23.6.2007 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 140/26 |
Kanne 16.4.2007 — Siemens v. komissio
(Asia T-110/07)
(2007/C 140/46)
Oikeudenkäyntikieli: saksa
Asianosaiset
Kantaja: Siemens AG (Berliini ja München, Saksa) (edustajat: asianajajat I. Brinker, T. Lopest ja C. Steinle)
Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
Vaatimukset
— |
komission 24.1.2007 tekemä päätös (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) on kumottava EY 231 artiklan nojalla sikäli kuin se koskee kantajaa |
— |
vaihtoehtoisesti päätöksen 2 artiklan m kohdassa määrättyjä sakkoja on alennettava |
— |
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan nojalla komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja riitauttaa 24.1.2007 tehdyn komission päätöksen K(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet). Riidanalaisella päätöksellä kantajalle ja muille yrityksille määrättiin sakkoja EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisen johdosta. Komission mukaan kantaja oli osallisena sopimuksista ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista koostuneessa kokonaisuudessa kaasueristeisten kytkinlaitteiden alalla.
Kanteensa tueksi kantaja esittää kolme kanneperustetta.
Ensinnäkin se moittii komissiota siitä, ettei se osoittanut ja näyttänyt väitettyjä rikkomisia toteen konkreettisesti ja yksityiskohtaisesti. Kantajan mukaan komissio jätti erityisesti osoittamatta ja toteen näyttämättä sen, että väitetyllä rikkomisella oli vaikutuksia yhteismarkkinoihin ja ETA:an rikkomisen ensimmäisen vaiheen ja vuoden 1999 välisenä aikana.
Toiseksi kantaja väittää, että komissio arvioi virheellisesti, että kyse oli yhdestä jatketusta rikkomisesta, ja että se arvioi virheellisesti myös rikkomisen keston. Kantajan mukaan komissio ei ole kyennyt osoittamaan, että kantaja oli osallisena väitetyssä rikkomisessa 22.4.1999 jälkeen. Lisäksi kantajan mukaan asiassa on rikottu asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 25 artiklaa, koska kantajan osallistuminen rikkomiseen sen ensimmäisen vaiheen ja vuoden 1999 välillä on vanhentunut.
Lopuksi kantaja väittää komission tehneen merkittäviä oikeudellisia virheitä sakkojen määräämisessä. Tältä osin kantaja väittää esimerkiksi, että komissio arvioi virheellisesti rikkomisen vakavuuden ja keston ja sovelsi kantajan osalta kohtuutonta korottamiskerrointa. Lisäksi komissio katsoi virheellisesti, että kantajalla oli ollut johtajan rooli, ja se jätti perusteettomasti huomioon ottamatta kantajan yhteistyön komission kanssa.
(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1)