2.9.2006 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 212/41 |
Kanne 18.7.2006 — FMC Foret v. Euroopan yhteisöjen komissio
(Asia T-191/06)
(2006/C 212/71)
Oikeudenkäyntikieli: englanti
Asianosaiset
Kantaja: FMC Foret S.A. (Sant Cugat del Vallés, Espanja) (edustaja: lakimies M. Seimetz)
Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
Vaatimukset
— |
EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 3.5.2006 tehty komission päätös K(2006) 1766 lopullinen (asia COMP/F/38.620 — Vetyperoksidi ja perboraatti) on kumottava niiltä osin kuin siinä määrätään kantajan maksettavaksi sakko |
— |
toissijaisesti on alennettava kantajalle määrätyn sakon määrää |
— |
Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii kanteessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan kantajaa koskevilta osin asiassa COMP/F/38.620 — Vetyperoksidi ja perboraatti 3.5.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 1766 lopullinen, jossa komissio katsoi, että asianomaiset yritykset olivat rikkoneet EY 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa osallistumalla yhteen jatkettuun rikkomiseen, joka koski vetyperoksidia ja natriumperboraattia ja joka kattoi koko Euroopan talousalueen ja joka perustui pääasiallisesti hintoja ja myyntimääriä koskevien tietojen vaihtamiseen kilpailijoiden välillä, hintasopimuksiin, sopimuksiin tuotantokapasiteetin vähentämisestä Euroopan talousalueella ja kilpailunvastaisten järjestelyjen tarkkailuun.
Kantaja vetoaa sakkojen määrän alentamista koskevien vaatimustensa tueksi pääasiallisesti tapaan, jolla komissio on esittänyt sitä koskevaa näyttöä, ja toiseksi kantajan puolustautumisoikeuksien rikkomiseen.
Kantaja väittää ensinnäkin, ettei komissio ole onnistunut täyttämään näyttöä koskevaa velvoitettaan eikä ole asianmukaisesti arvioinut yhteenliittymän olemassaoloa koskevaa näyttöä. Kantaja arvostelee näin ollen komissiota siitä, että se on tukeutunut sellaisiin yleisiin ja vahvistamattomiin väitteisiin, jotka sisältyvät muiden yritysten toimittamiin leniency-hakemuksiin, huolimatta sen Hearing Officerin epävarmuudesta.
Kantaja toteaa lisäksi, ettei niitä vakuutuksia ja sitä näyttöä, joita se on esittänyt menettelyn eri vaiheissa osoittaakseen väitteiden virheellisyyden, ole kiistetty ennen kuin komissio lopulta hylkäsi ne esittämättä perusteluja.
Kantaja moittii toiseksi komissiota siitä, että se on epäasianmukaisesti jättänyt ilmoittamatta sille tietyn näytön olemassaolosta. Se väittää tältä osin, että siltä on evätty puolustautumisoikeus, koska sille ei ole annettu oikeutta tutustua komission väitetiedoksiantoon toimitettuihin vastauksiin, minkä lisäksi se on omassa vastauksessaan osoittanut, että se oli kieltäytynyt osallistumasta yhteenliittymän toimintaan.
FMC Foret katsoo lopuksi, että komission sille määräämä sakko on liian suuri ja suhteeton sen liikevaihtoon ja siihen täysin passiiviseen osaan nähden, jonka kantaja väittää itsellään olleen kyseisessä yhteenliittymässä.