KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Toimintasuunnitelma merilintujen tahattoman pyynnin vähentämiseksi /* COM/2012/0665 final */
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN
PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Toimintasuunnitelma merilintujen tahattoman
pyynnin vähentämiseksi 1. JOHDANTO Kalastus ja merilinnut
joutuvat väistämättä usein ja monin paikoin kosketuksiin toistensa kanssa, mikä
johtaa merilintujen tahattomaan kuolevuuteen. Tämä uhkaa vakavasti useita
merilintukantoja ja vaikuttaa kielteisesti kalastuksen tuottavuuteen ja
kannattavuuteen. Hoitotoimenpiteet merilintujen suojelemiseksi on nykyisin sisällytetty
moninaiseen kalastus- ja ympäristöalan lainsäädäntöön sekä useisiin
kansainvälisiin yleissopimuksiin ja sopimuksiin. Kyseiset toimenpiteet ovat
kuitenkin suurimmaksi osaksi olleet tehottomia pyrittäessä vähentämään
merilintujen joutumista sivusaaliiksi, lukuun ottamatta joitakin yksittäisiä
tapauksia EU:n ulkopuolisilla vesillä. Tässä tiedonannossa esitetyllä toimintasuunnitelmalla pyritään luomaan
hoitokehys, jolla merilintujen joutuminen sivusaaliiksi vähennettäisiin niin
alhaiselle tasolle kuin käytännössä on mahdollista. Tämä vastaa uudistetun
yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tavoitetta eli siirtymistä kohti
ekosysteemien hoitoa, joka kattaisi kaikki ekosysteemien osat, myös merilinnut.
Se on lisäksi sopusoinnussa YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO)
kalatalouskomitean (COFI) vuonna 1999 hyväksymän, merilintujen tahattoman
pyynnin vähentämistä pitkäsiimakalastuksessa koskevan kansainvälisen
toimintasuunnitelman (IPOA)[1] kanssa. 2. Sivusaaliit ja niiden
vähentämistoimenpiteet ICESiltä vuonna 2008 saatu lausunto[2]
(päivitetty vuonna 2009 ja 2010[3]) osoittaa, ettei tietoja ole
riittävästi merilintulajien jakautumisesta, haavoittuvuudesta, yleisestä
suojelutilanteesta ja tahattomien saaliiden tasoista. Tämä muodostaa haasteen
arvioitaessa kalastuksen vaikutuksia näihin lajeihin ja kuvastaa sitä, ettei
merilintujen joutumista sivusaaliiksi järjestelmällisesti seurata eikä
sivusaaliista raportoida. Saatavilla olevat tiedot kuitenkin osoittavat, että
merilintujen kuolevuus on huomattavaa useilla alueilla EU:n kalastuksissa.
Viimeaikaisten arvioiden mukaan3 EU:n
kalastuslaivasto pyytäisi sivusaaliina vuosittain noin 200 000 merilintua
EU:n vesillä. BirdLife Internationalin raportissa[4] puolestaan arvioidaan, että
pitkäsiimakalastuksessa sivusaaliiksi jäisi vuosittain kaiken kaikkiaan
vähintään 160 000 ja mahdollisesti jopa 320 000 merilintua. Vähintään 49
lajilla (25:llä EU:n vesillä ja 24:llä EU:n ulkopuolisilla vesillä) katsotaan
olevan suojelutarvetta joko maailmanlaajuisesti tai paikallisen kannan tasolla.
Tiedoista korostuu se, että merilintuja jää eniten sivusaaliiksi
pitkiinsiimoihin[5]
ja seisoviin verkkoihin[6].
Tahattomista saaliista raportoidaan tosin myös pyynnissä troolilla[7] ja kurenuotalla[8]. 2.1. Pitkätsiimat ICESin mukaan vähintään 20 merilintulajia
joutuu kosketuksiin pitkäsiimakalastuksen kanssa EU:n vesillä, erityisesti
Välimeren alueella pelagisten lajien ja pohjakalalajien pitkäsiimakalastuksessa
ja Koillis-Atlantilla (Gran Sol) pohjakalalajien pitkäsiimakalastuksessa. Tosin
ICESin mukaan 3merilintuja joutuu sivusaaliiksi lähes kaikissa EU:n
pitkäsiimakalastuksissa. Varsinkin neljällä lajilla on suuri suojelutarve,
sillä niiden kannoista jää pitkiinsiimoihin kiinni kohtalaisen paljon tai
erittäin paljon lintuja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on
luokitellut baleaarienliitäjän äärimmäisen uhanalaiseksi, eli sen riski kuolla
luonnonvaraisena sukupuuttoon on arvioitu hyvin korkeaksi. Kolme muuta eli
nokiliitäjä, idänpikkuliitäjä ja välimerenlokki on luokiteltu
silmälläpidettäviksi lajeiksi, eli kanta pienenee maailmanlaajuisesti
kohtuullisen nopeasti. Näiden lajien lisäksi lintudirektiivissä[9] luetellaan viisi lajia, joiden
suojelutilanne on epäsuotuisa ja joita on suojeltava ”erityistoimenpitein”
paikallisten kantojen pienentymisen vuoksi. Näitä
ovat keltanokkaliitäjä ja mustamerenlokki Välimeren alueella sekä pikkukajava,
riskilä ja pikkuliitäjä Koillis-Atlantilla[10]. Kaikkien näiden lajien osalta
on raportoitu merkittävistä sivusaalismääristä2,10. Useat muut lajit eli etelänharmaalokki
Välimerellä sekä myrskylintu, isoliitäjä ja suula Koillis-Atlantilla joutuvat
hyvin usein tahattomiksi sivusaaliiksi. ICESin mukaan huolta aiheuttaa jo
pelkästään se, kuinka paljon lintuja jää kiinni pitkäsiimakalastuksessa, vaikka
kyseisten lajien kannat olisivatkin suhteellisen vakaita2,3. 2.2. Seisovat verkot EU:n vesillä käytetään laajalti seisovia verkkoja, joihin kuuluvat
verkot, pussiverkot ja riimuverkot. Seisovilla verkoilla pyytäminen on yleensä
kausiluonteista, ja monet merilintulajit voivat joutua kosketuksiin niiden
kanssa. Yleisimmin verkkoihin jäävät kuitenkin kiinni rannikoilla elävät lajit,
jotka joko pyytävät saalista pohjalta tai sukeltavat matalassa vedessä saaliin
perässä vesipatsaan läpi. Useat Itä- ja Pohjanmeren kalastusalueista ovat
tärkeitä ruokinta-, lepo-, sulkasato- ja talvehtimisalueita merilinnuille,
joita oleskelee näillä alueilla ainoastaan muulloin kuin lisääntymiskaudella
(eli talvella). Tämä merkitsee sitä, että merilintukantojen tahaton pyynti
riippuu suoraan siitä, pyydetäänkö seisovilla verkoilla juuri samaan aikaan,
kun kyseisten lajien linnut oleskelevat alueella. Merilintujen jäännistä tahattomasti kiinni
seisoviin verkkoihin ei ole saatavilla tarpeeksi tietoa, jotta saataisiin
kattava käsitys siitä, millaisia vaikutuksia merilintukantoihin kohdistuu koko
EU:n tasolla. Hiljattain on tarkasteltu[11] merilintujen tahatonta
pyyntiä Itämerellä ja (lähinnä itäisellä) Pohjanmerellä. Seisoviin verkkoihin
näillä alueilla sivusaaliiksi jäävien lintujen (lähinnä kuikkia, uikkuja,
merisorsia, sukeltajasorsia, ruokkeja ja merimetsoja) kumulatiiviseksi
vuotuiseksi määräksi arvioitiin 90 000–200 000 lintua. Monet näistä
vaarantuvista lajeista ovat alueella harvinaisia, ja niihin sovelletaan
kansainvälisiä suojelusääntöjä. IUCN on luokitellut allihaahkan vaarantuneeksi,
ja se on myös sisällytetty EU:n lintudirektiiviin liitteeseen I samoin kuin
kaakkuri, kuikka, mustakurkku-uikku ja uivelo. Lintudirektiivissä luetellaan
useita muitakin lajeja, jotka BirdLife arvioi Euroopan kannalta tärkeiksi1. Merilintujen kuolevuus useissa seisovilla
verkoilla harjoitettavissa kalastuksissa on raportoitu ongelmalliseksi
muillakin alueilla Itämeren ja Pohjanmeren ulkopuolella. ICES-suuralueella IX
Luoteis-Espanjassa on havaittu karimetson ja etelänkiislan (alalaji Iberian
niemimaa)3 korkeaa kuolevuutta, kun taas Välimereltä käytettävissä olevat tiedot
viittaavat siihen, että seisovat verkot uhkaavat karimetson alalajeja ja useita
liitäjälajeja3. 2.3. Muut pyydykset Troolien ja kurenuottien kaltaisten pyydysten
osalta saatavilla on harvoja luotettavia arvioita sivusaaliiden määristä EU:n
vesillä. Erään tutkimuksen mukaan noin 780 suulaa olisi jäänyt sivusaaliiksi
pelagisten lajien troolikalastuksessa Skotlannin pohjois- ja koillisrannikoilla3, ja
troolikalastuksen sivusaaliista on kantautunut useita muitakin satunnaisia
tietoja. Yhä enemmän näyttöä saadaan siitä, että
kurenuottakalastuksessa jäisi sivusaaliiksi huomattavia määriä liitäjien
kaltaisten lajien lintuja. Portugalin satamissa vuosina 2008 ja 2009 suoritetun
kyselytutkimuksen mukaan kurenuottakalastuksessa on kyseisellä alueella jäänyt
sivusaaliiksi eniten (45 prosenttia) baleaarienliitäjiä verrattuna muihin
pyydyksiin, mukaan lukien pitkäsiimat ja seisovat verkot3. 2.4. Sivusaaliit EU:n
ulkopuolisilla vesillä EU:n ulkopuolisilla vesillä merilintuja
pyydetään tahattomasti suuria määriä pitkäsiima- ja troolikalastuksessa. Tämä
aiheuttaa laajaa huolta kantoihin kohdistuvista pitkäaikaisista ekologisista
vaikutuksista. Nykyisin niistä 61 lajista, jotka joutuvat kosketuksiin
kalastuksen kanssa, lähes puolet ovat erittäin uhanalaisia. Maailmanlaajuisesti
tämä koskee muun muassa 17 albatrossilajia, sillä albatrosseja kuolee vuosittain
arviolta 100 0004.. Samat uhkakuvat koskevat seitsemää muutakin
albatrossien ja ulappaliitäjien suojelua koskevassa sopimuksessa (ACAP)[12] lueteltua ulappaliitäjälajia. Merkittävä poikkeus on Etelämanner, sillä
CCAMLR:n[13]
vuosittain tekemä kattava arvio on osoittanut, että sivusaaliit ovat
vähentyneet yli 99 prosenttia sen jälkeen, kun toimenpiteitä otettiin käyttöön. Vaikka tilanteen on raportoitu parantuneen muissa
pitkäsiimakalastuksissa ja LIS-kalastus on vähentynyt merkittävästi, näyttää
siltä, että sivusaaliit ovat edelleen kestämättömällä tasolla joissakin
pitkäsiimakalastuksissa. ICCAT[14] ja IOTC[15] ovat hiljattain antaneet
suosituksia, joilla parannetaan nykyisiä sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä
tonnikalan pitkäsiimakalastuksessa. Nämä toimenpiteet ovat tervetulleita, ja ne
on ulotettava muihin alueellisiin kalastuksenhoitojärjestöihin (RFMOt). Troolikalastuksen osalta raportoidaan yhä
useammin merilintujen kuolevuudesta eteläisellä ja pohjoisella
pallonpuoliskolla. Esimerkiksi Etelä-Afrikan kummeliturskalaivastosta vuosina
2004–2005 kerättyjen tietojen mukaan sivusaaliiksi jäisi vuosittain noin 18 000
lintua3. Siitä, kuinka paljon merilintuja joutuu sivusaaliiksi kurenuottien
kaltaisiin muihin pyydyksiin EU:n ulkopuolisilla vesillä, ei ole saatavilla
tietoja. 2.5. Sivusaaliiden
vähentämistoimenpiteet Sivusaaliiden
vähentämiseksi on kehitetty useita eri toimenpiteitä. Jotkin näistä ovat
osoittautuneet erittäin tehokkaaksi keinoksi vähentää merilintujen joutumista
sivusaaliiksi. Toimenpiteet voidaan jakaa kalastusmenetelmäkohtaisiin
erityistoimenpiteisiin ja toimenpiteisiin, joita sovelletaan laajalti useisiin
pyydyksiin. Useimmat on kehitetty vähentämään sivusaaliita
pitkäsiimakalastuksessa, ja ne voidaan jakaa neljään seuraavaan pääryhmään: (1)
Vältetään kalastusta alueilla ja/tai aikoina,
jolloin merilintuja joutuisi todennäköisimmin ja eniten kosketuksiin pyydysten
kanssa (yölaskut sekä alueelliset ja kausittaiset pyyntikiellot). (2)
Estetään laskuun liittyvillä keinoilla lintuja
tarttumasta syöteillä varustettuihin koukkuihin (lisätään siimoihin painoja tai
lasketaan siimat aluksen sivulta). (3)
Estetään pelotteilla lintuja tarttumasta syöteillä
varustettuihin koukkuihin (lintujenkarkotussiimat ja akustiset
karkotinlaitteet). (4)
Vähennetään syöteillä varustettujen koukkujen
houkuttelevuutta tai näkyvyyttä (kalanperkeiden heittäminen mereen ja
keinotekoiset syötit). Tutkimukset[16]
ovat osoittaneet, että näistä toimenpiteistä on hyötyä pitkäsiimakalastuksessa:
suorat kustannukset alenevat, kun merilinnut syövät vähemmän syöttejä ja
kalasaalista sekä tuhoavat pyydyksiä vähemmän. Lisäksi aiheutuu välillistä
kustannushyötyä, sillä saaliita menetetään vähemmän, kun merilinnut eivät jää
kiinni syöteillä varustettuihin koukkuihin, joista näin voidaan saada saalista.
Sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä on
testattu vähemmän seisovilla verkoilla pyynnissä. On ehdotettu ja testattu
kahta menetelmää, joilla merilintuja voitaisiin varoittaa seisovista verkoista,
ja siten välttää lintujen kiinnijäämistä[17].
Yksi keino on lisätä verkon näkyvyyttä (silmin havaittavat varoitinlaitteet) ja
toinen keino on kiinnittää verkkoihin akustisia karkotinlaitteita (pingerit).
Lintujen joutumista seisoviin verkkoihin voidaan myös vähentää asettamalla
verkot merilintujen sukellussyvyyttä syvemmälle. Mitkään näistä menetelmistä
eivät ole nykyisin laajassa käytössä. Pitkäsiimakalastuksesta omaksutut
lintujenkarkotussiimat ja kalanperkeiden heittäminen mereen laskun ja noston
aikana ovat osoittautuneet tehokkaiksi keinoiksi vähentää merilintujen
joutumista kosketuksiin troolikalastuksen kanssa ja kuolevuutta
troolikalastuksessa. Trooleihin sotkeutumista on vaikeampaa vähentää. CCAMLR on
kuitenkin osoittanut, että trooleihin sotkeutumisesta aiheutuva merilintujen
kuolevuus voidaan poistaa lähes kokonaan yksinkertaisilla toimenpiteillä, kuten
verkonsuun sulkeminen laskun aikana[18].
2.6. Toimintapolitiikan kehys 2.6.1. YKP EU:n toimintasuunnitelma noudattaa YKP:n
yleistavoitetta[19],
jossa viitataan tarpeeseen minimoida kalastustoiminnan vaikutus meren
ekosysteemeihin (mukaan lukien merilinnut) ja ottaa asteittain käyttöön
ekosysteemiin perustuva lähestymistapa kalastuksenhoidossa. Yhteistä
kalastuspolitiikkaa uudistetaan parhaillaan[20],
ja tässä yhteydessä komissio on vahvistanut uudelleen tämän sitoumuksen ja
pyrkii saavuttamaan tämän tavoitteen useiden uudistuspaketin osien avulla: ·
Uusi alueellistettu lähestymistapa teknisiin
toimenpiteisiin. Tämän ansiosta sivusaaliiden vähentämistoimenpiteet voidaan
räätälöidä kunkin kalastuksen mukaan. Lähestymistavan kehittäminen vie aikaa,
ja lopullinen sisältö riippuu uudistuksen tuloksesta. Lähestymistapa lienee
kuitenkin käytössä viimeistään vuonna 2016. Jos se on tällä välin tarpeen ja
kiireellistä, jo käytettävissä olevat ja hyväksi havaitut sivusaaliiden
vähentämistoimenpiteet voidaan sisällyttää monivuotisiin hoitosuunnitelmiin. ·
EU:n uusi monivuotinen tiedonkeruuohjelma (DCMAP),
joka on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2014. Parhaillaan keskustellaan siitä,
olisiko siihen sisällytettävä myös muiden ekosysteemien osien, myös
merilintujen, seuranta. Asiantuntijoiden panosta kaivataan vielä, ja samoin on
vielä arvioitava, millaisia kustannuksia nykyisen tiedonkeruujärjestelmän
laajentamisesta aiheutuu. Merilintujen joutumista sivusaaliiksi koskevien
tietojen järjestelmällinen keruu ja raportointi on kuitenkin yhä ensiarvoisen
tärkeää, jotta näitä sivusaaliita voidaan torjua. ·
Rahoitustuki uusille toimenpiteille nykyisestä
Euroopan kalatalousrahastosta (EKTR) ja uudesta Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta
(EMKR)[21].
Uuden Euroopan meri- ja kalatalousrahaston on tarkoitus olla toiminnassa vuonna
2014, ja siitä tuettaisiin vähentämistoimenpiteiden kehittämistä ja käyttöä,
pilottihankkeita sekä vaihtoehtoisten seurantatekniikoiden, kuten kameravalvonnan,
testausta. ·
Komission sitoumus omaksua aloitteellisempi roolin
alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä ja pyrkiä korjaamaan nykytilanne,
jossa suojelu- ja hoitotoimenpiteitä noudatetaan huonosti. Komissio esitti
sitoumuksen yhteisen kalastuspolitiikan ulkoisesta ulottuvuudesta hiljattain
annetussa tiedonannossa[22]
. 2.6.2. Ympäristölainsäädäntö EU:n toimintasuunnitelma on osittain
riippuvainen ympäristöä koskevasta EU:n säännöstöstä, erityisesti
lintudirektiivistä1 ja luontotyyppidirektiivistä[23] sekä
meristrategiadirektiivistä[24].
Mainittujen direktiivien täysimääräinen täytäntöönpano on osa EU:n toimia,
joilla se pyrkii vastaamaan biologista monimuotoisuutta koskevassa YK:n
yleissopimuksessa[25]
esittämiinsä sitoumuksiin. Lisäpontta tälle tuo EU:n valtionpäämiesten sitoumus
”pysäyttää biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen [EU:ssa] vuoteen 2010
mennessä”. Sitoumus esitetään uudelleen tiedonannossa ”Luonnon monimuotoisuutta
koskeva EU:n strategia vuoteen 2020”[26]. Lintudirektiivillä vahvistetaan keskeisenä
toimenpiteenä kaikkia luonnonvaraisia lintuja koskeva yleinen
suojelujärjestelmä, jolla kielletään erilaisia toimia, mukaan lukien – mikä on
merkittävintä kalastuksen osalta – lintujen tahallinen tappaminen tai pyydystäminen
käytetystä menetelmästä riippumatta[27].
Lintu- ja luontotyyppidirektiivien nojalla on myös perustettu suojelualueiden
Natura 2000 ‑verkosto, joka kattaa mainittujen direktiivien nojalla nimetyt
alueet – lintudirektiivin nojalla perustetut erityiset suojelualueet
(SPA-alueet) ja luontotyyppidirektiivin mukaisesti perustetut erityisten
suojelutoimien alueet (SAC-alueet). Helmikuussa 2011 merialueilla oli yhteensä
936 lintudirektiivin nojalla perustettua SPA-aluetta, jotka kattavat 122 000
km². Meristrategiadirektiivillä pyritään tuomaan
eri politiikkojen välille johdonmukaisuutta ja edistämään ympäristönäkökohtien
sisällyttämistä muihin politiikkoihin, kuten yhteiseen kalastuspolitiikkaan.
Meristrategiadirektiivissä merilintujen suojelua pidetään vaatimuksena, jolla
edistetään ympäristön hyvän tilan saavuttamista. Direktiivin täytäntöönpano on
SEUT-sopimuksen mukainen oikeudellinen vaatimus, ja merilintujen suojelua
koskevia erityisiä toimenpiteitä edellytetään epäsuorasti direktiivin nojalla.
Meristrategiadirektiivin ja EU:n toimintasuunnitelman yhteydessä merilintujen
joutumiseen sivusaaliiksi sovelletaan lisäksi meriympäristöä koskevia
alueellisia meriyleissopimuksia, erityisesti OSPAR[28]- ja HELCOM[29] -yleissopimuksia ja Barcelonan
yleissopimusta[30].
2.6.2.1. Ulkoinen politiikka EU:n ulkopuolisilla vesillä alueelliset
kalastuksenhoitojärjestöt ovat edelleen keskeisessä asemassa merilintujen
säilyttämis- ja hoitotoimissa, sillä niille on annettu YK:n
kalakantasopimuksessa[31]
nimenomainen vastuu vähentää sivusaaliita kalastuksissaan. Tähän mennessä suuri
osa alueellisista kalastuksenhoitojärjestöistä on hyväksynyt jonkinlaisia
sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä, joilla pyritään välttämään merilintujen
kuolevuutta pitkäsiimakalastuksessa. Koska EU on sopimuspuolena useissa
alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä, sen on pantava kyseiset
toimenpiteet täytäntöön. EU on myös tehnyt useita sitoumuksia, jotka
liittyvät kestävän kehityksen periaatteisiin, ja muita sitoumuksia, jotka
liittyvät erityisesti valtamerten yhteisten luonnonvarojen hoitoon ja koskevat
muun muassa EU:n toimintasuunnitelman kannalta merkityksellisiä lajeja, joiden
säilyminen on vaarantunut. Näitä sitoumuksia ovat muun muassa seuraavat: –
Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimus (UNCLOS)[32] –
YK:n yleissopimus biologisesta monimuotoisuudesta
(CBD)[33]
–
Yleissopimus muuttavien luonnonvaraisten eläinten
suojelemisesta (tunnetaan myös CMS-yleissopimuksena tai Bonnin
yleissopimuksena)[34]. CMS:n puitteissa on myös tehty Albatrossien ja
ulappaliitäjien suojelua koskeva sopimus (ACAP)[35]. Kyseessä on oikeudellisesti
sitova kansainvälinen sopimus, jonka tavoitteena on saavuttaa ja säilyttää
myönteinen tilanne albatrossien ja ulappaliitäjien suojelussa puuttumalla
uhkiin maalla ja merellä. Sivusaaliit ovat epäilemättä ensisijainen uhka tälle
lajiryhmälle. 3. EU:N TOIMINTASUUNNITELMA EU:n toimintasuunnitelman tavoitteena on minimoida
ja mahdollisuuksien mukaan lopettaa merilintujen tahaton pyynti asettaen
etusijalle uhanalaiset merilintukannat (joita on vähintään 49) EU:n alusten
toimiessa EU:n vesillä ja EU:n ulkopuolisilla vesillä sekä EU:n ulkopuolisten
alusten toimiessa EU:n vesillä. Jos
merilintukannat ovat vakaita mutta lintujen joutuminen sivusaaliiksi on
huolestuttavalla tasolla, sivusaaliita olisi ensimmäisessä vaiheessa pyrittävä
vähentämään ja lopullisena tavoitteena on niiden estäminen kokonaan. Erityisiä lisätavoitteita ovat seuraavat: (1)
Tunnistetaan ja korjataan puutteet ja
epäjohdonmukaisuudet nykyisissä hoitotoimenpiteissä sekä EU:n vesillä että EU:n
ulkopuolisilla vesillä. (2)
Kerätään ja yhdistetään tiedot, jotka ehdottomasti
tarvitaan, jotta voidaan määrittää, missä määrin ja millä tavoin merilintujen
joutuminen sivusaaliiksi uhkaa erityisesti kantoja, joissa on suojelutarvetta. (3)
Minimoidaan niiden merilintulajien joutuminen
sivusaaliiksi, joissa on suojelutarvetta, sellaiselle tasolle, jolla poistetaan
näiden lajien kantoihin kohdistuva uhka, toteuttamalla aiheellisia
sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä. (4)
Pyritään puuttumaan siihen, etteivät kalastajat koe
merilintujen joutumista sivusaaliiksi ongelmana, ja siihen, ettei kalastajille
on luotu kannustimia toteuttaa sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä. (5)
Ratkaistaan ongelmat, joita on jäljellä
pitkäsiimakalastuksessa nykyisin käytetyissä sivusaaliiden
vähentämistoimenpiteissä, ja kehitetään tehokkaita vähentämistoimenpiteitä
muita pyydyksiä, erityisesti seisovia verkkoja, varten. 3.1. Soveltamisala ja rakenne EU:n
toimintasuunnitelmassa noudatetaan mukautuvaa hoitotapaa, jossa suositellaan
toimia niillä alueilla ja niissä kalastuksissa, joilla ja joissa merilintujen
on todettu joutuvan tahattomiksi saaliiksi. Toimintasuunnitelman tarjoamassa
kehyksessä pystytään hankkimaan selkeä ja kattava kuva siitä, miten paljon
merilintuja pyydetään tahattomasti EU:n kalastuksissa, ja kartoittamaan, miten
käyttöön saadaan sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä ja hoitotoimenpiteitä,
joiden avulla sivusaalisongelma pystytään minimoimaan soveltamalla
johdonmukaista ja tehokasta lähestymistapaa. EU:n toimintasuunnitelma kattaa kaikki unionin
vesillä toimivat EU:n alukset ja EU:n lipun alla purjehtivat alukset EU:n
ulkopuolisilla vesillä. EU:n toimintasuunnitelman mukaisia toimia tuetaan EU:n
vesillä lisäämällä kalastuksen hoitotoimenpiteiden toteuttamista lintudirektiivin
(4 artikla) nojalla perustetuilla erityisillä suojelualueilla.
Jäsenvaltioita kannustetaan hyväksymään vastaavia toimenpiteitä
kansainvälisesti arvokkaiden lintualueiden (IBA-alueet) verkostossa[36]. Merilintuja säästävien
pyydysten todistettavan käytön olisi oltava ennakkoedellytys sille, että pääsee
kalastamaan sellaisilla alueilla, joilla merilinnut ovat määrittävänä tekijänä
erityisen suojelualueen aseman saamiseksi ja joilla sivusaaliit uhkaavat
merilintujen suotuisaa suojelutilannetta. Jotta varmistettaisiin
yhtenäinen lähestymistapa EU:n sisäiseen ja ulkoiseen kalastuspolitiikkaan
merilintujen osalta, unioni pyrkii siihen, että asianomaiset kansainväliset
elimet tehostavat näitä toimenpiteitä helpottamalla niiden soveltamista
kalastajien keskuudessa, sisällyttämällä merilintujen sivusaaliiksi joutumisen
seurannan tarkkailijaohjelmiin (jollei näin ole jo tehty) ja edistämällä
parhaita käytäntöjä EU:n ulkopuolisissa laivastoissa.
Aavanmeren ja pitkän matkan laivastojen neuvoa-antavalla toimikunnalla
(LDRAC) on selkeä rooli avustaa tässä tehtävässä. 3.2. Ongelman määrittely Yksi suurimmista EU:n toimintasuunnitelman
toteuttamiseen liittyvistä haasteista on ensinnäkin määrittää, miten
ongelmallista merilintujen tahaton pyynti on. Nykyiset tiedot, kuten IUCN:n
luettelot ja lintudirektiivin mukainen raportointi, ovat luotettavimmat lähteet
yksilöitäessä ne kalastukset, joissa toimenpiteitä tarvittaisiin kiireesti
mutta joissa niitä on vain vähän. Näiden tietojen perusteella ei ole
mahdollista arvioida tarkasti ja realistisesti merilintukantoja ja
sivusaaliiksi joutumisen vaikutuksia niihin. Tämän vuoksi selkeiden
hoitotavoitteiden asettaminen on ongelmallista useimmissa kalastuksissa. Merilintuja koskevassa FAOn
IPOA-toimintasuunnitelmassa1 ei määritetä yleisellä tasolla, mitä
sivusaalisongelmalla merilintujen osalta tarkoitetaan, mutta siinä suositetaan,
että asiaa arvioitaisiin seuraavien osatekijöiden perusteella: (a)
kuinka paljon merilintuja joutuu sivusaaliiksi
(prosenttiluku tai lukumäärä); (b)
lajit, joita pyydetään tahattomasti, ja niiden
suojelutilanne; (c)
pyyntiponnistuksen alueellinen ja ajallinen
päällekkäisyys merilintujen paikallaolon kanssa; ja (d)
niiden merilintujen kantojen kehittyminen, joita
todennäköisesti joutuu sivusaaliiksi. Arvioinnin on perustuttava kaikkiin saatavilla
oleviin tietoihin, mukaan lukien tiedot, joita merellä olevat tarkkailijat
keräävät sivusaaliista, merilintuja koskevat tiedot ja satunnaiset tiedot,
jotka voivat olla ensimmäinen merkki yleisemmästä ongelmasta.
Tarkkailijaohjelmat ovat paras tietolähde, muttei ole realistista laatia
erityisiä merilintujen sivusaaliiksi joutumista tarkkailevia ohjelmia EU:n
kalastuksia varten, paitsi ehkä niissä kalastuksissa EU:n ulkopuolisilla
vesillä, joissa se jo on pakollinen vaatimus. Sen vuoksi on kehitettävä
muunlaisia lähestymistapoja ja ongelmanmäärittelyn perusteita. Yhtenä EU:n
toimintaohjelmaan kuuluvana toimena komissio pyytää asianomaista tieteellistä
elintä päivittämään nykyiset tiedot sekä myös tutkimaan perusteita ja sitä,
voitaisiinko biologisia indikaattoreita (esimerkiksi PBR[37] tai BPUR[38]) käyttää apuna
ongelmanmäärittelyssä ja hoitotavoitteiden asettamisessa. 3.3. Tutkimus, koulutus, valistus
ja tietoisuuden lisääminen FAO korostaa
parhaista käytännöistä antamissaan teknisissä suuntaviivoissa ”Best Practice
Technical Guidelines”[39],
kuinka tärkeää erityisesti sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiden kehittämistä
koskeva tutkimus on osana mitä tahansa toimintasuunnitelmaa. Tällaisen
tutkimuksen olisi kannustettava innovointiin kalastusalan, tutkijoiden,
ympäristöalan kansallisjärjestöjen ja luonnonvarojen hoitajien välisen
yhteistyön avulla. Tutkimuksen on oltava tieteellisesti perusteltua, mutta
siinä on myös otettava huomioon, miten tulokset voidaan tehokkaimmin muuttaa
sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiksi. FAO myös korostaa tarvetta laatia koulutus- ja
valistusohjelmia, joilla lisätään kalastajien, kalastajia edustavien
järjestöjen ja muiden asiaan liittyvien ryhmien tietoisuutta siitä, miten
tärkeää on vähentää merilintujen joutumista sivusaaliiksi. EU:ssa alueellisilla
neuvoa-antavilla toimikunnilla on keskeinen rooli näiden ohjelmien
kehittämisessä. Samaan aikaan kansainvälisellä tasolla EU tukee kalastajille
suunnattujen tutustuttamis- ja valistusohjelmien laatimista ja tehostamista
niillä ensisijaisilla alueilla, joilla merilintuja jää sivusaaliiksi. Tutkimus,
koulutus, valistus ja tietoisuuden lisääminen ovat kaikki olennaisia osia EU:n
toimintasuunnitelmaa. 3.4. EU:n toimintasuunnitelmaan
sisältyvät toimet Liitteessä I luetellaan toimintasuunnitelmaan
sisältyvät toimet erityistavoitteiden, kustakin toimesta vastaavan tahon ja
toimien toteuttamisen ennakoidun aikataulun mukaan. 3.5. Raportointi ja arviointi EU:n toimintasuunnitelmassa tarkoituksena on,
että jäsenvaltiot raportoisivat komissiolle kahden vuoden välein merilintujen
jäämisestä sivusaaliiksi kalastus- ja pyydystyypeittäin sekä sivusaaliiden
mahdollisten vähentämistoimenpiteiden toteuttamisesta ja tehokkuudesta.
Komissio laatii yhteistyössä asianomaisen tieteellisen elimen kanssa
vakiolomakkeen, jolla jäsenvaltiot voivat helpommin toimittaa tietoja
komissiolle ja josta on apua myös tietojen saattamisessa laajemman yleisön
käyttöön. Näiden raporttien perusteella komissio tekee
EU:n toimintasuunnitelmalle väliarvion jäsenvaltioiden toimitettua raporttinsa
toisen kerran ja laatii sitten tietojen perusteella parlamentille ja
neuvostolle tiedonannon toimintasuunnitelman toteuttamisesta. Asianomaista tieteellistä elintä pyydettäisiin
tarvittaessa antamaan panoksensa tähän tarkasteluun. Erityisesti ICESiä
pyydettäisiin toimittamaan kanta- ja sivusaalisarviot huolenaiheena olevien
lajien osalta. Merilintujen ekologiaa käsittelevä ICESin työryhmä (WGSE)
tarkastelee tällaisia kantoja koskevia tietoja järjestelmällisesti. Tämä
tarjoaisi vertailukohdan, jonka avulla kantoja voidaan verrata
sivusaalismääriin, ja mahdollistaisi sen, että ongelman laajuutta voidaan
arvioida merilintulaji- ja kalastuskohtaisesti. Komissio tarkastelisi ja arvioisi EU:n
toimintasuunnitelmaa kattavasti jäsenvaltioiden toimitettua neljännen
raporttinsa (eli kahdeksan vuoden kuluttua) ja päivittäisi sitä vastaavasti.
Tämä tarkastelu ajoitettaisiin vastaamaan meristrategiadirektiivin mukaista
velvoitetta saavuttaa meriekosysteemien hyvä tila vuoteen 2020 mennessä. Lintudirektiivin 12 artiklan mukaan
jäsenvaltioiden on kolmen vuoden välein raportoitava direktiivin mukaisesti
toteutettujen kansallisten säännösten täytäntöönpanosta. Tapauksen mukaan
jäsenvaltiot voisivat myös käyttää näiden raportteja tietolähteenä (esimerkiksi
arviot merilintukannoista), jotta niistä olisi apua toimintasuunnitelman
tehokkuuden arvioinnissa. 4. PÄÄTELMÄT EU:n toimintasuunnitelma sisältää useita
tekijöitä, mukaan lukien toimien suosittaminen, voimassa olevien säännösten
lujittaminen sekä tiettyjen osatekijöiden sisällyttäminen tuleviin asetuksiin.
Jotkut näistä toimenpiteistä voidaan panna täytäntöön unionin tasolla, mutta
toiset edellyttävät, että toimia toteutetaan jäsenvaltioissa tai alueelliset
kalastuksenhoitojärjestöt hyväksyvät ne. Lisäksi EU:n toimintasuunnitelmaan
sisältyy sekä toimia, jotka voidaan toteuttaa heti, että toimia, jotka
edellyttävät pidemmän aikavälin sitoumusta, kun otetaan huomioon saatavilla
oleva näyttö ja tieteelliset lausunnot. EU:n toimintasuunnitelman toteutuksen
ajoittuminen riippuu näin ollen kaikkien asiaan liittyvien toimijoiden
panoksista. Komissio esittää tämän EU:n toimintasuunnitelman neuvostolle ja
parlamentille sekä kehottaa niitä hyväksymään sen kokonaisuudessaan. Liite I
Luettelo EU:n toimintasuunnitelman sisältämistä toimista Erityistavoite 1: Tunnistetaan ja korjataan puutteet ja epäjohdonmukaisuudet nykyisissä hoitotoimenpiteissä sekä EU:n vesillä että EU:n ulkopuolisilla vesillä. Toimi || Vastuutaho || Aikataulu Tutkitaan, millaisten perusteiden avulla sivusaalisongelma voitaisiin merilintujen osalta määrittää || KOM yhdessä tieteellisten elinten kanssa || Vuoden 2013 ensimmäinen neljännes Pyritään edistymään SPA-alueiden nimeämisessä, muun muassa hyödyntämällä IBA-alueita mahdollisten SPA-alueiden kartoittamiseksi || Jäsenvaltiot ja KOM || Jatkuva Pyritään edistymään kalastuksen hoitotoimenpiteiden kehittämisessä ja täytäntöönpanossa, jotta merilintuja suojeltaisiin lintudirektiivin mukaisilla SPA-alueilla, muilla suojeluilla merialueilla, mukaan lukien merentakaiset maat ja alueet, ja IBA-alueilla, sekä pyritään tarvittaessa laajentamaan nämä toimenpiteet laajemmille vesialueille || Jäsenvaltiot ja KOM || Jatkuva Tarkastellaan nykyisiä seurantatoimenpiteitä ja sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä, joilla merilintuja pyritään suojelemaan alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä, ja arvioidaan nykyisten toimenpiteiden noudattamisen tasoa || Jäsenvaltiot, KOM, RFMOt, LDRAC || Jatkuva Kannustetaan alueellisia kalastuksenhoitojärjestöjä – sekä niille suoraan esitettävillä pyynnöillä että FAOn välityksellä – kehittämään omia kansallisia/alueellisia toimintasuunnitelmia, jotka ovat parhaita käytäntöjä koskevien FAOn teknisten suuntaviivojen mukaisia || KOM, RFMOt || Jatkuva Varmistetaan mahdollisuuksien mukaan, että EU:n alusten EU:n ulkopuolisilla vesillä käyttämät sivusaaliiden vähentämistoimenpiteet ovat myös käytössä EU:n ulkopuolisten maiden lipun alla purjehtivilla aluksilla, jotka ovat EU:hun sijoittautuneiden omistajien tai toimijoiden omistuksessa tai määräysvallassa || KOM, jäsenvaltiot, RFMOt, LDRAC || Jatkuva Ehdotetaan erityistä suositusta / erityisiä suosituksia rannikkovaltioiden väliseen sopimukseen, jotta EU:n ulkopuoliset, EU:n vesillä toimivat alukset panisivat täytäntöön saaliiden vähentämistoimenpiteitä ja raportoisivat merilintujen joutumisesta sivusaaliiksi || KOM || Viimeistään vuoden 2013 lopussa Erityistavoite 2: Kerätään tiedot, jotka ovat olennaisen tärkeitä määritettäessä, miten paljon merilintuja joutuu sivusaaliiksi. Tiedonkeruu koskee erityisesti niitä kalastuksia ja alueita EU:n vesillä ja EU:n ulkopuolisilla vesillä, joiden osalta tietoja on vain vähän, ne ovat satunnaisia ja/tai niitä ei ole lainkaan saatavilla. Toimi || Vastuutaho || Aikataulu Tarkastellaan sivusaaliiksi joutumisen osalta käytettävissä olevia tietoja, validoidaan tietolähteitä ja kartoitetaan, missä kalastuksissa tarvitaan tarkoituksenmukaista seurantaa ja tarkempia tutkimuksia || Jäsenvaltiot, KOM ja tieteelliset elimet || Viimeistään vuoden 2013 lopussa Omaksutaan ennalta varautuva lähestymistapa, jos tiedot merilintujen joutumisesta sivusaaliiksi puuttuvat tai ovat epävarmoja, ja seurataan tarkemmin tähän ryhmään kuuluvia kalastuksia (lyhyellä aikavälillä olisi pyrittävä vähintään 10 prosentin kattavuuteen tarkkailijaohjelmassa) || Jäsenvaltiot || Alustavan arvioinnin jälkeen Varmistetaan, että tarkkailijat, jotka ovat tavanomaisesti mukana EU:n ulkoisilla vesillä toimivilla aluksilla, kirjaavat sivusaaliiksi joutuvat merilinnut tarkasti || Jäsenvaltiot, RFMOt || Jatkuva Varmistetaan, että tarkkailijat aina antavat tiedot asianomaisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sihteeristölle ja komissiolle helpottamaan tarkkailijaohjelman tietojen analysointia || Jäsenvaltiot, RFMOt, KOM || Jatkuva Laaditaan vakiolomake, jolla sivusaaliiksi joutuvista merilinnuista voidaan raportoida vapaaehtoisesti, ja ylläpidetään jäsenvaltioiden toimittamien tietojen avulla tietokantaa merilintujen joutumisesta sivusaaliiksi EU:n kalastuksissa || KOM ja ICES || Vuoden 2012 lopussa Harkitaan, millaiset mahdollisuudet olisi sisällyttää merilintujen seuranta uuteen tiedonkeruujärjestelmään || KOM || Vuoden 2014 alussa Erityistavoite 3: Toteutetaan sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä, jos tiedot osoittavat, että merilintuja joutuu sivusaaliiksi. Toimi || Vastuutaho || Aikataulu Toteutetaan hyväksi havaittuja sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä pitkäsiimakalastuksessa Gran Solissa, Välimerellä ja EU:n ulkopuolisilla vesillä (jos niitä ei jo edellytetä). Näissä kalastuksissa olisi käytettävä vähintään kahta seuraavista sivusaaliiden vähentämistoimenpiteistä: – yölaskut mahdollisimman vähäisellä kannen valaistuksella – lintujenkarkotussiimat (tori-siimat) – painojen asettaminen siimoihin Sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiden olisi noudatettava teknisiä vähimmäisvaatimuksia, jotka asetetaan BirdLifen ja ACAP:n suuntaviivoissa[40] || KOM, jäsenvaltiot, RFMOt || Viimeistään vuoden 2013 lopussa Edistetään tarvittaessa sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä kansainvälisellä tasolla, jollei niitä ole vielä voimassa || KOM || Jatkuva Arvioidaan, millaisia sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä voidaan toteuttaa pyydettäessä seisovilla verkoilla Itämerellä, itäisellä Pohjanmerellä ja läntisillä vesillä, jos merilintujen tahaton pyynti on hyvin dokumentoitua, ja pannaan tällaisia toimenpiteitä täytäntöön || Jäsenvaltiot || Viimeistään vuoden 2013 lopussa Suositetaan, että kaikki alukset hoitavat kalanperkeet/poisheitot aluksella parhaita toimintatapoja koskevien suuntaviivojen[41] mukaisesti || Jäsenvaltiot || Viimeistään vuoden 2013 lopussa Alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen tarkastelun perusteella annetaan ehdotukset sivusaaliiden uusista vähentämistoimenpiteistä ja seurannan parantamisesta alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä || KOM, jäsenvaltiot, RFMOt, LDRAC || Jatkuva Ehdotetaan, että asianomaiset sivusaaliiden vähentämistoimenpiteet sisällytettäisiin teknisiä toimenpiteitä koskevaan asetukseen, joka on kehitteillä YKP:n uudistuksen yhteydessä, ja lisäksi varmistetaan, että monivuotisiin suunnitelmiin sisällytetään erityistoimenpiteitä, jos se on tarpeen ja kiireellistä || KOM || Vuodesta 2016 alkaen, kun uusi teknisiä toimenpiteitä koskeva asetus on hyväksytty ja monivuotiset suunnitelmat laadittu Kannustetaan jäsenvaltioita saattamaan EU:n toimintasuunnitelma osaksi kansallista lainsäädäntöään || KOM ja jäsenvaltiot || Viimeistään vuoden 2013 lopussa Tarjotaan riittävät resurssit, erityisesti myöntämällä rahoitusta Euroopan kalatalousrahastosta ja uudesta Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta, sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiden kehittämiseen, testaamiseen ja täytäntöönpanoon || Jäsenvaltiot || EKTR:n osalta viipymättömät toimet, EMKR:n osalta viimeistään vuoden 2014 lopussa Erityistavoite 4: Valistetaan ja koulutetaan kalastajia sen suhteen, miten sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä käytetään ja mitä hyötyä niistä saadaan sekä miten merilinnut tunnistetaan tarkasti raportointitarkoituksissa. Toimi || Vastuutaho || Aikataulu Järjestetään työpaja/työpajoja, jotta sidosryhmille voidaan tiedottaa EU:n toimintasuunnitelmasta || KOM || Vuoden 2013 ensimmäinen neljännes Edistetään sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiden käyttöönottoa, jotta merilintuja joutuisi vähemmän sivusaaliiksi, ja autetaan kehittämään kalastajille ja kalastusalan tarkkailijoille suunnattuja koulutusohjelmia sekä laatimaan ja jakelemaan merilintujen tunnistusoppaita ja muuta merkityksellistä materiaalia || Jäsenvaltiot, kansalaisjärjestöt, alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat || Jatkuva Tarjotaan riittävät resurssit, erityisesti myöntämällä rahoitusta Euroopan kalatalousrahastosta ja uudesta Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta, valistustoimenpiteiden ja tietoisuutta lisäävien toimenpiteiden toteuttamiseksi || Jäsenvaltiot || Jatkuva Jatketaan EU:n ulkopuolisilla vesillä toimiville aluksille suunnattua koulutusta, valistusta ja tietoisuuden lisäämistä || Kansalaisjärjestöt, RFMOt || Jatkuva Laajennetaan tietoisuutta lisäävät toimenpiteet muihin sidosryhmiin ja suureen yleisöön || KOM, kansalaisjärjestöt || Jatkuva Erityistavoite 5: Muunnetaan tutkimustulokset kaikkiin pyydyksiin sovellettaviksi käytännöllisiksi ja tehokkaiksi sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiksi, joilla on vaikutusta merilintuihin. Toimi || Vastuutaho || Aikataulu Pannaan tutkimusta alulle EU:n rahoitusohjelmien kautta (esimerkiksi seitsemäs puiteohjelma, LIFE), jotta kehitettäisiin käytännöllisiä ja tehokkaita sivusaaliiden vähentämistoimenpiteitä, arvioitaisiin kyseisten toimenpiteiden vaikuttavuutta sekä arvioitaisiin ja tehostettaisiin jo käytössä olevia teknologioita ja käytäntöjä Pääpaino olisi lyhyellä aikavälillä asetettava sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiden kehittämiseen seisovilla verkoilla pyynnissä || KOM, jäsenvaltiot, alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat, kansalaisjärjestöt || Jatkuva Jatketaan tutkimusta vaihtoehtoisten pyydysten kehittämiseksi tavoitteena poistaa kalastuksesta SPA-alueille aiheutuvat haitalliset vaikutukset ja helpottaa kalastusmahdollisuuksien saantia || Jäsenvaltiot, alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat, kansalaisjärjestöt || Jatkuva Jos merilintujen joutumista sivusaaliiksi seurataan EU:n monivuotisessa tiedonkeruuohjelmassa vuosina 2014–2020, arvioidaan, miten uusia sähköisen seurannan teknologioita voidaan käyttää merilintujen sivusaaliiksi joutumisen seurannassa, ja tarvittaessa varmistetaan niiden täytäntöönpano || Jäsenvaltiot, alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat, kansalaisjärjestöt || 2014 Tarjotaan riittävät resurssit, erityisesti myöntämällä rahoitusta Euroopan kalatalousrahastosta ja uudesta Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta, sivusaaliiden vähentämistoimenpiteiden käyttöönoton ja testaamisen helpottamiseksi sekä kalastuksen lisäseurannan mahdollistamiseksi, jos epäillään sivusaalisongelmia || Jäsenvaltiot || EKTR:n osalta viipymättömät toimet, EMKR:n osalta viimeistään vuoden 2014 lopussa Liite II
Mainittujen merilintulajien latinankieliset nimet Baleaarienliitäjä || Puffinus mauretanicus Nokiliitäjä || Puffinus griseus Idänpikkuliitäjä || Puffinus yelkouan Välimerenlokki || Larus audouinii Keltanokkaliitäjä || Calonectris diomedea Mustanmerenlokki || Larus melanocephalus Pikkukajava || Rissa tridactyla Riskilä || Cepphus grylle Pikkuliitäjä || Puffinus puffinus Etelänharmaalokki || Larus michahellis Myrskylintu || Fulmarus glacialis Isoliitäjä || Puffinus gravis Suula || Morus bassanus Kuikat || Gaviidae spp. Uikut || Podicipedidae spp. Merisorsat || Merginae spp. Sukeltajasorsat || Aythyinae spp. Ruokit || Alcidae spp. Merimetsot || Phalacrocoracidae spp. Allihaahka || Polysticta stelleri Kaakkuri || Gavia stellata Kuikka || Gavia arctica Mustakurkku-uikku || Podiceps auritus Uivelo || Mergellus albellus Etelänkiisla (alalaji Iberian niemimaa) || Uria aalge ibericus Karimetso || Phalacrocorax aristotelis Albatrossit || Diomedeidae spp. Ulappaliitäjät || Procellaria ja Macronectes spp. [1] FAO. 1999. International Plan of Action for reducing
incidental catches of seabirds in longline fisheries. Rooma, FAO. 1999. s.
1–11. [2] ICES Advice 2008, Book 1, 1.5.1.3 Interactions
between fisheries and seabirds in EU waters. ICES. 2008. Report of
the Working Group on Seabird Ecology (WGSE), ICES CM 2008/LRC:05, 99 s. [3] ICES. 2009. Report of the Working Group on Seabird Ecology
(WGSE), 23.–27. maaliskuuta 2009, Brugge, Belgia. ICES CM 2009/LRC:10, 91 s. ICES. 2010. Report of
the Working Group on Seabird Ecology (WGSE), 15.–19. maaliskuuta 2010,
Kööpenhamina, Tanska. ICES CM 2010/SSGEF:10, 77 s. [4] Anderson O.R.J., Small C.J., Croxall J.P., Dunn E.K.,
Sullivan B.J. Yates O. ja Black A. 2011. Global seabird bycatch in longline
fisheries. Endangered Species Research Vol. 14:91-106. [5] Pitkilläsiimoilla tarkoitetaan joukkoa toisiinsa
yhdistettyjä, joko pohjaan kiinnitettyjä tai ajelehtivia siimoja, joissa on
suuri määrä syöteillä varustettuja koukkuja. [6] Seisovilla verkoilla tarkoitetaan verkkoja, joilla
pyytäminen ei vaadi verkon aktiivista liikettä. Tällaiset verkot voivat
muodostua yhdestä tai useammasta verkosta, joissa on ylä-, ala- ja yhdistävät
köydet ja jotka on voitu varustaa ankkurointi-, kellutus- ja
paikannusvälineillä. [7] Troolilla tarkoitetaan pyydystä, jota vedetään
aktiivisesti yhdellä tai useammalla kalastusaluksella ja joka muodostuu
verkosta. Verkolla on kartion tai pyramidin muotoinen runko, jonka sulkee pussi
tai troolin perä. [8] Kurenuotalla tarkoitetaan verkosta valmistettua
saartopyydystä, jonka pohja kurotaan umpeen verkon pohjassa olevalla
kurevaijerilla. Kurevaijeri kulkee pohjaköyden kanssa renkaiden läpi, ja verkko
voidaan kuroa umpeen sillä. [9] Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30 päivänä
marraskuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
2009/147/EY. [10] http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/indez_en.htm [11] Žydelis, R., Bellebaum, J., Österblom, H., Vetemaa, M.,
Schirmeister, B., Stipniece, A., Dagys, M., van Eerden, M. ja Garthe, S. 2009. Bycatch in gillnet fisheries - An overlooked threat to waterbird
populations. Biological
Conservation, 142: 1269-1281. [12] ACAP 2009. Species Assessments. Saatavilla osoitteessa www.acap.aq/acap-species [13] Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen
suojelukomissio. [14] Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio. [15] Intian valtameren tonnikalakomissio. [16] http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/index_en.htm [17] Melvin, E.F., Parrish, J.K. ja Conquest, L.L. 1999. Novel
tools to reduce seabird bycatch in coastal gillnet fisheries. Cons. Biol. 13: 1386-1397. [18] Sullivan, B. J., Clark, J. Reid, K, Reid E (2009). Development of effective mitigation to reduce seabird mortality in
the icefish (Champsocephalus gunnar) trawl fishery in Subarea 48.3. WG-IMAF-09-15. CCAMLR, Hobart, Australia. [19] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. [20] KOM(2011) 425. [21] KOM(2011) 804. [22] KOM(2011) 424. [23] EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7–50. [24] EUVL L 164, 25.6.2008, s. 19–40. [25] EYVL L 309, 13.12.1993, s. 1. [26] KOM(2011) 244. [27] Euroopan unionin tuomioistuin oikeuskäytännön perusteella,
asia C-221/04, 71 kohta. [28] http://www.ospar.org/ [29] http://www.helcom.fi/ [30] http://www.unepmap.org/index.php?module=content2&catid=001001004 [31] http://www.tuna-org.org/Documents/TRFMO2/19%20ANNEX%205.11%20ENG.pdf [32] EYVL
L 179, 23.6.1998, s. 3–134. [33] EUVL L 309, 13.12.1993, s. 1. [34] http://www.cms.int/about/intro.htm [35] https://www.acap.aq/ [36] Birdlife International (2011). Important Bird Areas
factsheets. http://www.birdlife.org [37] Potential Biological Removal -arviolla tarkoitetaan
eläinten tai lintujen enimmäismäärää, pois lukien luontaiset kuolemat, joka
kannasta voi poistua niin, että kanta voi kuitenkin saavuttaa optimaalisen
kestävän tason tai säilyttää sen. [38] BPUE:llä mitataan lintujen joutumista sivusaaliiksi
pyyntiponnistusyksikköä kohti. [39] FAO 2008. Report of the Expert Consultation on Best
Practice Technical Guidelines for IPOA/NPOA-Seabirds. Bergen,
Norja, 2.–5. syyskuuta 2008, s. 46. [40] http://www.rspb.org.uk/ourwork/policy/marine/international/advocacy/mitigationfactsheets.aspx [41] http://www.birdlife.org/seabirds/downloads/FS_13_Trawl_fisheries_warp_strike_final.pdf