This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013PC0345
Proposal for a COUNCIL DECISION on the adoption by Latvia of the euro on 1 January 2014
Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS euron käyttöönottamisesta Latviassa 1 päivänä tammikuuta 2014
Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS euron käyttöönottamisesta Latviassa 1 päivänä tammikuuta 2014
/* COM/2013/0345 final - 2013/0190 (NLE) */
Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS euron käyttöönottamisesta Latviassa 1 päivänä tammikuuta 2014 /* COM/2013/0345 final - 2013/0190 (NLE) */
PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Neuvosto päätti 3. toukokuuta 1998, että
Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat,
Portugali, Itävalta ja Suomi täyttivät euroon 1. tammikuuta 1999 siirtymiseksi
vaadittavat edellytykset. Koska Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttivät
oikeuttaan jättäytyä talous- ja rahaliiton ulkopuolelle, neuvosto ei arvioinut,
täyttävätkö ne vastaavat edellytykset. Neuvosto katsoi, että Kreikka ja Ruotsi
olivat jäsenvaltioita, joita koski poikkeus. Neuvosto päätti 19. kesäkuuta
2000, että Kreikka täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1.
tammikuuta 2001. Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneistä maista
(Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola, Slovenia ja Slovakia)
tuli jäsenvaltioita, joita koskee poikkeus liittymisasiakirjan 4 artiklan
mukaisesti. Neuvosto päätti 11. heinäkuuta 2006, että Slovenia täytti
vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1. tammikuuta 2007.
Bulgariasta ja Romaniasta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. tammikuuta
2007, tuli jäsenvaltioita, joita koskee poikkeus liittymisasiakirjan
5 artiklan mukaisesti. Neuvosto päätti 10. heinäkuuta 2007, että Kypros ja
Malta täyttivät vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1.
tammikuuta 2008. Neuvosto päätti 8. heinäkuuta 2008, että Slovakia täytti
vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1. tammikuuta 2009.
Neuvosto päätti 13. heinäkuuta 2010, että Viro täytti vaadittavat edellytykset
euron käyttöönottamiseksi 1. tammikuuta 2011. Kroatia liittyy Euroopan unioniin
1. heinäkuuta 2013, ja siitä tulee jäsenvaltio, jota koskee poikkeus
liittymisasiakirjan 5 artiklan mukaisesti. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn
sopimuksen, jäljempänä ’perussopimus’, 140 artiklan 1 kohdassa määrätään,
että vähintään joka toinen vuosi tai sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, jota
koskee poikkeus, komissio ja Euroopan keskuspankki antavat neuvostolle
kertomuksia jäsenvaltioiden, joita koskee poikkeus, edistymisestä talous- ja
rahaliiton toteuttamiseen liittyvien jäsenvaltioiden velvollisuuksien
täyttämisessä. Komissio voi perussopimuksen 140 artiklan 2 kohdassa
määrätyn menettelyn mukaisesti esittää omaan kertomukseensa ja EKP:n
kertomukseen perustuvan ehdotuksen neuvoston päätökseksi vaadittavat
edellytykset täyttäviä jäsenvaltioita koskevan poikkeuksen kumoamiseksi. Komission ja EKP:n edelliset säännölliset
lähentymiskertomukset hyväksyttiin toukokuussa 2012. Latvia esitti
5. maaliskuuta 2013 pyynnön lähentymiskehityksen arvioimisesta uudelleen
tarkoituksena ottaa euro käyttöön 1. tammikuuta 2014, jos poikkeus
päätettäisiin kumota. Vastauksena pyyntöön komissio ja EKP arvioivat Latvian
lähentymiskehitystä. Komissio hyväksyi Latviaa koskevan
lähentymiskertomuksen kokouksessaan 5. kesäkuuta 2013. EKP antoi oman
kertomuksensa 3. kesäkuuta. Komission ja EKP:n kertomuksissa tutkitaan, onko
Latvian lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna,
sopusoinnussa perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n
perussäännön kanssa. Kertomuksissa tarkastellaan myös sitä, onko maa
saavuttanut kestävän lähentymisen korkean tason lähentymisperusteiden
mukaisesti, ja kiinnitetään huomiota myös useisiin muihin perussopimuksen 140
artiklan 1 kohdan viimeisen alakohdan nojalla vaadittuihin näkökohtiin. Lähentymiskertomuksessaan komissio katsoo,
että Latvia täyttää euron käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset. Kertomuksensa ja EKP:n kertomuksen perusteella komissio on hyväksynyt
oheisen ehdotuksen neuvoston päätökseksi Latviaa koskevan poikkeuksen
kumoamisesta 1. tammikuuta 2014 lukien. 2. KUULEMISTEN JA
VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Jäsenvaltioiden kanssa käydään säännöllisesti
keskusteluja jäsenvaltioiden talouspoliittisista haasteista talous- ja
rahoituskomiteassa sekä Ecofin-neuvoston euroryhmässä. Niihin sisältyy
epävirallisia keskusteluja erityisesti mahdollisen euroalueeseen liittymisen
valmistelua koskevista seikoista (kuten valuuttakurssipolitiikasta).
Vuoropuhelua käydään myös tutkijoiden ja muiden sidosryhmien kanssa konferensseissa
ja seminaareissa sekä ad hoc ‑pohjalta. Talouden kehitystä euroalueella ja
jäsenvaltioissa arvioidaan useissa talouspolitiikan koordinointi- ja
valvontamenettelyissä (erityisesti perussopimuksen 121 artiklan nojalla) sekä
komission säännöllisesti suorittaman maa- ja aluekohtaisen seurannan ja
analyysin yhteydessä (ml. ennusteet, säännölliset julkaisusarjat ja talous- ja
rahoituskomitealle sekä Ecofin-neuvoston euroryhmälle tuotettu aineisto).
Suhteellisuusperiaatteen ja aikaisemman käytännön mukaisesti komissio ehdottaa,
että se ei tee muodollista vaikutusten arviointia. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN
SISÄLTÖ 3.1. Oikeusperusta Tämän ehdotuksen oikeusperusta on
perussopimuksen 140 artiklan 2 kohta, jossa määrätään menettelystä, jolla
neuvosto tekee päätöksen euron käyttöönottamisesta ja poikkeuksen kumoamisesta
jäsenvaltioilta, joita poikkeus koskee. Neuvosto tekee päätöksensä komission
ehdotuksesta Euroopan parlamenttia kuultuaan, Eurooppa-neuvostossa käytyjen
keskustelujen jälkeen ja saatuaan suosituksen niitä jäsenvaltioita, joiden
rahayksikkö on euro, edustavien neuvoston jäsenten määräenemmistöltä. 3.2. Toissijaisuus- ja
suhteellisuusperiaate Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen
toimivaltaan. Sen vuoksi siihen ei sovelleta toissijaisuusperiaatetta. Tämä ehdotus rajoittuu siihen, mikä on tarpeen
sille asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja on sen vuoksi
suhteellisuusperiaatteen mukainen. 3.3. Sääntelytavan valinta Perussopimuksen 140 artiklan 2 kohdan nojalla
ainoa soveltuva sääntelytapa on päätös. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia Euroopan
unionin talousarvioon. 2013/0190 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS euron käyttöönottamisesta Latviassa 1 päivänä
tammikuuta 2014
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 140 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan komission kertomuksen[1], ottaa huomioon Euroopan keskuspankin
kertomuksen[2], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon Eurooppa-neuvostossa käydyt
keskustelut, ottaa huomioon niitä jäsenvaltioita, joiden
rahayksikkö on euro, edustavien neuvoston jäsenten suosituksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Talous- ja rahaliiton kolmas
vaihe (EMU) alkoi 1 päivänä tammikuuta 1999. Brysselissä 3 päivänä toukokuuta
1998 valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontunut neuvosto
päätti, että Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg,
Alankomaat, Itävalta, Portugali ja Suomi täyttivät euron käyttöönottamiseksi 1
päivänä tammikuuta 1999 vaadittavat edellytykset[3]. (2) Neuvosto päätti päätöksellä
2000/427/EY[4],
että Kreikka täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1
päivänä tammikuuta 2001. Neuvosto päätti päätöksellä 2006/495/EY[5], että Slovenia täytti
vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2007.
Neuvosto päätti päätöksellä 2007/503/EY[6]
ja päätöksellä 2007/504/EY[7],
että Kypros ja Malta täyttivät vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi
1 päivänä tammikuuta 2008. Neuvosto päätti päätöksellä 2008/608/EY[8], että Slovakia täytti
vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi. Neuvosto päätti päätöksellä
2010/416/EU[9],
että Viro täytti vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi. (3) Yhdistynyt kuningaskunta
ilmoitti neuvostolle eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen
kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn, Euroopan yhteisön
perustamissopimukseen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, liitetyn pöytäkirjan
1 kohdan mukaisesti, että se ei aikonut siirtyä talous- ja rahaliiton
kolmanteen vaiheeseen 1 päivänä tammikuuta 1999. Tätä ilmoitusta ei ole
muutettu. Tanska on eräistä Tanskaa koskevista määräyksistä tehdyn, EY:n
perustamissopimukseen liitetyn pöytäkirjan 1 kohdan ja valtion- tai hallitusten
päämiesten Edinburghissa joulukuussa 1992 tekemän päätöksen mukaisesti
ilmoittanut neuvostolle, että se ei osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen
vaiheeseen. Tanska ei ole pyytänyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn
sopimuksen, jäljempänä ’perussopimus’, 140 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun
menettelyn aloittamista. (4) Ruotsia koskee päätöksen
98/317/EY nojalla perussopimuksen 139 artiklan 1 kohdassa määritelty
poikkeus. Vuoden 2003 liittymisasiakirjan[10]
4 artiklan mukaisesti Tšekkiä, Latviaa, Liettuaa, Unkaria ja Puolaa koskee
perussopimuksen 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Vuoden 2005
liittymisasiakirjan[11]
5 artiklan mukaisesti Bulgariaa ja Romaniaa koskee perussopimuksen 139
artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Liittymisasiakirjan[12] 5 artiklan mukaisesti Kroatiaa
koskee perussopimuksen 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. (5) Euroopan keskuspankki,
jäljempänä ’EKP’, perustettiin 1 päivänä heinäkuuta 1998. Euroopan
valuuttajärjestelmän on korvannut valuuttakurssijärjestelmä (ERM), jonka
perustamisesta sovittiin valuuttakurssimekanismin perustamisesta talous- ja
rahaliiton kolmannessa vaiheessa 16 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla
Eurooppa-neuvoston päätöslauselmalla[13].
Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen valuuttakurssimekanismia (ERM II)
koskevista toimintamenettelyistä määrätään talous- ja rahaliiton kolmannen
vaiheen valuuttakurssimekanismia koskevista toimintamenettelyistä 16 päivänä
maaliskuuta 2006 tehdyssä Euroopan keskuspankin ja euroalueen ulkopuolisten
jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien välisessä sopimuksessa[14]. (6) Perussopimuksen 140 artiklan
2 kohdassa määrätään menettelyistä poikkeuksen kumoamiseksi asianomaisten
jäsenvaltioiden osalta. Ainakin kerran kahdessa vuodessa tai sellaisen
jäsenvaltion pyynnöstä, jota koskee poikkeus, komissio ja EKP antavat
neuvostolle kertomuksen perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun
menettelyn mukaisesti. Latvia esitti 5 päivänä maaliskuuta 2013 virallisen
pyynnön lähentymiskehityksen arvioimisesta. (7) Kunkin jäsenvaltion
kansallista lainsäädäntöä, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan
luettuna, on tarpeen mukaan muutettava, jotta se olisi sopusoinnussa
perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja
Euroopan keskuspankin perussäännön, jäljempänä ’EKPJ:n ja EKP:n perussääntö’,
kanssa. Komission ja EKP:n kertomuksissa arvioidaan yksityiskohtaisesti Latvian
lainsäädännön yhteensopivuutta perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä
EKPJ:n/EKP:n perussäännön kanssa. (8) Perussopimuksen 140
artiklassa tarkoitetuista lähentymisperusteista tehdyn pöytäkirjan N:o 13 1
artiklan mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä
luetelmakohdassa tarkoitetulla hintatason vakauden arviointiperusteella
tarkoitetaan, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän hintatason vakauden ja
tarkasteluajankohtaa edeltävän vuoden aikana todetun keskimääräisen rahanarvon
alentumisasteen, joka ylittää enintään 1,5 prosenttiyksiköllä enintään kolmen
hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavan asteen.
Hintavakautta arvioitaessa inflaatiota mitataan yhdenmukaistetuilla
kuluttajahintaindekseillä (YKHI), jotka on määritelty yhdenmukaistetuista
kuluttajahintaindekseistä 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 2494/95[15].
Hintavakausperusteen arvioimiseksi jäsenvaltion inflaatiota mitataan
kahdentoista kuukausi-indeksin aritmeettisen keskiarvon prosentuaalisena
muutoksena verrattuna edellisen jakson kahdentoista kuukausi-indeksin
aritmeettiseen keskiarvoon. Komission ja EKP:n kertomuksissa on käytetty
viitearvoa, joka on saatu laskemalla kolmen hintavakaudessa parhaiten
suoriutuneen jäsenvaltion inflaation yksinkertainen aritmeettinen keskiarvo,
johon on lisätty 1,5 prosenttiyksikköä. Huhtikuussa 2013 päättyneen vuoden
aikana inflaation viitearvoksi saatiin 2,7 prosenttia, kun hintavakaudessa
parhaiten suoriutuneet jäsenvaltiot olivat Ruotsi, jonka inflaatioaste oli
0,8 prosenttia, Latvia, jonka inflaatioaste oli 1,3 prosenttia, ja
Irlanti, jonka inflaatioaste oli 1,6 prosenttia. On perusteltua lukea
parhaiten suoriutuneista maista pois ne, joiden inflaatioasteita ei voitaisi
pitää tarkoituksenmukaisena vertailuarvona muiden jäsenvaltioiden osalta. Tällaiset
selvästi poikkeavat maat yksilöitiin vuosien 2004 ja 2010
lähentymiskertomuksissa. Nykyisessä taloustilanteessa on perusteltua lukea
Kreikka pois parhaiten suoriutuneista maista, sillä sen inflaatioaste ja
profiili poikkeavat laajalla marginaalilla euroalueen keskimääräisestä
inflaatioasteesta johtuen lähinnä Kreikan talouden vakavista mukautustarpeista
ja poikkeuksellisesta tilanteesta, ja siksi maan sisällyttäminen vaikuttaisi
kohtuuttomalla tavalla viitearvoon ja sitä kautta arviointiperusteen
oikeudenmukaisuuteen[16]. (9) Pöytäkirjan N:o 13 2 artiklan
mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa
tarkoitettu julkistalouden tilannetta koskeva arviointiperuste merkitsee, ettei
jäsenvaltiota tarkasteluajankohtana koske perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdassa
tarkoitettu neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kyseisessä
jäsenvaltiossa. (10) Pöytäkirjan N:o 13 3 artiklan
mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
tarkoitettu Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään
osallistumista koskeva arviointiperuste merkitsee, että jäsenvaltio on
noudattanut Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä (ERM)
määrättyjä tavanomaisia vaihteluvälejä ilman, että sillä on ollut merkittäviä
paineita, ainakin kahtena viimeisenä tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena.
Jäsenvaltio ei ole saanut samana aikana omasta aloitteestaan alentaa valuutan
kahdenvälistä keskusarvoa suhteessa euroon. Valuuttakurssia koskevan
lähentymisperusteen täyttymistä on arvioitu 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen
ERM II:n puitteissa. Arvioidessaan kertomuksissaan tämän lähentymisperusteen
täyttymistä komissio ja EKP ovat tarkastelleet 16 päivänä toukokuuta 2013
päättynyttä kahden vuoden jaksoa. (11) Pöytäkirjan N:o 13 4 artiklan
mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan neljännessä luetelmakohdassa
tarkoitettu korkokantojen lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä
vuotena merkitsee sitä, että jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen
keskimääräinen nimellistaso on enintään kaksi prosenttiyksikköä korkeampi kuin
enintään kolmen hintavakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaava
taso. Korkokantojen lähentymisperusteen tarkastelussa on käytetty
vertailukelpoisia valtion 10 vuoden viitelainan korkoja. Korkokantojen
lähentymisperusteen täyttämistä arvioitaessa komission ja EKP:n kertomuksissa
on laskettu viitearvo lisäämällä kaksi prosenttiyksikköä kolmen hintavakauden
parhaiten saavuttaneen jäsenvaltion pitkäaikaisten nimelliskorkojen
yksinkertaiseen aritmeettiseen keskiarvoon. Maaliskuussa 2013 päättyneen vuoden
jakson viitearvo oli tällä perusteella 5,5 prosenttia. (12) Pöytäkirjan N:o 13 5 artiklan
mukaan komissio toimittaa lähentymisperusteiden täyttämisen arvioinnissa
käytettävät tilastotiedot. Komissio on toimittanut tiedot tämän päätöksen
valmistelua varten. Komissio on toimittanut julkista taloutta koskevat tiedot
jäsenvaltioiden ilmoitettua ne 1 päivään huhtikuuta 2013 mennessä Euroopan
yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, liiallisia alijäämiä koskevasta
menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta 22 päivänä marraskuuta 1993
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3605/93[17]
mukaisesti. (13) Niiden kertomusten
perusteella, jotka komissio ja EKP ovat laatineet Latvian edistymisestä talous-
ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvien velvollisuuksiensa täyttämisessä,
katsotaan seuraavaa: a) Latvian kansallinen lainsäädäntö, sen
kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, on sopusoinnussa
perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. b) Sen osalta, täyttääkö Latvia
perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan neljässä luetelmakohdassa mainitut
lähentymisperusteet, voidaan todeta seuraavaa: –
Latvian keskimääräinen inflaatio oli huhtikuussa
2013 päättyneen vuoden aikana 1,3 prosenttia, joka on selvästi viitearvon
alapuolella, ja inflaatio todennäköisesti pysyy lähikuukausina viitearvon
alapuolella; –
Latvian julkisen talouden alijäämä on saatu
supistettua realistisella ja kestävällä tavalla alle 3 prosentin viitearvon
suhteessa BKT:hen vuoden 2012 loppuun mennessä; komission suosituksesta
neuvosto kumosi päätöksellä 2013/…/EU[18]
liiallisen alijäämän olemassaolosta Latviassa tehdyn päätöksen 2009/591/EY; –
Latvia on ollut ERM II:n jäsen 2 päivästä
toukokuuta 2005; liittyessään ERM II:een Latvia sitoutui yksipuolisesti
pitämään latin valuuttakurssin ±1 prosentin vaihtelualueella suhteessa
keskuskurssiin. Tätä arviointia edeltävien kahden vuoden aikana latin
valuuttakurssi poikkesi keskuskurssistaan enintään ±1 prosenttia eikä siihen
kohdistunut paineita; –
huhtikuussa 2013 päättyneen vuoden aikana Latvian
pitkäaikaiset korot olivat keskimäärin 3,8 prosenttia, mikä alittaa viitearvon. c) Lainsäädännön yhteensopivuudesta ja
lähentymiskriteerien täyttymisestä tehdyn arvion sekä muiden huomioon otettujen
tekijöiden perusteella Latvia täyttää vaadittavat euron käyttöönoton
edellytykset, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Latvia täyttää euron käyttöönottamiseksi
vaadittavat edellytykset. Latviaa koskeva vuoden 2003 liittymisasiakirjan
4 artiklassa tarkoitettu poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2014. 2 artikla Tämä päätös on
osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 3 artikla Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin
virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä Neuvoston
puolesta Puheenjohtaja [1] [2] [3] Päätös 1998/317/EY (EYVL L 139, 11.5.1998, s. 30). [4] EYVL L 167, 7.7.2000, s. 19. [5] EUVL L 195, 15.7.2006, s. 25. [6] EUVL L 186, 18.7.2007, s. 29. [7] EUVL L 186, 18.7.2007, s. 32. [8] EUVL L 195, 24.7.2008, s. 24. [9] EUVL L 196, 28.7.2010, s. 24. [10] EUVL L 236, 23.9.2003, s. 33. [11] EUVL L 157, 21.6.2005, s. 203. [12] EUVL L 112, 24.4.2012, s. 21. [13] EYVL C 236, 2.8.1997, s. 5. [14] EUVL C 73, 25.3.2006, s. 21. Sopimus sellaisena kuin se on
muutettuna 14 päivänä joulukuuta 2007 tehdyllä sopimuksella (EUVL C 319, 29.12.2007,
s. 7). [15] EYVL L 257, 27.10.1995, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on
muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003
(EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella
(EY) N:o 596/2009. [16] Huhtikuussa 2013 Kreikan 12 kuukauden keskimääräinen
inflaatioaste oli 0,4 prosenttia euroalueen vastaavan luvun ollessa
2,2 prosenttia, ja näiden kahden eron ennustetaan kasvavan edelleen
tulevina kuukausina. [17] EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7. Asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2103/2005
(EUVL L 337, 22.12.2005, s. 1). [18]