18.1.2018 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 16/4 |
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
annettu 13 päivänä syyskuuta 2017,
asiassa E-15/16
Yara International ASA vastaan Norjan hallitus
(Sijoittautumisvapaus – ETA-sopimuksen 31 ja 34 artikla – Tarpeellisuus – Konserniavustuksia koskeva kansallinen lainsäädäntö – Verotusvallan tasapainoinen jako – Lopullista tappiota koskeva poikkeus – Veronkierron riski – Kokonaan keinotekoinen järjestely – Oikeuksien väärinkäytön kielto)
(2018/C 16/04)
Asiassa E-15/16, Yara International ASA vastaan Norjan hallitus, Borgartingin laamannioikeus (Borgarting lagmannsrett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 34 artiklan mukaisesti tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 31 artiklan tulkintaa konserniavustuksia koskevien kansallisten sääntöjen yhteydessä. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Ása Ólafsdóttir (ad hoc) on antanut 13 päivänä syyskuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
ETA-sopimuksen 31 ja 34 artikla eivät ole esteenä sille, että konserniavustuksiin sovelletaan kansallisia sääntöjä, kuten Norjan verolain sääntöjä, joiden mukaisesti konserniavustus pienentää avustuksen antajan verotettavaa tuloa ja se sisällytetään saajan verotettavaan tuloon riippumatta siitä, onko saajan toiminta verotuksen kannalta tappiollista vai voitollista, ja joissa edellytetään sekä avustuksen antajan että saajan olevan verovelvollisia kyseisessä ETA-valtiossa. ETA:n lainsäädännössä edellytetään, että kansallisilla säännöillä on oltava oikeutettu tavoite, kuten tarve turvata verotusvallan tasapuolinen jakautuminen ETA-valtioiden välillä tai veronkiertoon johtavien puhtaasti keinotekoisten järjestelyjen estäminen. Kansallisen lain vaatimukset kuitenkin ylittävät sen, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, kun ulkomaisen tytäryhtiön tappio on lopullinen.