Asia C-99/16
Jean-Philippe Lahorgue
vastaan
Ordre des avocats du barreau de Lyon ym.
(Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunal de grande instance de Lyon)
Ennakkoratkaisupyyntö – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Direktiivi 77/249/ETY – 4 artikla – Asianajajan ammatin harjoittaminen – Asianajajien yksityisen virtuaaliverkon (RPVA) reititin – RPVA-reititin – Kieltäytyminen luovuttamasta reititintä asianajajalle, joka kuuluu toisen jäsenvaltion asianajajayhteisöön – Syrjivä toimenpide
Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.5.2017
Ennakkoratkaisukysymykset–Unionin tuomioistuimen toimivalta–Tarve muotoilla kysymykset uudelleen
(SEUT 267 artikla)
Palvelujen tarjoamisen vapaus–Asianajajat–Direktiivi 77/249–Toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyminen luovuttamasta asianajajien yksityisen virtuaaliverkon reititintä asianajajalle, joka on asianmukaisesti kirjattu toisen jäsenvaltion asianajajayhteisöön–Palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus–Perusteleminen yleistä etua koskevilla syillä–Oikeudellisten palvelujen vastaanottajien suojaaminen ja hyvä oikeudenkäyttö–Kansallisen tuomioistuimen varmistuminen asiasta–Huomioon otettavat seikat
(SEUT 56 artikla ja SEUT 57 artiklan kolmas kohta; neuvoston direktiivin 77/249 4 artikla)
Ks. tuomion teksti.
(ks. 21 kohta)
Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyminen luovuttamasta asianajajien yksityisen virtuaaliverkon reititintä asianajajalle, joka on asianmukaisesti kirjattu toisen jäsenvaltion asianajajayhteisöön, ainoastaan sillä perusteella, ettei häntä ole kirjattu sen ensimmäisen jäsenvaltion asianajajayhteisöön, jossa hän haluaa harjoittaa asianajajan ammattia vapaana palveluntarjoajana, niissä tapauksissa, joissa velvollisuudesta toimia yhteistyössä toisen asianajajan kanssa ei ole säädetty lailla, on asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22.3.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/249/ETY 4 artiklassa, luettuna yhdessä SEUT 56 artiklan ja SEUT 57 artiklan kolmannen kohdan kanssa, tarkoitettu palvelujen vapaan tarjoamisen vapauden rajoitus. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava, että tällainen kieltäytyminen, kun otetaan huomioon sen asiayhteys, vastaa todella kuluttajansuojan ja hyvän oikeudenkäytön tavoitteita, joilla sitä voidaan perustella, ja että siitä seuraavat rajoitukset eivät ole näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia.
(ks. 42 kohta ja tuomiolauselma)