9.2.2008 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 37/30 |
Kanne 7.12.2007 — Berning & Söhne v. komissio
(Asia T-445/07)
(2008/C 37/46)
Oikeudenkäyntikieli: saksa
Asianosaiset
Kantaja: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Saksa) (edustajat: Rechtsanwalt P. Niggemann ja Rechtsanwalt K. Gaßner)
Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
Kantajan vaatimukset
— |
komission 19.9.2007 (asiassa COMP/E-1/39.168 — kova lyhyttavara: kiinnittimet) tekemä päätös (K(2007) 4257 lopullinen) kumotaan |
— |
toissijaisesti: riitautetussa päätöksessä kantajalle määrätyn sakon suuruutta alennetaan symbolisen sakon määrään tai joka tapauksessa asianmukaiseen määrään |
— |
komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja riitauttaa komission 19.9.2007 asiassa COMP/E-1/39.168 — kova lyhyttavara: kiinnittimet, tekemän päätöksen K(2007) 4257 lopullinen. Kantajalle ja muille yrityksille määrättiin tässä päätöksessä sakko EY 81 artiklan rikkomisen takia. Komission käsityksen mukaan kantaja on ottanut osaa hinnankorotusten yhteensovittamiseen sekä luottamuksellisten hintatietojen vaihtoon ja hinnankorostusten toteuttamiseen ”muiden kiinnittimien” markkinoilla ja kiinnityskoneiden markkinoilla.
Kantaja esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta.
Ensinnäkin riitautetulla päätöksellä loukataan kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska sillä ei ollut tilaisuutta ottaa kantaa sellaisiin tapaamisiin, jotka tapahtuivat ns. ”Baselin piirin” ja ”Wuppertalin piirin” puitteissa ja joihin komissio perustaa väitteensä hinnankorotusten yhteensovittamisesta ja luottamuksellisten hintatietojen vaihtamisesta sekä hinnankorotusten toteuttamisesta.
Toiseksi se katsoo, että esitetyt kartellisääntöjen rikkomiset ovat vanhentuneita, koska kantaja lopetti osallistumisensa ”Baselin piiriin” ja ”Wuppertalin piiriin” jo keväällä 1997.
Lisäksi kantaja esittää, että EY 81 artiklan 1 kohtaa ei ole rikottu, koska komissio ei ole esittänyt vaadittavia todisteita kantajan osallistumisesta mahdollisiin järjestelyihin.
Se katsoo lopuksi, että sakko on laskettu asiallisesti väärin. Se arvostelee tässä kohdin erityisesti sitä, että vastaaja on vahvistanut virheellisesti sen sääntöjen rikkomisen keston, johon se väittää kantajan syyllistyneen, ja rikkomisen vakavuuden sekä katsoo, että sakkojen määrä on suhteeton.