Asia C‑225/12
C. Demir
vastaan
Staatssecretaris van Justitie
(Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
”Ennakkoratkaisupyyntö — ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artikla — Standstill-lausekkeet — Laillisen oleskelun käsite”
Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.11.2013
Kansainväliset sopimukset – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa oleva standstill-lauseke – Ulottuvuus – Jäsenvaltioille asetettu kielto ottaa käyttöön uusia rajoituksia Turkin kansalaisten ensimmäiselle niiden alueella tuloa koskevalle luvalle – Sellaisten rajoitusten kuuluminen kyseisen standstill-lausekkeen soveltamisalaan, joilla pyritään määrittelemään Turkin kansalaisten aseman säännönmukaisuuden arviointiperusteet – Rajat – Yleistä etua koskevat pakottavat syyt – Laittoman maahantulon ja oleskelun ehkäiseminen
(ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 ja 14 artikla)
Kansainväliset sopimukset – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa oleva standstill-lauseke – Soveltamisedellytykset – Vastaanottavassa jäsenvaltiossa laillisesti olevan Turkin kansalaisen käsite
(EY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artikla)
Assosiaation kehittämisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella perustetun assosiaationeuvoston tekemän päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa on tulkittava siten, että kun vastaanottavan jäsenvaltion toimenpiteellä pyritään määrittelemään Turkin kansalaisten aseman säännönmukaisuuden arviointiperusteet vahvistamalla tai muuttamalla niitä aineellisia ja/tai muodollisia edellytyksiä, jotka koskevat kyseisten kansalaisten tuloa sen alueelle, siellä oleskelua ja tarvittaessa siellä työskentelyä, ja kun nuo edellytykset merkitsevät uutta rajoitusta turkkilaisten työntekijöiden vapaan liikkuvuuden käyttämiselle kyseisessä artiklassa ilmaistussa standstill-lausekkeessa tarkoitetulla tavalla, tuota lauseketta ei voida jättää soveltamatta pelkästään sen perusteella, että toimenpiteellä on tarkoituksena ehkäistä laitonta maahantuloa ja oleskelua ennen oleskeluluvan hakemista.
Vaikka toimenpiteet, joita voidaan toteuttaa niiden Turkin kansalaisten osalta, joiden asema on sääntöjenvastainen, voivat koskea tällaisen sääntöjenvastaisuuden vaikutuksia ilman, että toimenpiteet kuuluisivat päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa vahvistetun standstill-lausekkeen soveltamisalaan, niillä ei kuitenkaan saa pyrkiä määrittelemään sääntöjenvastaisuutta itseään. Tällainen rajoitus, jonka tavoitteena tai vaikutuksena on se, että Turkin kansalaisen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden käyttämiselle jäsenvaltion alueella asetetaan sellaisia edellytyksiä, jotka ovat rajoittavampia kuin ne, joita sovellettiin päätöksen N:o 1/80 tullessa voimaan, on kielletty paitsi, jos se kuuluu kyseisen päätöksen 14 artiklassa tarkoitettujen rajoitusten alaan tai se on perusteltavissa yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä. Tässä yhteydessä on todettava, että vaikka laittoman maahantulon ja oleskelun ehkäisemiseen liittyvä päämäärä on yleistä etua koskeva pakottava syy, on myös tärkeää, että kyseisellä toimenpiteellä voidaan taata tuon päämäärän toteutuminen eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen saavuttamiseksi.
(ks. 36, 38 ja 40–42 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Assosiaation kehittämisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella perustetun assosiaationeuvoston tekemän päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa on tulkittava siten, ettei oleskelu ole ”laillista” silloin, kun asianomaisella on väliaikainen oleskelulupa, joka on voimassa vain odotettaessa oleskeluoikeudesta tehtävää lopullista päätöstä.
Kyseisen päätöksen 13 artiklassa tarkoitettu käsite ”laillisesti” liittyy näet vakiintuneeseen ja varmaan asemaan jäsenvaltion alueella, mikä edellyttää sitä, ettei asianomaisen oleskeluoikeutta ole riitautettu.
(ks. 48 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Asia C‑225/12
C. Demir
vastaan
Staatssecretaris van Justitie
(Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
”Ennakkoratkaisupyyntö — ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artikla — Standstill-lausekkeet — Laillisen oleskelun käsite”
Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.11.2013
Kansainväliset sopimukset — ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Työntekijät — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa oleva standstill-lauseke — Ulottuvuus — Jäsenvaltioille asetettu kielto ottaa käyttöön uusia rajoituksia Turkin kansalaisten ensimmäiselle niiden alueella tuloa koskevalle luvalle — Sellaisten rajoitusten kuuluminen kyseisen standstill-lausekkeen soveltamisalaan, joilla pyritään määrittelemään Turkin kansalaisten aseman säännönmukaisuuden arviointiperusteet — Rajat — Yleistä etua koskevat pakottavat syyt — Laittoman maahantulon ja oleskelun ehkäiseminen
(ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 ja 14 artikla)
Kansainväliset sopimukset — ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Työntekijät — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa oleva standstill-lauseke — Soveltamisedellytykset — Vastaanottavassa jäsenvaltiossa laillisesti olevan Turkin kansalaisen käsite
(EY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artikla)
Assosiaation kehittämisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella perustetun assosiaationeuvoston tekemän päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa on tulkittava siten, että kun vastaanottavan jäsenvaltion toimenpiteellä pyritään määrittelemään Turkin kansalaisten aseman säännönmukaisuuden arviointiperusteet vahvistamalla tai muuttamalla niitä aineellisia ja/tai muodollisia edellytyksiä, jotka koskevat kyseisten kansalaisten tuloa sen alueelle, siellä oleskelua ja tarvittaessa siellä työskentelyä, ja kun nuo edellytykset merkitsevät uutta rajoitusta turkkilaisten työntekijöiden vapaan liikkuvuuden käyttämiselle kyseisessä artiklassa ilmaistussa standstill-lausekkeessa tarkoitetulla tavalla, tuota lauseketta ei voida jättää soveltamatta pelkästään sen perusteella, että toimenpiteellä on tarkoituksena ehkäistä laitonta maahantuloa ja oleskelua ennen oleskeluluvan hakemista.
Vaikka toimenpiteet, joita voidaan toteuttaa niiden Turkin kansalaisten osalta, joiden asema on sääntöjenvastainen, voivat koskea tällaisen sääntöjenvastaisuuden vaikutuksia ilman, että toimenpiteet kuuluisivat päätöksen N:o 1/80 13 artiklassa vahvistetun standstill-lausekkeen soveltamisalaan, niillä ei kuitenkaan saa pyrkiä määrittelemään sääntöjenvastaisuutta itseään. Tällainen rajoitus, jonka tavoitteena tai vaikutuksena on se, että Turkin kansalaisen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden käyttämiselle jäsenvaltion alueella asetetaan sellaisia edellytyksiä, jotka ovat rajoittavampia kuin ne, joita sovellettiin päätöksen N:o 1/80 tullessa voimaan, on kielletty paitsi, jos se kuuluu kyseisen päätöksen 14 artiklassa tarkoitettujen rajoitusten alaan tai se on perusteltavissa yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä. Tässä yhteydessä on todettava, että vaikka laittoman maahantulon ja oleskelun ehkäisemiseen liittyvä päämäärä on yleistä etua koskeva pakottava syy, on myös tärkeää, että kyseisellä toimenpiteellä voidaan taata tuon päämäärän toteutuminen eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen saavuttamiseksi.
(ks. 36, 38 ja 40–42 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Assosiaation kehittämisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella perustetun assosiaationeuvoston tekemän päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa on tulkittava siten, ettei oleskelu ole ”laillista” silloin, kun asianomaisella on väliaikainen oleskelulupa, joka on voimassa vain odotettaessa oleskeluoikeudesta tehtävää lopullista päätöstä.
Kyseisen päätöksen 13 artiklassa tarkoitettu käsite ”laillisesti” liittyy näet vakiintuneeseen ja varmaan asemaan jäsenvaltion alueella, mikä edellyttää sitä, ettei asianomaisen oleskeluoikeutta ole riitautettu.
(ks. 48 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)