saada avustusta muista unionin rahoitusvälineistä; kehottaa jälleen komissiota esittämään vuosikertomuksissaan näiden tietojen vertailevan arvioinnin, jotta varmistetaan nykyisten asetusten täysimääräinen noudattaminen ja taataan, ettei unionin rahoittamissa palveluissa ole päällekkäisyyttä; |
21. |
panee tyytyväisenä merkille, että komissio on ottanut käyttöön parannetun menettelyn sen jälkeen, kun parlamentti pyysi nopeuttamaan varojen käyttöönottoa; panee merkille uuden aikataulun aiheuttamat määräaikoihin liittyvät paineet ja mahdolliset vaikutukset tapausten tutkintaan; |
22. |
hyväksyy tämän päätöslauselman liitteenä olevan päätöksen; |
23. |
kehottaa puhemiestä allekirjoittamaan päätöksen neuvoston puheenjohtajan kanssa ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
24. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman liitteineen neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 855.
(2) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(3) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1893/2006, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006, tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 vahvistamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 ja tiettyjen eri tilastoaloja koskevien yhteisön asetusten muuttamisesta (EUVL L 393, 30.12.2006, s. 1).
(5) European Automobile Manufacturers Association (ACEA), The Automobile Industry Pocket Guide 2014-2015, s. 57 alkaen.
(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 546/2009, annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan globalisaatiorahaston perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1927/2006 muuttamisesta (EUVL L 167, 29.6.2009, s. 26).
LIITE
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta (Saksan hakemus – EGF/2015/002 DE/Adam Opel)
(Tätä liitettä ei esitetä tässä, koska se vastaa lopullista säädöstä, päätöstä (EU) 2015/1871.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/95 |
P8_TA(2015)0334
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotto (hakemus EGF/2015/003 BE/Ford Genk, Belgia)
Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2015/003 BE/Ford Genk, Belgia) (COM(2015)0336 – C8-0250/2015 – 2015/2209(BUD))
(2017/C 349/22)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2015)0336 – C8-0250/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan globalisaatiorahastosta (2014–2020) ja asetuksen (EY) N:o 1927/2006 kumoamisesta 17. joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1309/2013 (1) (EGR-asetus), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan, |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 13 kohdan, |
— |
ottaa huomioon 2. joulukuuta 2013 tehdyn toimielinten sopimuksen 13 kohdassa tarkoitetun trilogimenettelyn, |
— |
ottaa huomioon työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon aluekehitysvaliokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0272/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että unioni on ottanut käyttöön lainsäädäntö- ja budjettivälineitä voidakseen tarjota lisätukea työntekijöille, jotka kärsivät maailmankaupan huomattavien rakenteellisten muutosten tai maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin seurauksista, ja auttaakseen heitä palaamaan työmarkkinoille; |
B. |
katsoo, että Euroopan unionin taloudellisen tuen vähennetyille työntekijöille olisi oltava dynaamista ja sitä olisi tarjottava mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti 17. heinäkuuta 2008 pidetyssä neuvottelukokouksessa hyväksytyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteisen lausuman mukaisesti ja ottaen asianmukaisesti huomioon, mitä 2. joulukuuta 2013 tehdyssä toimielinten sopimuksessa on sovittu Euroopan globalisaatiorahaston (EGR) varojen käyttöönottoa koskevasta päätöksenteosta; |
C. |
ottaa huomioon, että EGR-asetus ilmentää parlamentin ja neuvoston aikaan saamaa sopimusta siitä, että otetaan uudelleen käyttöön kriisiin liittyvä käyttöönottokriteeri, nostetaan unionin rahoitusosuus 60 prosenttiin ehdotettujen toimenpiteiden arvioiduista kokonaiskustannuksista, parannetaan EGR-hakemusten käsittelyn tehokkuutta komissiossa, parlamentissa ja neuvostossa lyhentämällä arviointiin ja hyväksymiseen käytettävää aikaa, lisätään tukikelpoisia toimia ja edunsaajia ottamalla mukaan itsenäiset ammatinharjoittajat ja nuoret ja rahoitetaan oman yrityksen perustamiseen tarkoitettuja kannustimia; |
D. |
ottaa huomioon, että Belgia toimitti hakemuksen EGF/2015/003 BE/Ford Genk rahoitustuen saamiseksi EGR:stä, kun NACE Rev. 2:n kaksinumerotasolla 29 (Moottoriajoneuvojen, perävaunujen ja puoliperävaunujen valmistus) (4) toimivan Ford Genkin ja 11 toimittajan tai jatkojalostajan palveluksesta oli vähennetty kaikkiaan 5 111 henkilöä, joista 3 701 Fort Genkin ja 1 180 toimittajien ja jatkojalostajien palveluksesta, ja että arviolta 4 500 irtisanotun työntekijän odotetaan osallistuvan toimenpiteisiin; |
E. |
ottaa huomioon, että hakemus täyttää EGR-asetuksessa vahvistetut tukikelpoisuuskriteerit; |
1. |
on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että EGR-asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja että sen vuoksi Belgia on oikeutettu saamaan kyseisen asetuksen mukaista rahoitustukea 6 268 564 euroa kokonaiskustannusten ollessa 10 447 607 euroa; |
2. |
toteaa, että Belgian viranomaiset jättivät EGR:n rahoitustukea koskevan hakemuksen 24. maaliskuuta 2015 ja että komissio sai arvionsa valmiiksi 14. heinäkuuta 2015 ja ilmoitti asiasta Euroopan parlamentille 1. syyskuuta 2015; pitää myönteisenä, että arviointi sujui nopeasti alle viidessä kuukaudessa; |
3. |
toteaa, että henkilöautojen tuotanto väheni 14,6 prosentilla EU-27:ssä vuosina 2007–2012 ja että samana ajanjaksona Kiina yli kaksinkertaisti markkinaosuutensa henkilöautojen tuotannossa; toteaa näin ollen, että kyseiset tapahtumat liittyvät suoraan globalisaatiosta johtuviin maailmankaupan huomattaviin rakenteellisiin muutoksiin; |
4. |
muistuttaa, että ensimmäinen irtisanomisaalto Ford Genkissä vuonna 2013 johti ensimmäiseen EGR-hakemukseen, joka myös perustui globalisaatioon ja jonka täytäntöönpano on nyt meneillään (5), ja että tämä toinen hakemus liittyy Ford Genkin tehtaalla vuonna 2014 laitoksen lopulliseen sulkemiseen asti joulukuussa 2014 toteutettuihin irtisanomisiin; |
5. |
toteaa, että Belgian autoteollisuuden tuotanto on vähentynyt 15,58 prosenttia, kun taas maailmanlaajuinen tuotanto on lisääntynyt 18,9 prosenttia; |
6. |
muistuttaa, että Ford Genk on ollut suurin työnantaja Limburgin läänissä; toteaa, että irtisanomiset aiheuttavat merkittävää vahinkoa Limburgin taloudelle ja että menetettyjen työpaikkojen kokonaismäärä on yli 8 000 (mukaan luettuna välilliset työpaikkojen menetykset), useimmat irtisanotuista ovat 30–54 -vuotiaita unionin kansalaisia, työttömyysaste nousee 1,8–2 prosenttiyksikköä (alueen työttömyysaste nousee jopa 29,4 prosenttia, nimittäin 6,8 prosentista 8,8 prosenttiin), BKT pienenee 2,6–2,9 prosenttia ja työvoiman tuottavuus mahdollisesti 10,9 prosenttia johtuen autoteollisuuden suuresta merkityksestä alueen työvoiman tuottavuudelle; |
7. |
toteaa, että NACE Rev. 2:n kaksinumerotasolla 29 (Moottoriajoneuvojen, perävaunujen ja puoliperävaunujen valmistus) on toistaiseksi jätetty 22 EGR-hakemusta, joista 12 perustuu kauppaan liittyvään globalisaatioon ja 10 maailmanlaajuiseen rahoitus- ja talouskriisiin; suosittelee siksi, että komissio teettää tutkimuksen Aasian ja Etelä-Amerikan markkinoista, jotta unionin valmistajilla olisi enemmän tietoja uusista tuontilisenssivaatimuksista ja keinoista olla näkyvämpi ja kilpailukykyisempi kyseisillä markkinoilla; |
8. |
panee tyytyväisenä merkille, että voidakseen antaa työntekijöille nopeaa apua Belgian viranomaiset päättivät aloittaa yksilöllisten palvelujen tarjoamisen kyseisille työntekijöille 1. tammikuuta 2015 eli hyvissä ajoin ennen päätöstä EGR:n tuen myöntämisestä ehdotetulle koordinoidulle paketille ja jo ennen EGR-tukihakemuksen jättämistä; |
9. |
ottaa huomioon, että Belgia suunnittelee hakemuksen piiriin kuuluvia vähennettyjä työntekijöitä varten kolmentyyppisiä toimia: i) yksilöllinen työnhakuneuvonta, yksittäisten tapausten hallinnointi ja yleiset tiedotuspalvelut, ii) koulutus ja uudelleenkoulutus ja iii) avustukset ja kannustimet; |
10. |
pitää myönteisenä, että irtisanotut työntekijät voivat hyötyä ehdotettujen toimenpiteiden laajasta kirjosta, johon kuuluu eräitä yksilöllistä työnhakuneuvontaa, yksittäisten tapausten hallinnointia ja yleisiä tiedotuspalveluja sekä koulutusta ja uudelleenkoulutusta koskevia toimenpiteitä myös entisen työnantajan tarjoamina; |
11. |
toteaa, että yksilöllisten palvelujen koordinoitu paketti on laadittu kohteena olevia edunsaajia, heidän edustajiaan, työmarkkinaosapuolia, paikallisia, alueellisia ja kansallisia julkisia työnvälityselimiä sekä oppilaitoksia ja kyseistä yhtiötä kuullen; |
12. |
palauttaa mieliin, että on tärkeää parantaa kaikkien työntekijöiden työllistymismahdollisuuksia tarjoamalla mukautettua koulutusta ja tunnustamalla työntekijöiden ammattiuran aikana saavuttamat taidot ja osaaminen; edellyttää, että koordinoidussa paketissa tarjottava koulutus mukautetaan sekä irtisanottujen työntekijöiden tarpeisiin että todelliseen liiketoimintaympäristöön; |
13. |
tähdentää, että ammattikoulutustoimilla olisi pyrittävä parantamaan työntekijöiden työllistymismahdollisuuksia ja että ne olisi mukautettava työmarkkinoiden todellisiin tarpeisiin; panee samalla merkille, että kyseisten työntekijöiden autoteollisuudessa ja sen tavarantoimittajien palveluksessa hankkimat erityistaidot ja -pätevyydet olisi otettava huomioon koulutus- ja uudelleenkoulutustoimissa ja niitä olisi käytettävä toimien perustana; |
14. |
muistuttaa, että EGR-asetuksen 7 artiklan mukaisesti yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin suunnittelussa on ennakoitava tulevia työmarkkinanäkymiä ja tarvittavia taitoja ja paketin olisi oltava yhteensopiva resurssitehokkaaseen ja kestävään talouteen siirtymisen kanssa; |
15. |
toteaa, että EGR:stä rahoitettavasta yksilöllisten palvelujen koordinoidusta paketista annetuissa tiedoissa selvitetään myös, kuinka toimilla täydennetään rakennerahastoista rahoitettavia toimia; korostaa Belgian viranomaisten vahvistaneen, ettei tukikelpoisille toimille saada avustusta muista unionin rahoitusvälineistä; kehottaa jälleen komissiota esittämään vuosikertomuksissaan näiden tietojen vertailevan arvioinnin, jotta varmistetaan nykyisten asetusten täysimääräinen noudattaminen ja taataan, ettei unionin rahoittamissa palveluissa ole päällekkäisyyttä; |
16. |
pitää myönteisenä, että viranomaiset aikovat käyttää suurimman osan käytettävissä olevista varoista yksilöllisiin palveluihin ja ainoastaan 4,94 prosenttia yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin kokonaiskustannuksista käytetään avustuksiin ja kannustimiin, joiden osuus jää selvästi alle sallitun 35 prosentin enimmäisosuuden; |
17. |
panee tyytyväisenä merkille, että komissio on ottanut käyttöön parannetun menettelyn sen jälkeen, kun parlamentti pyysi nopeuttamaan varojen käyttöönottoa; panee merkille uuden aikataulun aiheuttamat määräaikoihin liittyvät paineet ja mahdolliset vaikutukset tapausten tutkintaan; |
18. |
hyväksyy tämän päätöslauselman liitteenä olevan päätöksen; |
19. |
kehottaa puhemiestä allekirjoittamaan päätöksen neuvoston puheenjohtajan kanssa ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
20. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman liitteineen neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 855.
(2) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(3) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1893/2006, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006, tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 vahvistamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 ja tiettyjen eri tilastoaloja koskevien yhteisön asetusten muuttamisesta (EUVL L 393, 30.12.2006, s. 1).
(5) EGF/2013/012 BE/Ford Genk (COM(2014)0532).
LIITE
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta (Belgian hakemus – EGF/2015/003 BE/Ford Genk)
(Tätä liitettä ei esitetä tässä, koska se vastaa lopullista säädöstä, päätöstä (EU) 2015/1869.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/98 |
P8_TA(2015)0335
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotto (hakemus EGF/2015/004 IT/Alitalia, Italia)
Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2015/004 IT/Alitalia, Italia) (COM(2015)0397 – C8-0252/2015 – 2015/2212(BUD))
(2017/C 349/23)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2015)0397 – C8-0252/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan globalisaatiorahastosta (2014–2020) ja asetuksen (EY) N:o 1927/2006 kumoamisesta 17. joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1309/2013 (1) (EGR-asetus), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan, |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 13 kohdan, |
— |
ottaa huomioon 2. joulukuuta 2013 tehdyn toimielinten sopimuksen 13 kohdassa tarkoitetun trilogimenettelyn, |
— |
ottaa huomioon työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon aluekehitysvaliokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0274/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että unioni on ottanut käyttöön lainsäädäntö- ja budjettivälineitä voidakseen tarjota lisätukea työntekijöille, jotka kärsivät maailmankaupan huomattavien rakenteellisten muutosten tai maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin seurauksista, ja auttaakseen heitä palaamaan työmarkkinoille; |
B. |
katsoo, että Euroopan unionin taloudellisen tuen vähennetyille työntekijöille olisi oltava dynaamista ja sitä olisi tarjottava mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti 17. heinäkuuta 2008 pidetyssä neuvottelukokouksessa hyväksytyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteisen lausuman mukaisesti ja ottaen asianmukaisesti huomioon, mitä 2. joulukuuta 2013 tehdyssä toimielinten sopimuksessa on sovittu Euroopan globalisaatiorahaston (EGR) varojen käyttöönottoa koskevasta päätöksenteosta; |
C. |
toteaa, että EGR-asetus ilmentää parlamentin ja neuvoston aikaan saamaa sopimusta siitä, että otetaan uudelleen käyttöön kriisiin liittyvä käyttöönottokriteeri, asetetaan unionin rahoitusosuus 60 prosenttiin ehdotettujen toimenpiteiden arvioiduista kokonaiskustannuksista, parannetaan EGR-hakemusten käsittelyn tehokkuutta komissiossa, parlamentissa ja neuvostossa lyhentämällä arviointiin ja hyväksymiseen käytettävää aikaa, lisätään tukikelpoisia toimia ja edunsaajia ottamalla mukaan itsenäiset ammatinharjoittajat ja nuoret ja rahoitetaan oman yrityksen perustamiseen tarkoitettuja kannustimia; |
D. |
ottaa huomioon, että Italia jätti hakemuksen EGF/2015/004 IT/Alitalia EGR:n rahoitustuen saamiseksi sen jälkeen, kun NACE Rev. 2:n kaksinumerotasoon 51 (Ilmaliikenne) (4) luokitellulla toimialalla NUTS 2 -tason (5) alueella Lazio toimiva Gruppo Alitalia oli vähentänyt 1 249 työntekijää, ja että arviolta 184 vähennetyn työntekijän odotetaan osallistuvan toimenpiteisiin; |
E. |
ottaa huomioon, että hakemus täyttää EGR-asetuksessa vahvistetut tukikelpoisuuskriteerit; |
1. |
on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että EGR-asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja että sen vuoksi Italia on oikeutettu saamaan kyseisen asetuksen mukaista rahoitustukea 1 414 848 euroa; |
2. |
toteaa, että Italian viranomaiset jättivät EGR:n rahoitustukea koskevan hakemuksen 24. maaliskuuta 2015 ja että komissio sai arvionsa valmiiksi 7. elokuuta 2015 ja ilmoitti asiasta parlamentille 1. syyskuuta 2015; pitää myönteisenä, että arviointi sujui nopeasti alle viidessä kuukaudessa; |
3. |
toteaa, että kansainväliset lentoliikennemarkkinat ovat kärsineet vakavista talouden häiriötiloista ja erityisesti unionin markkinaosuuden pienenemisestä sekä Persianlahden maiden ja turkkilaisten lentoyhtiöiden matkustajamäärien valtavasta kasvusta eurooppalaisten yhtiöiden kuten Alitalian kustannuksella; |
4. |
muistuttaa, että vaikka Lazion alueen työllisyys on kärsinyt talous- ja rahoituskriisin vaikutuksista vähemmän kuin kansallisen tason työllisyys, joka kerta kun työttömyysaste kohoaa, se aiheuttaa paineita CIG (6)-tukijärjestelmälle; |
5. |
toteaa, että NACE Rev. 2:n kaksinumerotasolla 51 (Ilmaliikenne) on tähän mennessä jätetty yksi EGR-hakemus (7), joka myöskin perustui kauppaan liittyvään globalisaatioon; |
6. |
pitää myönteisenä keskittymistä Italian viranomaisten ehdottamiin aktiivista työnhakua ja koulutusta koskeviin toimenpiteisiin, kuten yli 50-vuotiaille vähennetyille työntekijöille tarkoitettuun uudelleentyöllistymistä tukevaan järjestelmään; |
7. |
panee tyytyväisenä merkille, että voidakseen antaa työntekijöille nopeaa apua Italian viranomaiset päättivät aloittaa yksilöllisten palvelujen tarjoamisen kyseisille työntekijöille 1. huhtikuuta 2015 eli hyvissä ajoin ennen päätöstä EGR:n tuen myöntämisestä ehdotetulle koordinoidulle paketille; |
8. |
panee merkille, että EGR-asetuksen 7 artiklan 4 kohdan mukaiset toimet – valmistelutoimet, hallinnointi, tiedotus ja mainonta sekä valvonta- ja raportointi – muodostavat verrattain suuren osan kokonaiskustannuksista (3,99 prosenttia); |
9. |
pitää valitettavana, että ehdotettujen toimenpiteiden kohteena on tukeen oikeutetuista 1 249 edunsaajasta vain 184 (14,7 prosenttia) – eli hyvin pieni osa kaikista vähennetyistä työntekijöistä; |
10. |
pitää myönteisenä, että kaikki 184 kohteena olevaa edunsaajaa pääsevät oletettavasti yksilöllisten palvelujen paketin piiriin; |
11. |
toteaa, että Italia suunnittelee viidenlaisia toimenpiteitä tämän hakemuksen piiriin kuuluville vähennetyille työntekijöille: (i) sisäänotto ja taitojen arviointi, (ii) aktiivinen työnhaun tukeminen, (iii) koulutus, (iv) liikkumisesta aiheutuvien kustannusten korvaaminen ja (v) yli 50-vuotiaiden työhönottoetuudet; |
12. |
panee merkille, että avustukset ja kannustimet rajoittuvat liikkumisesta aiheutuviin kustannuksiin ja työhönottoetuuksiin ja niiden määrä ei ylitä suurinta sallittua määrää eli 35:tä prosenttia yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin kokonaiskustannuksista, kuten EGR-asetuksessa säädetään; |
13. |
panee tyytyväisenä merkille yli 50-vuotiaiden työntekijöiden työhönottoetuudet; katsoo, että maksujen jaottelutapa kannustaa ottamaan asianomaisia työntekijöitä työhön paremmin työehdoin; |
14. |
toteaa, että yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin laadinnassa on kuultu työmarkkinaosapuolia, työnhakutukea antavia akkreditoituja virastoja ja työntekijöitä; |
15. |
pitää myönteisenä, että työntekijöille aktiivisen työnhaun tukea tarjoaville akkreditoiduille virastoille maksetaan saavutettujen tulosten perusteella; |
16. |
muistuttaa, että EGR-asetuksen 7 artiklan mukaisesti EGR:n varoilla tuetun yksilöllisten palvelujen koordinoidun paketin suunnittelussa on ennakoitava tulevia työmarkkinanäkymiä ja tarvittavia taitoja ja paketin on oltava yhteensopiva resurssitehokkaaseen ja kestävään talouteen siirtymisen kanssa; |
17. |
palauttaa mieliin, että on tärkeää parantaa kaikkien työntekijöiden työllistymismahdollisuuksia tarjoamalla mukautettua koulutusta ja tunnustamalla työntekijöiden ammattiuran aikana saavuttamat taidot ja osaaminen; edellyttää, että koordinoidussa paketissa tarjottava koulutus mukautetaan sekä irtisanottujen työntekijöiden tarpeisiin että todelliseen liiketoimintaympäristöön; |
18. |
toteaa, että EGR:stä rahoitettavasta yksilöllisten palvelujen koordinoidusta paketista annetuissa tiedoissa selvitetään myös, kuinka toimilla täydennetään rakennerahastoista rahoitettavia toimia; korostaa Italian viranomaisten vahvistaneen, ettei tukikelpoisille toimille saada avustusta muista unionin rahoitusvälineistä; kehottaa jälleen komissiota esittämään vuosikertomuksissaan näiden tietojen vertailevan arvioinnin, jotta varmistetaan nykyisten asetusten täysimääräinen noudattaminen ja taataan, ettei unionin rahoittamissa palveluissa ole päällekkäisyyttä; |
19. |
panee tyytyväisenä merkille, että komissio on ottanut käyttöön parannetun menettelyn sen jälkeen, kun parlamentti pyysi nopeuttamaan varojen käyttöönottoa; huomauttaa uuden aikataulun määräaikoihin liittyvistä paineista ja mahdollisista vaikutuksista tapausten tutkintaan; |
20. |
hyväksyy tämän päätöslauselman liitteenä olevan päätöksen; |
21. |
kehottaa puhemiestä allekirjoittamaan päätöksen neuvoston puheenjohtajan kanssa ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
22. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman liitteineen neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 855.
(2) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(3) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1893/2006, annettu 20. joulukuuta 2006, tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 vahvistamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 ja tiettyjen eri tilastoaloja koskevien yhteisön asetusten muuttamisesta (EUVL L 393, 30.12.2006, s. 1).
(5) Komission asetus (EU) N:o 1046/2012, annettu 8. marraskuuta 2012, yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1059/2003 täytäntöönpanosta siltä osin kuin on kyse aikasarjojen toimittamisesta uutta alueellista jaottelua varten (EUVL L 310, 9.11.2012, s. 34).
(6) Cassa Integrazione Guadagno (CIG) on tukijärjestelmä, jonka tarkoituksena on taata tietty tulotaso työntekijöille, joita estetään tekemästä työtään. CIG:tä käytetään silloin, kun tuotantotoimintaa vähennetään tai se keskeytetään sellaisen rakenneuudistuksen, yrityssaneerauksen, yrityskriisin tai konkurssimenettelyn vuoksi, josta on vakavia seurauksia paikallisilla työmarkkinoilla. CIG on väline, jolla estetään työntekijöiden vähentäminen siten, että yritysten ei tarvitse maksaa työvoimakustannuksia työntekijöistä, joita ei väliaikaisesti tarvita, niiden odottaessa normaalin tuotantotoiminnan uudelleen aloittamista. CIG:n jälkeen seuraa kuitenkin usein mobilità (liikkuvuus).
(7) EGF/2013/014 FR/Air France (COM(2014)0701).
LIITE
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta (Italian hakemus – EGF/2015/004 IT/Alitalia)
(Tätä liitettä ei esitetä tässä, koska se vastaa lopullista säädöstä, päätöstä (EU) 2015/1870.)
7. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/101 |
P8_TA(2015)0337
Euro–Välimeri-sopimukseen liitettävä pöytäkirja, joka koskee Tunisian osallistumista unionin ohjelmiin sääteleviä yleisiä periaatteita ***
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 7. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehtyyn Euro–Välimeri-sopimukseen liitettävän pöytäkirjan, joka koskee Euroopan unionin ja Tunisian tasavallan puitesopimusta Tunisian tasavallan osallistumista unionin ohjelmiin säätelevistä yleisistä periaatteista, tekemisestä (16160/2014 – C8-0080/2015 – 2014/0118(NLE))
(Hyväksyntä)
(2017/C 349/24)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon esityksen neuvoston päätökseksi (16160/2014), |
— |
ottaa huomioon esityksen Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehtyyn Euro–Välimeri-sopimukseen liitettäväksi pöytäkirjaksi, joka koskee Euroopan unionin ja Tunisian tasavallan puitesopimusta Tunisian tasavallan osallistumista unionin ohjelmiin säätelevistä yleisistä periaatteista (16159/2014), |
— |
ottaa huomioon neuvoston Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 212 artiklan sekä 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan ja 7 kohdan mukaisesti esittämän hyväksyntää koskevan pyynnön (C8-0080/2015), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 99 artiklan 1 kohdan ensimmäisen ja kolmannen alakohdan ja 2 kohdan sekä 108 artiklan 7 kohdan, |
— |
ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan suosituksen (A8-0254/2015), |
1. |
antaa hyväksyntänsä pöytäkirjan tekemiselle; |
2. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden ja Tunisian tasavallan hallituksille ja parlamenteille. |
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/102 |
P8_TA(2015)0338
Eurooppalainen vähäisiin vaatimuksiin sovellettava menettely ja eurooppalainen maksamismääräysmenettely ***I
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 7. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä 11 päivänä heinäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 861/2007 ja eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 muuttamisesta (COM(2013)0794 – C7-0414/2013 – 2013/0403(COD))
(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)
(2017/C 349/25)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2013)0794), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 81 artiklan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C7-0414/2013), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 25. maaliskuuta 2014 antaman lausunnon (1), |
— |
ottaa huomioon neuvoston edustajan 29. kesäkuuta 2015 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön (A8-0140/2015), |
1. |
vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan; |
2. |
pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se aikoo tehdä ehdotukseensa huomattavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL C 226, 16.7.2014, s. 43.
P8_TC1-COD(2013)0403
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 7. lokakuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/… antamiseksi eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä annetun asetuksen (EY) N:o 861/2007 sekä eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetun asetuksen (EY) N:o 1896/2006 muuttamisesta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston päästyä sopimukseen parlamentin kanta vastaa lopullista säädöstä, asetusta (EU) 2015/2421.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/103 |
P8_TA(2015)0339
Tiettyjen ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittaminen ***I
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 7. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen keskisuurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta (COM(2013)0919 – C7-0003/2014 – 2013/0442(COD))
(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)
(2017/C 349/26)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2013)0919), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 192 artiklan 1 kohdan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C7-0003/2014), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 10. heinäkuuta 2014 antaman lausunnon (1), |
— |
ottaa huomioon alueiden komitean 7. lokakuuta 2014 antaman lausunnon (2), |
— |
ottaa huomioon neuvoston edustajan 30. kesäkuuta 2015 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön sekä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon (A8-0160/2015), |
1. |
vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan; |
2. |
pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se aikoo tehdä ehdotukseensa huomattavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL C 451, 16.12.2014, s. 134.
(2) EUVL C 415, 20.11.2014, s. 23.
P8_TC1-COD(2013)0442
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 7. lokakuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/… antamiseksi tiettyjen keskisuurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston päästyä sopimukseen parlamentin kanta vastaa lopullista säädöstä, direktiiviä (EU) 2015/2193.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/104 |
P8_TA(2015)0340
Elintarvikkeina käytettävät kaseiinit ja kaseinaatit ***I
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 7. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikkeina käytettäviä kaseiineja ja kaseinaatteja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja neuvoston direktiivin 83/417/ETY kumoamisesta (COM(2014)0174 – C7-0105/2014 – 2014/0096(COD))
(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)
(2017/C 349/27)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2014)0174), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan sekä 114 artiklan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C7-0105/2014), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 4. kesäkuuta 2014 antaman lausunnon (1), |
— |
ottaa huomioon neuvoston edustajan 24. kesäkuuta 2015 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön (A8-0042/2015), |
1. |
vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan; |
2. |
pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se aikoo tehdä ehdotukseensa huomattavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL C 424, 26.11.2014, s. 72.
P8_TC1-COD(2014)0096
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 7. lokakuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/… antamiseksi elintarvikkeina käytettäviä kaseiineja ja kaseinaatteja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja neuvoston direktiivin 83/417/ETY kumoamisesta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston päästyä sopimukseen parlamentin kanta vastaa lopullista säädöstä, direktiiviä (EU) 2015/2203.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/105 |
P8_TA(2015)0341
Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavat varainhoitosäännöt ***I
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 7. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 muuttamisesta (COM(2014)0358 – C8-0029/2014 – 2014/0180(COD))
(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)
(2017/C 349/28)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2014)0358), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 322 artiklan sekä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 106 A artiklan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C8-0029/2014), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon nro 1/2015 (1), |
— |
ottaa huomioon Euroopan tietosuojavaltuutetun 3. joulukuuta 2014 päivätyn kirjeen, |
— |
ottaa huomioon neuvoston edustajan 30. kesäkuuta 2015 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön sekä ulkoasiainvaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan lausunnot (A8-0049/2015), |
1. |
vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan; |
2. |
pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se aikoo tehdä ehdotukseensa huomattavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle, komissiolle, Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle sekä kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL C 52, 12.2.2015, s. 1.
P8_TC1-COD(2014)0180
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 7. lokakuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2015/… antamiseksi unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 muuttamisesta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston päästyä sopimukseen parlamentin kanta vastaa lopullista säädöstä, asetusta (EU, Euratom) 2015/1929.)
8. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/106 |
P8_TA(2015)0346
Maksupalvelut sisämarkkinoilla ***I
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 8. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2013/36/EU ja 2009/110/EY muuttamisesta ja direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta (COM(2013)0547 – C7-0230/2013 – 2013/0264(COD))
(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)
(2017/C 349/29)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2013)0547), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 114 artiklan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C7-0230/2013), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin 5. helmikuuta 2014 antaman lausunnon (1), |
— |
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 11. joulukuuta 2013 antaman lausunnon (2), |
— |
ottaa huomioon neuvoston edustajan 4. kesäkuuta 2015 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan ja 61 artiklan 2 kohdan, |
— |
ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön sekä oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon (A7-0169/2014), |
— |
ottaa huomioon tarkistukset, jotka se hyväksyi 3. huhtikuuta 2014 pitämässään istunnossa (3), |
— |
ottaa huomioon puheenjohtajakokouksen 18. syyskuuta 2014 tekemän päätöksen parlamentin seitsemännellä vaalikaudella kesken jääneistä asioista, |
— |
ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan täydentävän mietinnön (A8-0266/2015), |
1. |
vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan; |
2. |
pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se aikoo tehdä ehdotukseensa huomattavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; |
3. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL C 224, 15.7.2014, s. 1.
(2) EUVL C 170, 5.6.2014, s. 78.
(3) Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2014)0280.
P8_TC1-COD(2013)0264
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 8. lokakuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/… antamiseksi maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston päästyä sopimukseen parlamentin kanta vastaa lopullista säädöstä, direktiiviä (EU) 2015/2366.)
14. lokakuuta 2015
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/107 |
P8_TA(2015)0352
Jäsenvaltioiden ja Europolin pääsy tekemään hakuja viisumitietojärjestelmästä (VIS) terrorismirikosten ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi, havaitsemiseksi ja tutkimiseksi *
Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 14. lokakuuta 2015 esityksestä neuvoston täytäntöönpanopäätökseksi jäsenvaltioiden nimeämien viranomaisten ja Europolin pääsystä tekemään hakuja viisumitietojärjestelmästä (VIS) terrorismirikosten ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi, havaitsemiseksi ja tutkimiseksi tehdyn päätöksen 2008/633/YOS voimaantulopäivän vahvistamisesta (10506/2015 – C8-0193/2015 – 2015/0807(CNS))
(Erityinen lainsäätämisjärjestys – kuuleminen)
(2017/C 349/30)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon neuvoston esityksen (10506/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan N:o 36 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0193/2015), |
— |
ottaa huomioon jäsenvaltioiden nimeämien viranomaisten ja Europolin pääsystä tekemään hakuja viisumitietojärjestelmästä (VIS) terrorismirikosten ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi, havaitsemiseksi ja tutkimiseksi 23. kesäkuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/633/YOS (1) ja erityisesti sen 18 artiklan 2 kohdan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan turvallisuusagendasta 9. heinäkuuta 2015 antamansa päätöslauselman (2), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön (A8-0287/2015), |
1. |
hyväksyy neuvoston esityksen; |
2. |
pyytää neuvostoa ilmoittamaan parlamentille, jos se aikoo poiketa parlamentin hyväksymästä sanamuodosta; |
3. |
pyytää tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia parlamentin hyväksymään tekstiin; |
4. |
kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL L 218, 13.8.2008, s. 129.
(2) Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2015)0269.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/108 |
P8_TA(2015)0353
Lisätalousarvioesitys nro 6/2015: Omat varat, ulkoisia toimia koskevat unionin erityisrahastot, Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen virasto
Euroopan parlamentin päätöslauselma 14. lokakuuta 2015 neuvoston kannasta esitykseen Euroopan unionin lisätalousarvioksi nro 6/2015 varainhoitovuodeksi 2015, omat varat, ulkoisia toimia koskevat unionin erityisrahastot, Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen virasto (11695/2015 – C8-0278/2015 – 2015/2150(BUD))
(2017/C 349/31)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 314 artiklan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 106 A artiklan, |
— |
ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (1) ja erityisesti sen 41 artiklan, |
— |
ottaa huomioon 17. joulukuuta 2014 lopullisesti hyväksytyn Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2015 (2), |
— |
ottaa huomioon 28. huhtikuuta 2015 lopullisesti hyväksytyn lisätalousarvion nro 1/2015 (3), |
— |
ottaa huomioon 7. heinäkuuta 2015 lopullisesti hyväksytyt lisätalousarviot nro 2/2015, nro 3/2015, nro 4/2015 ja nro 5/2015 (4), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (5), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 muuttamisesta 21. huhtikuuta 2015 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2015/623 (6), |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (7), |
— |
ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7. kesäkuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436/EY, Euratom (8), |
— |
ottaa huomioon komission 15. heinäkuuta 2015 antaman esityksen lisätalousarvioksi nro 6/2015 (COM(2015)0351), |
— |
ottaa huomioon neuvoston 18. syyskuuta 2015 vahvistaman ja samana päivänä parlamentille toimittaman kannan esitykseen lisätalousarvioksi nro 6/2015 (11695/2015 – C8-0278/2015), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 88 ja 91 artiklan, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0280/2015), |
A. |
toteaa, että esitys lisätalousarvioksi nro 6/2015 koskee perinteisistä omista varoista ja alv- ja BKTL-maksujen määräytymisperusteista laadittujen ennakkoarvioiden tarkistamista sekä Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävien korjausten ja niiden rahoittamiseen osoitettavien varojen ottamista talousarvioon; toteaa, että nämä toimenpiteet muuttavat EU:n talousarvioon tuloutettavia jäsenvaltiokohtaisia rahoitusosuuksia; |
B. |
toteaa, että esitys lisätalousarvioksi nro 6/2015 kattaa lisäksi kahden uuden, p.m. -merkinnällä varustetun budjettikohdan luomisen kehityksen ja yhteistyön toimintalohkoon ja laajentumisen toimintalohkoon komission hallinnoimien erityisrahastojen tukimenoja varten; |
C. |
toteaa, että esitys lisätalousarvioksi nro 6/2015 sisältää myös Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen viraston henkilöstötaulukon muutoksen, joka ei muuta tointen kokonaismäärää tai viraston kokonaistalousarviota; |
1. |
panee merkille komission antaman esityksen lisätalousarvioksi nro 6/2015 ja neuvoston kannan siihen; |
2. |
panee merkille, että talousarvioon tuloutettavia jäsenvaltioiden BKTL-perusteisia rahoitusosuuksia voidaan pienentää 2,26 miljardilla eurolla vuoden 2015 alkuperäiseen talousarvioon verrattuna, koska perinteisistä omista varoista (ts. tullimaksut ja sokerimaksut) saadut tulot olivat odotettua suuremmat eli 1 133,5 miljoonaa euroa ja vuoden 2014 talousarvion toteuttamisesta syntynyt ylijäämä otettiin talousarvioon lisätalousarviolla nro 3/2015; |
3. |
katsoo, että tämä unionin talousarvion tulopuolelle tehty tekninen mukautus perustuu vakaasti uusimpiin tilastoihin ja on sovitun jäsenvaltioiden välisen jakauman mukainen; |
4. |
toteaa, että esityksellä lisätalousarvioksi nro 6/2015 ei kokonaisuudessaan ole vaikutusta vuoden 2015 talousarvion menopuoleen ja tulopuoleen se vaikuttaa vain muuttamalla rahoitusosuuksien jakautumista jäsenvaltioiden kesken; |
5. |
hyväksyy neuvoston kannan esitykseen lisätalousarvioksi nro 6/2015; |
6. |
kehottaa puhemiestä toteamaan lisätalousarvion nro 6/2015 lopullisesti hyväksytyksi ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
7. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.
(2) EUVL L 69, 13.3.2015, s. 1.
(3) EUVL L 190, 17.7.2015, s. 1.
(5) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(6) EUVL L 103, 22.4.2015, s. 1.
(7) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
(8) EUVL L 163, 23.6.2007, s. 17.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/110 |
P8_TA(2015)0354
Joustovälineen varojen käyttöönotto Euroopan muuttoliikeagendan mukaisia välittömiä taloudellisia toimenpiteitä varten
Euroopan parlamentin päätöslauselma 14. lokakuuta 2015 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi joustovälineen varojen käyttöönotosta Euroopan muuttoliikeagendan mukaisia välittömiä taloudellisia toimenpiteitä varten talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 12 kohdan mukaisesti (COM(2015)0486 – C8-0292/2015 – 2015/2253(BUD))
(2017/C 349/32)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2015)0486 – C8-0292/2015), |
— |
ottaa huomioon 17. joulukuuta 2014 lopullisesti hyväksytyn Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2015 (1), |
— |
ottaa huomioon 28. huhtikuuta 2015 lopullisesti hyväksytyn lisätalousarvion nro 1/2015 (2), |
— |
ottaa huomioon 7. heinäkuuta 2015 lopullisesti hyväksytyt lisätalousarviot nro 2/2015, nro 3/2015, nro 4/2015 ja nro 5/2015 (3), |
— |
ottaa huomioon komission 30. syyskuuta 2015 antaman esityksen lisätalousarvioksi nro 7/2015 (COM(2015)0485), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (4), jäljempänä ”rahoituskehysasetus”, ja erityisesti sen 11 artiklan, |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 muuttamisesta 21. huhtikuuta 2015 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2015/623 (5), |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (6) ja erityisesti sen 12 kohdan, |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0290/2015), |
A. |
toteaa, että kun kaikki mahdollisuudet maksusitoumusmäärärahojen uudelleen kohdentamiseen otsakkeen 3 sisällä on tutkittu, näyttää siltä, että joustovälineestä on tarpeen ottaa käyttöön maksusitoumusmäärärahoja; |
B. |
toteaa, että komissio on ehdottanut unionin varainhoitovuoden 2015 yleiseen talousarvioon otetun rahoituksen täydentämistä ottamalla joustovälineestä käyttöön monivuotisen rahoituskehyksen enimmäismäärän ylittävä 66,1 miljoonan euron määrä maksusitoumusmäärärahoina, jotta voidaan rahoittaa pakolais- ja muuttoliikekriisin hallitsemiseksi toteutettavia toimenpiteitä; |
1. |
toteaa, että otsakkeen 3 vuoden 2015 enimmäismäärän puitteissa ei ole mahdollista rahoittaa asianmukaisesti unionin tärkeitä ja kiireellisiä poliittisia painopisteitä; |
2. |
hyväksyy sen vuoksi 66,1 miljoonan euron käyttöönoton joustovälineestä maksusitoumusmäärärahoina; |
3. |
hyväksyy myös vastaavien maksumäärärahojen jakamisen siten, että ne ovat 52,9 miljoonaa euroa vuonna 2016 ja 13,2 miljoonaa euroa vuonna 2017; |
4. |
toistaa, että kyseisen välineen varojen käyttöön ottaminen rahoituskehysasetuksen 11 artiklan mukaisesti tuo jälleen kerran esiin sen, että unionin talousarviossa tarvitaan ehdottomasti enemmän joustavuutta; |
5. |
toteaa olleensa jo pitkään sitä mieltä, että joustovälineellä aiemmin käyttöön otetuista sitoumuksista aiheutuvat maksut on laskettava yli enimmäismäärien, rajoittamatta kuitenkaan mahdollisuutta ottaa joustovälineen avulla käyttöön maksumäärärahoja tiettyjä budjettikohtia varten tekemättä ensin sitoumuksia; |
6. |
hyväksyy tämän päätöslauselman liitteenä olevan päätöksen; |
7. |
kehottaa puhemiestä allekirjoittamaan päätöksen neuvoston puheenjohtajan kanssa ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
8. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman liitteineen neuvostolle ja komissiolle. |
(1) EUVL L 69, 13.3.2015, s. 1.
(2) EUVL L 190, 17.7.2015, s. 1.
(4) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(5) EUVL L 103, 22.4.2015, s. 1.
(6) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
LIITE
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
joustovälineen varojen käyttöönotosta Euroopan muuttoliikeagendan mukaisia välittömiä talousarviotoimia varten
(Tätä liitettä ei esitetä tässä, koska se vastaa lopullista säädöstä, päätöstä (EU) 2015/2248.)
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/112 |
P8_TA(2015)0355
Lisätalousarvioesitys nro 7/2015: Pakolaiskriisin hallinta: Euroopan muuttoliikeagendaan perustuvat välittömät taloudelliset toimenpiteet
Euroopan parlamentin päätöslauselma 14. lokakuuta 2015 neuvoston kannasta esitykseen Euroopan unionin lisätalousarvioksi nro 7/2015 varainhoitovuodeksi 2015, pakolaiskriisin hallinta: Euroopan muuttoliikeagendaan perustuvat välittömät taloudelliset toimenpiteet (12511/2015 – C8-0297/2015 – 2015/2252(BUD))
(2017/C 349/33)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 314 artiklan, |
— |
ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 106 A artiklan, |
— |
ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (1) ja erityisesti sen 41 artiklan, |
— |
ottaa huomioon 17. joulukuuta 2014 lopullisesti hyväksytyn Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2015 (2), |
— |
ottaa huomioon 28. huhtikuuta 2015 lopullisesti hyväksytyn lisätalousarvion nro 1/2015 (3), |
— |
ottaa huomioon 7. heinäkuuta 2015 lopullisesti hyväksytyt lisätalousarviot nro 2/2015, nro 3/2015, nro 4/2015 ja nro 5/2015 (4), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2. joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (5), |
— |
ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta annetun asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 muuttamisesta 21. huhtikuuta 2015 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2015/623 (6), |
— |
ottaa huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (7), |
— |
ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7. kesäkuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436/EY, Euratom (8), |
— |
ottaa huomioon komission 30. syyskuuta 2015 antaman esityksen lisätalousarvioksi nro 7/2015 (COM(2015)0485), |
— |
ottaa huomioon neuvoston 8. lokakuuta 2015 vahvistaman ja seuraavana päivänä parlamentille toimittaman kannan esitykseen lisätalousarvioksi nro 7/2015 (12511/2015 – C8-0297/2015), |
— |
ottaa huomioon komission 23. syyskuuta 2015 Euroopan parlamentille, Eurooppa-neuvostolle ja neuvostolle antaman tiedonannon ”Pakolaiskriisin hallinta: Euroopan muuttoliikeagendaan perustuvat välittömät operatiiviset, taloudelliset ja lainsäädäntötoimenpiteet” (COM(2015)0490), |
— |
ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kirjeen, |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen 88 ja 91 artiklan, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A8-0289/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että lisätalousarvioesityksen nro 7/2015 tarkoituksena on lisätä unionin resursseja nykyisen pakolais- ja muuttoliikekriisin käsittelemiseksi ja puuttua tässä yhteydessä otsakkeiden 3 ja 4 rahoitusvajeeseen; |
B. |
ottaa huomioon, että lisätalousarvioesityksellä nro 7/2015 lisätään turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastosta ja sisäisen turvallisuuden rahastosta annettavaa hätäapua yhteensä 100 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina säilyttäen tarvittavat resurssit ja lisätään muiden turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastosta rahoitettavien ohjelmien määrärahoja; |
C. |
ottaa huomioon, että lisäksi lisätalousarvioesityksellä nro 7/2015 lisätään Frontexin, Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston ja Europolin henkilöstötaulukoiden toimien määrää yhteensä 120:llä sekä palkkoihin vuoden loppuun mennessä tarkoitettuja vastaavia määrärahoja 1,3 miljoonalla eurolla maksusitoumus- ja maksumäärärahoina; |
D. |
ottaa huomioon, että lisätalousarvioesityksellä nro 7/2015 osoitetaan lisärahoitusta myös Euroopan naapuruusvälineeseen yhteensä 300 miljoonaa euroa; |
E. |
ottaa huomioon, että lisätalousarvioesityksellä nro 7/2015 lisätään myös humanitaarisen avun maksumäärärahoja 55,7 miljoonaa euroa kohdentamalla määrärahoja uudelleen; |
F. |
ottaa huomioon, että lisätalousarvioesitykseen nro 7/2015 liittyy ehdotus päätökseksi joustovälineen varojen käyttöönotosta Euroopan muuttoliikeagendan mukaisia välittömiä taloudellisia toimenpiteitä varten (COM(2015)0486) ja että varoja on tarkoitus ottaa käyttöön 66,1 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina; |
G. |
ottaa huomioon, että pakolaisten ja muuttajien määrän kasvu ei ollut ennakoitavissa vuosia 2014–2020 koskevaa nykyistä monivuotista rahoituskehystä vahvistettaessa eikä sitä voi pitää väliaikaisena ilmiönä, joten tilanne vaatii pidemmän aikavälin ratkaisuja, joita on käsiteltävä tulevissa vuotuisissa talousarviomenettelyissä ja monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamisen yhteydessä; |
1. |
panee merkille komission antaman esityksen lisätalousarvioksi nro 7/2015 ja neuvoston kannan siihen; |
2. |
pitää myönteisenä komission nopeaa vastausta nykyiseen pakolaiskriisiin; toteaa jälleen olevansa valmis toimimaan hyvissä ajoin talousarvioon liittyvien velvollisuuksiensa mukaisesti; huomauttaa, että ehdotettuihin toimiin on liitettävä aloitteita muuttoliike- ja pakolaiskriisin perimmäisten syiden käsittelemiseksi; |
3. |
on ehdottomasti sitä mieltä, että unionin on puututtava pontevammin nykyiseen muuttoliike- ja pakolaiskriisiin ja autettava vakauttamaan alkuperämaita sekä avustettava kauttakulkumaita, sillä ehdotetut toimet eivät missään tapauksessa ole riittäviä unionista turvaa etsivien henkilöiden kokonaislukumäärän vuoksi; kehottaa komissiota esittämään muuttoliike- ja pakolaiskriisiin vastaamiseksi pitkän aikavälin rahoitussuunnitelman, joka sisältää etsintä- ja pelastusoperaatiot, sekä ehdottamaan monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista kyseisen suunnitelman mukaisesti; |
4. |
on tyytyväinen kaikkien toimielinten halukkuuteen lisätä muuttoliikkeeseen ja turvapaikka-asioihin liittyviä talousarviomäärärahoja ilmeisen ja kiireelliseen tarpeen vuoksi sekä ulkoisten toimien välineiden määrärahoja, jotta voidaan auttaa puuttumaan muuttoliike- ja pakolaiskriisin perimmäisiin syihin; |
5. |
suhtautuu myönteisesti jäsenvaltioiden 23. syyskuuta 2015 pidetyssä epävirallisessa Eurooppa-neuvoston kokouksessa antamaan sitoumukseen ottaa käyttöön miljardi euroa, jotta voidaan vastata muuttajien ja pakolaisten humanitaariseen tilanteeseen; kehottaa jäsenvaltioita laajentamaan ja kasvattamaan sitoumustaan, jotta tarvittavat varat voidaan tarjota myös tulevina vuosina; |
6. |
muistuttaa, että tätä kysymystä on käsiteltävä ensisijaisesti vuoden 2016 talousarviossa, ja kehottaa neuvostoa huolehtimaan talousarviosovittelussa siitä, että rahoitus vastaa neuvoston ilmaisemia aikomuksia; |
7. |
kehottaa neuvostoa näin ollen hyväksymään alusta lähtien vuodeksi 2016 riittävän talousarvion, otsakkeet 3 ja 4 mukaan lukien, jotta käytettävissä on riittävät määrärahat nykyisen muuttoliike- ja pakolaiskriisin hallitsemiseksi; |
8. |
muistuttaa komissiota ja neuvostoa äskettäisestä sopimuksesta, joka koskee maksusuunnitelmaa unionin talousarvion saattamiseksi takaisin kestävälle perustalle; panee merkille, että komissio ei ole ehdottanut lainkaan lisäystä vuoden 2015 talousarvion maksumäärärahojen kokonaismäärään vaan kohdensi uudelleen jo käytettävissä olevia resursseja; korostaa, että tämä saattaa lisätä maksumäärärahoihin vuonna 2016 kohdistuvaa rasitetta, koska ne eivät ehkä riitä kattamaan kaikkien otsakkeiden rahoitusohjelmien tarpeita; |
9. |
edellyttää siksi komission antavan oikaisukirjelmän nro 2/2016, jolla lisätään maksumäärärahoja asianmukaisesti siten, että ne vastaavat tehtyjä sitoumuksia; |
10. |
korostaa, että jos kuluvan vuoden aikana tarvitaan uusia määrärahalisäyksiä muuttoliike- ja pakolaiskriisiin vastaamiseksi, parlamentti on valmis hyväksymään monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyvien joustavuussäännösten käyttämisen toistamiseen; |
11. |
suhtautuu myönteisesti 120 uuden toimen ottamiseen erillisvirastojen henkilöstötaulukoihin ja odottaa tämän päätöksen vaikuttavan myös vuoden 2016 talousarvioon sekä tulevien vuosien talousarvioihin; kehottaa komissiota antamaan ajantasaistetut ja konsolidoidut tiedot erillisvirastojen tarpeista ennen talousarviosovittelua; pyytää komissiota ehdottamaan oikeus- ja sisäasioiden alan virastojen toimille keskipitkän ja pitkän aikavälin strategiaa, joka kattaa tavoitteet, tehtävät, koordinoinnin, järjestelykeskusten suunnittelun sekä rahoitusresurssit; |
12. |
katsoo, että turvapaikka-asioiden tukiviraston olisi saatava enemmän henkilöstöä kuin komissio ehdottaa, koska sille on annettu tehtäväksi keskeisessä roolissa toimiminen Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän toteutuksessa, mihin kuuluu avustaminen turvapaikkahakemusten käsittelyssä ja siirtotoimissa; |
13. |
vahvistaa olevansa valmis hyväksymään komission esittämän lisätalousarvioesityksen nro 7/2015 mahdollisimman pian tilanteen kiireellisyyden vuoksi; huomauttaa, että tilanteen kiireellisyyden vuoksi parlamentti on lyhentänyt aikaa, jonka kuluessa se laatii kantansa tähän lisätalousarvioesitykseen; |
14. |
hyväksyy neuvoston kannan esitykseen lisätalousarvioksi nro 7/2015; |
15. |
kehottaa puhemiestä toteamaan lisätalousarvion nro 7/2015 lopullisesti hyväksytyksi ja huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä; |
16. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja kansallisille parlamenteille. |
(1) EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.
(2) EUVL L 69, 13.3.2015, s. 1.
(3) EUVL L 190, 17.7.2015, s. 1.
(5) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.
(6) EUVL L 103, 22.4.2015, s. 1.
(7) EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.
(8) EUVL L 163, 23.6.2007, s. 17.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/115 |
P8_TA(2015)0357
ESIR:n toimitusjohtajan nimittäminen
Euroopan parlamentin päätös 14. lokakuuta 2015 Euroopan strategisten investointien rahaston toimitusjohtajan nimittämistä koskevasta ehdotuksesta (C8-0304/2015 – 2015/0901(NLE))
(Hyväksyntä)
(2017/C 349/34)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR) johtokunnan 2. lokakuuta 2015 esittämän ehdotuksen rahaston toimitusjohtajan nimittämisestä (C8-0304/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan strategisten investointien rahastosta, Euroopan investointineuvontakeskuksesta ja Euroopan investointihankeportaalista sekä asetusten (EU) N:o 1291/2013 ja (EU) N:o 1316/2013 muuttamisesta – Euroopan strategisten investointien rahasto – 25. kesäkuuta 2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/1017 7 artiklan 6 kohdan (1), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan työjärjestyksen 55 artiklan mukaisesti järjestämät yhteiskokoukset, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön (A8-0292/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että asetuksen (EU) 2015/1017 7 artiklan 6 kohdassa säädetään, että Euroopan investointipankki (EIP) nimittää ESIR:n toimitusjohtajan ja varatoimitusjohtajan Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan noudattaen EIP:n menettelyjä vastaavaa avointa ja läpinäkyvää valintamenettelyä, jonka yhteydessä Euroopan parlamentille on tiedotettava asianmukaisesti ja hyvissä ajoin kaikissa sen vaiheissa; |
B. |
ottaa huomioon, että ESIR:n johtokunta hyväksyi 2. lokakuuta 2015 ESIR:n toimitusjohtajan ja varatoimitusjohtajan nimittämistä koskevan ehdotuksen ja välitti tämän ehdotuksen Euroopan parlamentille; |
C. |
ottaa huomioon, että budjettivaliokunta sekä talous- ja raha-asioiden valiokunta järjestivät 13. lokakuuta 2015 ESIR:n toimitusjohtajan tehtävään ehdotetun Wilhelm Moltererin kuulemistilaisuuden, jossa tämä esitti avauspuheenvuoron ja vastasi sitten valiokuntien jäsenten kysymyksiin; |
1. |
hyväksyy Wilhelm Moltererin nimityksen ESIR:n toimitusjohtajaksi; |
2. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen neuvostolle, komissiolle, Euroopan investointipankille ja jäsenvaltioiden hallituksille. |
(1) EUVL L 169, 1.7.2015, s. 1.
17.10.2017 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 349/116 |
P8_TA(2015)0358
ESIR:n varatoimitusjohtajan nimittäminen
Euroopan parlamentin päätös 14. lokakuuta 2015 Euroopan strategisten investointien rahaston varatoimitusjohtajan nimittämistä koskevasta ehdotuksesta (C8-0305/2015 – 2015/0902(NLE))
(Hyväksyntä)
(2017/C 349/35)
Euroopan parlamentti, joka
— |
ottaa huomioon Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR) johtokunnan 2. lokakuuta 2015 esittämän ehdotuksen rahaston varatoimitusjohtajan nimittämisestä (C8-0305/2015), |
— |
ottaa huomioon Euroopan strategisten investointien rahastosta, Euroopan investointineuvontakeskuksesta ja Euroopan investointihankeportaalista sekä asetusten (EU) N:o 1291/2013 ja (EU) N:o 1316/2013 muuttamisesta – Euroopan strategisten investointien rahasto – 25. kesäkuuta 2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/1017 7 artiklan 6 kohdan (1), |
— |
ottaa huomioon työjärjestyksen, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan työjärjestyksen 55 artiklan mukaisesti järjestämät yhteiskokoukset, |
— |
ottaa huomioon budjettivaliokunnan sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön (A8-0293/2015), |
A. |
ottaa huomioon, että asetuksen (EU) 2015/1017 7 artiklan 6 kohdassa säädetään, että Euroopan investointipankki (EIP) nimittää ESIR:n toimitusjohtajan ja varatoimitusjohtajan Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan noudattaen EIP:n menettelyjä vastaavaa avointa ja läpinäkyvää valintamenettelyä, jonka yhteydessä Euroopan parlamentille on tiedotettava asianmukaisesti ja hyvissä ajoin kaikissa sen vaiheissa; |
B. |
ottaa huomioon, että ESIR:n johtokunta hyväksyi 2. lokakuuta 2015 ESIR:n toimitusjohtajan ja varatoimitusjohtajan nimittämistä koskevan ehdotuksen ja välitti tämän ehdotuksen Euroopan parlamentille; |
C. |
ottaa huomioon, että budjettivaliokunta sekä talous- ja raha-asioiden valiokunta järjestivät 13. lokakuuta 2015 ESIR:n varatoimitusjohtajan tehtävään ehdotetun Iliyana Tsanovan kuulemistilaisuuden, jossa tämä esitti avauspuheenvuoron ja vastasi sitten valiokuntien jäsenten kysymyksiin; |
1. |
hyväksyy Iliyana Tsanovan nimityksen ESIR:n varatoimitusjohtajaksi; |
2. |
kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen neuvostolle, komissiolle, Euroopan investointipankille ja jäsenvaltioiden hallituksille. |
(1) EUVL L 169, 1.7.2015, s. 1.