EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 32024R1348
Regulation (EU) 2024/1348 of the European Parliament and of the Council of 14 May 2024 establishing a common procedure for international protection in the Union and repealing Directive 2013/32/EU
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1348, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, kansainvälistä suojelua unionissa koskevan yhteisen menettelyn luomisesta ja direktiivin 2013/32/EU kumoamisesta
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1348, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, kansainvälistä suojelua unionissa koskevan yhteisen menettelyn luomisesta ja direktiivin 2013/32/EU kumoamisesta
PE/16/2024/REV/1
EUVL L, 2024/1348, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1348/oj (BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, GA, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
In force
Relation | Act | Comment | Subdivision concerned | From | To |
---|---|---|---|---|---|
Repeal | 32005L0085 | Ositt. kum. | |||
Repeal | 32013L0032 | 12/06/2026 |
Relation | Act | Comment | Subdivision concerned | From | To |
---|---|---|---|---|---|
Application extended by | 32024D2089 | Irlanti | 02/08/2024 |
![]() |
Euroopan unionin |
FI L-sarja |
2024/1348 |
22.5.2024 |
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2024/1348,
annettu 14 päivänä toukokuuta 2024,
kansainvälistä suojelua unionissa koskevan yhteisen menettelyn luomisesta ja direktiivin 2013/32/EU kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 78 artiklan 2 kohdan d alakohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnot (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnot (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1) |
Tämän asetuksen tavoitteena on keventää, yksinkertaistaa ja yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden menettelyjä ottamalla käyttöön kansainvälistä suojelua unionissa koskeva yhteinen menettely. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2013/32/EU (4) tehdään useita sisältöä koskevia muutoksia ja kyseinen direktiivi olisi kumottava ja korvattava asetuksella. Viittauksia kumottuun direktiiviin olisi pidettävä viittauksina tähän asetukseen. |
(2) |
Yhteinen turvapaikkapolitiikka, joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn, pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, jäljempänä ”Geneven yleissopimus”, täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, on olennainen osa unionin tavoitetta muodostaa asteittain vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue, joka on avoin unionissa suojelua hakeville kolmansien maiden kansalaisille ja kansalaisuudettomille henkilöille. Tällaisen politiikan olisi noudatettava jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaatetta, myös rahoituksen osalta. |
(3) |
Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä, jäljempänä ”yhteinen turvapaikkajärjestelmä”, perustuu yhteisiin vaatimuksiin, jotka koskevat turvapaikkamenettelyjä, aseman tunnustamista ja suojelua unionin tasolla ja vastaanotto-olosuhteita. Sillä otetaan käyttöön järjestelmä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnasta vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä varten. Vaikka yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämisessä on edistytty, jäsenvaltioiden välillä on edelleen merkittäviä eroja käytetyissä menettelyissä, hyväksyntäasteissa, myönnetyn suojelun muodossa ja kansainvälistä suojelua hakevien ja saavien aineellisten vastaanotto-olosuhteiden ja heille myönnettyjen etujen tasossa. Nämä erot edistävät merkittävästi edelleen liikkumista ja vaarantavat tavoitteen, joka on varmistaa kaikkien hakijoiden yhdenvertainen kohtelu yhteisessä turvapaikkajärjestelmässä riippumatta siitä, missä päin unionia he hakevat kansainväistä suojelua. |
(4) |
Komissio antoi 6 päivänä huhtikuuta 2016 tiedonannon ”Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistaminen ja laillisten maahanpääsyväylien kehittäminen”. Se esitti siinä yhteisen turvapaikkajärjestelmän rakenteelliseksi kehittämiseksi painopistealoja, jotka ovat kestävän ja oikeudenmukaisen järjestelmän luominen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnasta vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä varten, Eurodac-järjestelmän lujittaminen, suuremman lähentymisen aikaansaaminen turvapaikkajärjestelmässä, edelleen liikkumisen ehkäiseminen unionissa sekä vahvempi toimeksianto Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/2303 (5) perustetulle Euroopan unionin turvapaikkavirastolle, jäljempänä ”turvapaikkavirasto”. Tiedonanto on niiden Eurooppa-neuvoston 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016 esittämien kehotusten mukainen, jotka koskevat edistymistä unionin nykyisen toimintakehyksen parantamisessa, jotta varmistetaan inhimillinen, oikeudenmukainen ja tehokas turvapaikkapolitiikka. Lisäksi kyseisessä tiedonannossa ehdotetaan etenemistapaa, joka on Euroopan parlamentin 12 päivänä huhtikuuta 2016 antamassa päätöslauselmassa ”Välimeren tilanne ja tarve kokonaisvaltaiselle EU:n lähestymistavalle muuttoliikkeeseen” esitetyn muuttoliikkeeseen sovellettavan kokonaisvaltaisen lähestymistavan mukainen. |
(5) |
Jotta yhteinen turvapaikkajärjestelmä toimisi hyvin, kansallisten turvapaikkajärjestelmien lähentämisessä olisi edistyttävä merkittävästi. Kaikkien jäsenvaltioiden erilaiset turvapaikkamenettelyt olisi korvattava kansainvälisen suojelun myöntämistä ja poistamista koskevalla yhteisellä menettelyllä, jota sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2024/1347 (6) mukaisesti ja joka varmistaa menettelyn oikea-aikaisuuden ja tehokkuuden. Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden tekemät kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset olisi tutkittava menettelyssä, jossa sovelletaan samoja sääntöjä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa hakemus jätetään, jotta varmistetaan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tasapuolinen kohtelu sekä selkeys ja oikeusvarmuus yksittäisen hakijan kannalta. |
(6) |
Kansallisten turvapaikkajärjestelmien yhdenmukaistaminen ja lähentäminen olisi saavutettava siten, ettei jäsenvaltioita estetä ottamasta käyttöön tai pitämästä voimassa suotuisampia säännöksiä tässä asetuksessa säädetyissä tapauksissa. |
(7) |
Kansainvälisen suojelun myöntämistä ja poistamista koskevan yhteisen menettelyn olisi rajoitettava kansainvälistä suojelua hakevien liikkumista jäsenvaltiosta toiseen, kun tällainen liikkuminen johtuu lainsäädännöllisistä eroavuuksista, keventämällä menettelyjä ja selventämällä hakijoiden oikeuksia ja velvollisuuksia sekä seurauksia, joita näiden velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä aiheutuu, ja luomalla yhtäläiset edellytykset asetuksen (EU) 2024/1347 soveltamiselle jäsenvaltioissa. |
(8) |
Tätä asetusta olisi sovellettava kaikkiin jäsenvaltioiden alueella, myös niiden ulkorajoilla, aluemerellä tai kauttakulkualueilla, tehtyihin kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin ja kansainvälisen suojelun poistamiseen. Kansainvälistä suojelua hakevat henkilöt, jotka ovat jäsenvaltion aluemerellä, olisi tuotava maihin ja heidän hakemuksensa olisi tutkittava tämän asetuksen mukaisesti. |
(9) |
Tätä asetusta olisi sovellettava kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin menettelyssä, jossa tutkitaan, voidaanko hakijoille myöntää kansainvälinen suojelu asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti. Kansainvälisen suojelun lisäksi jäsenvaltiot voivat myös myöntää muita kansallisia humanitaarisia asemia kansallisen lainsäädäntönsä nojalla niille, joille ei voida myöntää pakolaisasemaa tai toissijaista suojeluasemaa. Jotta voitaisiin keventää menettelyjä jäsenvaltioissa, jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus soveltaa tätä asetusta myös tällaiseen kaikenlaiseen muuhun suojeluun. |
(10) |
Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden kohtelun osalta jäsenvaltioita sitovat niiden kansainvälisen oikeuden välineiden mukaiset velvoitteet, joiden osapuolia ne ovat. |
(11) |
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/1147 (7) perustetun turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston varoja sekä muiden asiaankuuluvien unionin rahastojen, jäljempänä ”rahastot”, varoja olisi voitava ottaa käyttöön, jotta voidaan tukea jäsenvaltioiden toimia tämän asetuksen soveltamiseksi, asianomaisten varojen käyttöä koskevien sääntöjen mukaisesti ja rajoittamatta muita ensisijaisia tavoitteita, joita varoilla tuetaan. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää määrärahoja asianomaisista ohjelmistaan, mukaan lukien väliarvioinnin jälkeen saataville annettavat määrät. Erityisesti varoista voidaan vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa antaa rahoitustukea toimille, joita jäsenvaltiot toteuttavat ottaakseen käyttöön riittävän kapasiteetin rajamenettelyn suorittamista varten. Temaattisista rahoitusvälineistä olisi voitava antaa saataville lisätukea erityisesti niille jäsenvaltioille, joiden saattaa olla tarpeen lisätä kapasiteettiaan ulkorajoilla tai joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin ja ulkorajoihin kohdistuu erityistä painetta tai erityisiä tarpeita. |
(12) |
Turvapaikkaviraston olisi annettava jäsenvaltioille tarvittavaa operatiivista ja teknistä apua tämän asetuksen soveltamista varten. Erityisesti sen olisi tarjottava asiantuntijoita avustamaan sekä kansallisia viranomaisia, kun nämä ottavat vastaan ja rekisteröivät kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, että määrittävää viranomaista tämän tehtävien suorittamisessa, myös kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnan osalta, ja toimitettava ajantasaista tietoa ja analyyseja kolmansista maista, mukaan lukien alkuperämaatiedot ja tiettyjen alkuperämaiden tilannetta koskeva ohjeistus. Tätä asetusta soveltaessaan jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon turvapaikkaviraston laatimat operatiiviset normit, indikaattorit, ohjeet ja parhaat käytännöt. |
(13) |
Suojelua tarvitsevat henkilöt olisi voitava tunnustaa asianmukaisesti Geneven yleissopimuksen 1 artiklassa tarkoitetuiksi pakolaisiksi tai henkilöiksi, jotka voivat saada toissijaista suojelua. Tämän vuoksi jokaisella hakijalla olisi oltava tosiasiallinen pääsy menettelyyn sekä mahdollisuus toimia täydessä yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa ja olla näihin yhteydessä asianmukaisella tavalla, niin että hän voi erityisesti esittää tapaukseensa liittyvät tosiseikat, sekä riittävät menettelyä koskevat takeet asiansa hoitamiseksi menettelyn kaikissa vaiheissa. |
(14) |
Hakijalle olisi annettava tosiasiallinen mahdollisuus esittää toimivaltaisille viranomaisille kaikki hänen saatavillaan olevat seikat, jotka tukevat hänen hakemustaan tai ovat olennaisia tämän asetuksen mukaisten menettelyjen kannalta. Tämän vuoksi hakijalla olisi oltava joitakin harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta oikeus tulla kuulluksi henkilökohtaisessa puhuttelussa käsiteltäessä hänen hakemuksensa tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja hänen hakemuksensa perusteita. Jos hakija ei kykene osallistumaan henkilökohtaiseen puhutteluun, viranomaiset voisivat vaatia hakijaa toimittamaan lääkärintodistuksen. Jotta oikeutta henkilökohtaiseen puhutteluun voitaisiin tosiasiassa käyttää, hakijan olisi saatava avukseen tulkki, jos se on tarpeen riittävän kommunikaation varmistamiseksi, ja hänelle olisi annettava tilaisuus selittää hakemustaan kattavasti. Hakijalle olisi annettava riittävästi aikaa valmistautua ja neuvotella oikeudellisen neuvonantajansa tai muun vastaavan neuvonantajansa, joka voi kansallisen lainsäädännön mukaisesti tarjota oikeudellista neuvonantoa, jäljempänä ”oikeudellinen neuvonantaja”, tai sellaisen henkilön kanssa, jolle on annettu oikeudellisen neuvonnan tehtävä. Oikeudellisen neuvonantajan olisi voitava avustaa hakijaa puhuttelun aikana. Henkilökohtainen puhuttelu olisi suoritettava olosuhteissa, joissa voidaan taata asianmukainen yksityisyys ja luottamuksellisuus, puhuttelusta vastaavan henkilöstön olisi oltava asianmukaisesti koulutettua ja pätevää, ja turvapaikkaviraston käyttämien asiantuntijoiden tai muiden jäsenvaltioiden viranomaisten henkilöstön olisi tarvittaessa osallistuttava puhutteluun. Jos hakemuksen perusteita koskevaa puhuttelua ei järjestetä sen vuoksi, että näin voidaan varmistaa nopea pääsy kansainvälisen suojelun piiriin, tämä ei saisi vaikuttaa velvollisuuteen tutkia, täyttääkö hakija asetuksessa (EU) 2024/1347 vahvistetut edellytykset, jotta hänelle voidaan myöntää pakolaisasema, ennen kuin tutkitaan, täyttääkö hän toissijaisen suojelun myöntämisen edellytykset. Kun otetaan huomioon, että henkilökohtainen puhuttelu on olennainen osa hakemuksen tutkintaa, puhuttelu olisi tallennettava ja siitä laadittu raportti tai transkriptio olisi annettava hakijoiden, heidän edustajiensa ja heidän oikeudellisten neuvonantajiensa käyttöön mahdollisimman pian puhuttelun jälkeen ja joka tapauksessa hyvissä ajoin ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen. |
(15) |
Henkilökohtainen puhuttelu on olennainen osa tehokasta ja oikeudenmukaista turvapaikkamenettelyä. Jotta voidaan varmistaa paras mahdollinen viestintäympäristö, etusijalle olisi asetettava kasvokkain suoritettava puhuttelu ja videoyhteydellä suoritettavien etäpuhuttelujen olisi oltava poikkeus. Kansanterveysnäkökohtien ohella määrittävällä viranomaisella voi olla oikeutettuja perusteita järjestää etäpuhuttelu videoyhteydellä, esimerkiksi jos turvapaikanhakijan haavoittuva asema estää häntä matkustamasta tai matkustaminen on vaikeaa terveys- tai perhesyistä tai jos puhuteltavat hakijat ovat säilöönotettuina tai merentakaisella alueella tai jos puhuttelu edellyttää erityisen kielitaidon omaavan tulkin etäosallistumista. Etäpuhuttelun yhteydessä määrittävän viranomaisen olisi sovellettava kaikkia niitä menettelytakeita, joita sovelletaan kasvokkain suoritettaviin puhutteluihin, ja varmistettava yksityisyys ja luottamuksellisuus ja otettava asianmukaisesti huomioon tietosuoja. Videoyhteydellä toteutettavan etäpuhuttelun soveltuvuutta olisi arvioitava tapauskohtaisesti ennen puhuttelun järjestämistä, sillä etäpuhuttelut eivät välttämättä sovellu kaikille turvapaikanhakijoille heidän nuoren ikänsä, näkö- tai kuulovamman tai mielenterveyden tilan vuoksi. Erityisesti on otettava huomioon tietyt haavoittuvassa asemassa olevat ryhmät, kuten kidutuksen uhrit tai traumatisoituneet hakijat. Lapsen etu olisi otettava ensisijaisesti huomioon. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä mahdollisiin teknisiin vaikeuksiin, jotka voivat häiritä puhuttelua, joiden vuoksi puhuttelusta tehtävä tallenne voi jäädä puutteelliseksi tai sen ymmärrettävyys voi kärsiä ja jotka voivat vaikuttaa tallenteen tallentamiseen ja hakuun. |
(16) |
On sekä jäsenvaltioiden että hakijoiden edun mukaista, että hakijat saavat jo varhaisessa vaiheessa kattavat tiedot noudatettavasta menettelystä sekä oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan. Lisäksi on keskeisen tärkeää varmistaa, että kansainvälisen suojelun tarpeet tunnustetaan asianmukaisesti jo hallinnollisen menettelyn vaiheessa antamalla laadukasta tietoa ja oikeudellista tukea, joka johtaa tehokkaampaan ja laadukkaampaan päätöksentekoon. Tätä varten mahdollisuuden oikeudelliseen neuvontaan, oikeusapuun ja oikeudelliseen edustukseen olisi oltava erottamaton osa kansainvälistä suojelua koskevaa yhteistä menettelyä. Hakijoille olisi heidän pyynnöstään annettava hallinnollisen menettelyn aikana maksutonta oikeudellista neuvontaa mahdollisimman pian sen jälkeen, kun kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on rekisteröity. Jotta voidaan lisäksi varmistaa hakijan oikeuksien tosiasiallinen suojelu, etenkin oikeus puolustukseen ja oikeudenmukaisuuden periaate, hakijoille olisi heidän pyynnöstään ja tässä asetuksessa vahvistetuin edellytyksin annettava muutoksenhakuvaiheessa maksutonta oikeusapua ja maksuton oikeudellinen edustaja. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava säätää maksuttomasta oikeusavusta ja oikeudellisesta edustuksesta hallinnollisen menettelyn aikana kansallisen lainsäädännön mukaisesti. |
(17) |
Tietyt hakijat voivat tarvita erityisiä menettelyllisiä takeita muun muassa iän, sukupuolen, seksuaalisen suuntautumisen, sukupuoli-identiteetin, vammaisuuden, vakavan fyysisen tai psyykkisen sairauden tai häiriön vuoksi, myös silloin kun nämä ovat seurausta kidutuksesta, raiskauksesta tai muusta vakavasta henkisestä, fyysisestä, seksuaalisesta tai sukupuoleen perustuvasta väkivallasta. On arvioitava, tarvitseeko yksittäinen hakija erityisiä menettelyllisiä takeita. |
(18) |
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten asiaankuuluvalla henkilöstöllä sekä lääkärillä tai psykologilla, joka arvioi erityisten menettelyllisten takeiden tarvetta, olisi oltava riittävä koulutus, jotta voidaan havaita haavoittuvuuden merkkejä hakijoissa, joilla voi olla erityisten menettelyllisten takeiden tarve, ja vastata havaittuihin tarpeisiin. |
(19) |
Tämä asetus ei vaikuta asetuksen (EU) 2021/2303 13 artiklan mukaiseen komission mahdollisuuteen pyytää turvapaikkavirastoa kehittämään operatiivisia vaatimuksia, indikaattoreita, ohjeita ja parhaita käytäntöjä, joka liittyvät unionin turvapaikkalainsäädännön täytäntöönpanoon. |
(20) |
Hakijoille, joiden on todettu tarvitsevan erityisiä menettelyllisiä takeita, olisi annettava asianmukaista tukea, jotta voidaan luoda tarvittavat edellytykset sille, että he voivat aidosti ja tosiasiallisesti päästä menettelyihin. Jos nopeutetussa menettelyssä tai rajamenettelyssä ei ole mahdollista antaa asianmukaista tukea, näitä menettelyjä ei saisi soveltaa erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitsevaan hakijaan. |
(21) |
Nais- ja miespuolisten hakijoiden todellisen tasa-arvon varmistamiseksi hakemusten tutkintamenettelyjen olisi oltava sukupuolisensitiivisiä. Erityisesti henkilökohtaiset puhuttelut olisi järjestettävä tavalla, joka antaa sekä nais- että miespuolisille hakijoille mahdollisuuden puhua vapaasti kokemuksistaan, myös tapauksista, joihin liittyy sukupuoleen, sukupuoli-identiteettiin tai seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvaa vainoa. Tätä varten hakijoille olisi annettava tosiasiallinen mahdollisuus puhutteluun erillään puolisostaan, kumppanistaan tai muista perheenjäsenistään. Hakijan pyynnöstä puhuttelun suorittajien ja tulkkien olisi mahdollisuuksien mukaan oltava hakijan toivomaa sukupuolta. Sukupuoleen liittyvien vaatimusten monimutkaisuus olisi otettava asianmukaisesti huomioon kaikissa menettelyissä. |
(22) |
Toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava edellyttää, että hakijalle tehdään henkilöntarkastus tai että hänen tavaransa tutkitaan silloin, kun se on kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnan kannalta välttämätöntä ja asianmukaisesti perusteltua. Näitä tavaroita voivat olla elektroniset laitteet, kuten kannettavat tietokoneet, taulutietokoneet ja matkapuhelimet. Tällaiset tarkastukset ja tutkimiset olisi tehtävä perusoikeuksia kunnioittaen ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen. |
(23) |
Jäsenvaltioiden olisi tätä asetusta soveltaessaan otettava ensisijaisesti huomioon lapsen etu Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä ”perusoikeuskirja”, 24 artiklan ja vuoden 1989 Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen mukaisesti. Lapsen etua arvioidessaan jäsenvaltioiden olisi erityisesti otettava asianmukaisesti huomioon alaikäisen hyvinvointi ja sosiaalinen kehitys, mukaan lukien hänen taustansa. Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen 12 artiklan perusteella, joka koskee lapsen oikeutta tulla kuulluksi, määrittävän viranomaisen olisi annettava alaikäiselle mahdollisuus henkilökohtaiseen puhutteluun, paitsi jos tämä ei ole lapsen edun mukaista. Määrittävän viranomaisen olisi suoritettava alaikäisen henkilökohtainen puhuttelu ottaen erityisesti huomioon hänen ikänsä ja kehitystasonsa. |
(24) |
Jäsenvaltioiden olisi tätä asetusta soveltaessaan noudatettava kansainvälisiä velvoitteitaan kansalaisuudettomia henkilöitä kohtaan ihmisoikeuksia koskevan kansainvälisen oikeuden välineiden ja soveltuvin osin myös New Yorkissa 28 päivänä syyskuuta 1954 hyväksytyn valtiottomien henkilöiden oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen mukaisesti, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden toimivaltaan kansalaisuuden saamista koskevissa asioissa ja siihen, että kansainvälisen oikeuden mukaan kansalaisuuden saamista ja menettämistä koskevat ehdot kuuluvat kunkin jäsenvaltion toimivaltaan, jota on käytettävä unionin oikeutta noudattaen. Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa pyrittävä tunnistamaan kansalaisuudettomat henkilöt ja vahvistamaan heidän suojeluaan, jotta he voivat nauttia perusoikeuksista ja jotta vähennetään syrjinnän tai eriarvoisen kohtelun riskiä. |
(25) |
Jos toimivaltaisten kansallisten viranomaisten perusteellisen arvioinnin perusteella todetaan, että hakija on vaaraksi kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle erityisesti vakavan rikollisuuden tai terrorismin osalta, jäsenvaltiolla olisi oltava mahdollisuus evätä poikkeuksellisesti hakijan oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle hallinnollisen menettelyn ajaksi, edellyttäen että tämän poikkeuksen soveltaminen ei johda siihen, että hakija poistetaan maasta johonkin kolmanteen maahan palauttamiskiellon periaatteen vastaisesti. |
(26) |
Yhteisessä menettelyssä virtaviivaistetaan määräaikoja, joita sovelletaan yksilön pääsyyn menettelyyn ja määrittävän viranomaisen suorittamaan hakemuksen tutkintaan. Koska suhteettoman suuri määrä saman ajanjakson kuluessa tehtyjä hakemuksia voi viivästyttää menettelyyn pääsyä ja hakemusten tutkintaa, joustavuus voi olla toisinaan tarpeen näiden määräaikojen pidentämiseksi poikkeuksellisesti. Menettelyn tehokkuuden varmistamiseksi näiden määräaikojen pidentämiseen olisi kuitenkin turvauduttava vasta viimeisenä keinona, kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen tarpeitaan tehokkaan turvapaikkajärjestelmän ylläpitämiseksi, myös laatimalla varautumissuunnitelmia, jos se on tarpeen, ja että turvapaikkaviraston olisi annettava jäsenvaltioille tarvittavaa operatiivista ja teknistä apua. Jos jäsenvaltiot arvioivat, että ne eivät pysty noudattamaan kyseisiä määräaikoja, niiden olisi pyydettävä apua turvapaikkavirastolta. Jos tällaista pyyntöä ei esitetä ja jos jäsenvaltion turvapaikkajärjestelmästä tulee kohtuuttoman paineen vuoksi tehoton yhteisen turvapaikkajärjestelmän toimintaa silmällä pitäen, turvapaikkaviraston olisi voitava toteuttaa toimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion tueksi komission ehdotuksen johdosta annetun neuvoston täytäntöönpanosäädöksen perusteella. |
(27) |
Yhteiseen menettelyyn pääsyn olisi perustuttava kolmivaiheiseen lähestymistapaan, jonka eri vaiheet ovat hakemuksen tekeminen, rekisteröinti ja jättäminen. Hakemuksen tekeminen on ensimmäinen askel, joka käynnistää tämän asetuksen soveltamisen. Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön katsotaan tehneen hakemuksen, kun hän ilmaisee toiveensa saada kansainvälistä suojelua jostakin jäsenvaltiosta. Jos hakemuksen vastaanottaa viranomainen, joka ei ole vastuussa hakemusten rekisteröinnistä, jäsenvaltioiden olisi sisäisten menettelyjensä ja järjestelyjensä mukaisesti sovellettava tätä asetusta, jotta varmistetaan tosiasiallinen pääsy menettelyyn. Toive saada kansainvälistä suojelua jostakin jäsenvaltiosta olisi voitava ilmaista missä tahansa muodossa, eikä yksittäisen hakijan tarvitse välttämättä käyttää tiettyjä sanoja, kuten ”kansainvälinen suojelu”, ”turvapaikka” tai ”toissijainen suojelu”. Ratkaisevana tekijänä olisi oltava se, että kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö ilmaisee pelkäävänsä joutuvansa vainotuksi tai kärsimään vakavaa haittaa palatessaan alkuperämaahansa tai, jos kyseessä on kansalaisuudeton henkilö, aiempaan asuinmaahansa. Jos on epäselvää, onko tietty lausuma katsottava kansainvälistä suojelua koskevaksi hakemukseksi, kolmannen maan kansalaiselta tai kansalaisuudettomalta henkilöltä olisi nimenomaisesti kysyttävä, haluaako hän saada kansainvälistä suojelua. Hakijan olisi voitava hyötyä tämän asetuksen ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2024/1346 (8) mukaisista oikeuksistaan heti hakemuksen tehtyään. |
(28) |
Hakemus olisi rekisteröitävä pikaisesti sen tekemisen jälkeen. Tässä vaiheessa hakemusten rekisteröinnistä vastaavien toimivaltaisten viranomaisten tai turvapaikkaviraston lähettämien asiantuntijoiden, jotka avustavat niitä tässä tehtävässä, olisi rekisteröitävä hakemus ja hakijan henkilötiedot. Kyseisten viranomaisten tai asiantuntijoiden olisi ilmoitettava hakijalle hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan sekä seurauksista, joita hakijalle aiheutuu velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä. Myös toimivaltaisten viranomaisten kanssa työskentelevien ja niitä avustavien järjestöjen olisi voitava ilmoittaa kyseiset tiedot. Hakijalle olisi annettava asiakirja, joka osoittaa, että hakemus on tehty ja rekisteröity. Määräaika hakemuksen jättämiselle alkaa kulua siitä, kun hakemus on rekisteröity. |
(29) |
Hakemuksen jättäminen on toimi, jolla virallistetaan kansainvälistä suojelua koskeva hakemus. Hakijalle olisi annettava tarvittavat tiedot siitä, miten ja missä hakemuksen voi jättää, kuten myös tosiasiallinen mahdollisuus hakemuksen jättämiseen. Tässä vaiheessa hakija on velvollinen esittämään mahdollisimman pian kaikki hänen käytettävissään olevat tiedot ja asiakirjat hakemuksen perustelemiseksi ja täydentämiseksi, jollei tässä asetuksessa muuta säädetä. Hallinnollisen menettelyn määräaika alkaa kulua hakemuksen jättämisestä. Hakijalle olisi pian hakemuksen jättämisen jälkeen annettava asiakirja, johon sisältyy maininta hakijan asemasta. |
(30) |
On erityisen tärkeää varmistaa, että alaikäisille tiedotetaan lapsiystävällisellä tavalla. |
(31) |
Hakijalle olisi ilmoitettava asianmukaisesti hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan kohtuullisessa ajassa, kirjallisesti ja tarvittaessa suullisesti sekä kielellä, jota hän ymmärtää tai jota hänen voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän. Koska hakemus hylätään epäsuorasti peruutettuna tai sen ilmoitetaan olevan epäsuorasti peruutettu esimerkiksi silloin, jos hakija kieltäytyy yhteistyöstä kansallisten viranomaisten kanssa erityisesti siten, ettei hän anna hakemuksen tutkinnassa tarvittavia tietoja tai ei anna ottaa sormenjälkiään tai kasvokuvaansa, on välttämätöntä, että hakijalle ilmoitetaan seurauksista, joita näiden velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä aiheutuu. |
(32) |
Voidakseen täyttää velvoitteensa tätä asetusta soveltavien viranomaisten henkilöstöllä olisi oltava riittävä tietämys, ja heidän olisi saatava koulutusta kansainvälisen suojelun alalla, myös turvapaikkaviraston tuella. Viranomaisille olisi myös annettava asianmukaiset välineet, mukaan lukien riittävästi pätevää henkilöstöä, ja ohjeistusta tehtäviensä hoitamiseksi tehokkaasti. Tätä varten kunkin jäsenvaltion olisi arvioitava säännöllisesti määrittävän viranomaisen ja muiden toimivaltaisten viranomaisten tarpeet sen varmistamiseksi, että ne pystyvät aina käsittelemään kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset tehokkaasti, etenkin silloin kun tietyn ajan kuluessa jätetään suhteettoman suuri määrä hakemuksia. |
(33) |
Jotta taataan tosiasiallinen pääsy hakemuksen tutkintamenettelyyn rajanylityspaikoilla ja säilöönottoyksiköissä, mahdollisuudesta hakea kansainvälistä suojelua olisi oltava saatavilla tietoja. Tulkkausjärjestelyillä olisi varmistettava perustason kommunikointi, jotta toimivaltaiset viranomaiset ymmärtävät, jos henkilöt ilmoittavat haluavansa hakea kansainvälistä suojelua. |
(34) |
Tässä asetuksessa olisi säädettävä hakijoiden mahdollisuudesta jättää hakemus sellaisten aikuisten puolesta, joita on avustettava oikeustoimien tekemisessä, ja sellaisten alaikäisten puolesta, jotka eivät ole kansallisen lainsäädännön mukaisesti oikeustoimikelpoisia jättämään hakemusta omissa nimissään. Kyseiset hakemukset olisi voitava tutkia yhdessä. |
(35) |
Sen varmistamiseksi, että ilman huoltajaa olevilla alaikäisillä on tosiasiallinen pääsy menettelyyn ja että he voivat hyödyntää tämän asetuksen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2024/1351 (9), direktiivin (EU) 2024/1346 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2024/1358 (10) mukaisia oikeuksia ja täyttää kyseisten asetusten mukaiset velvollisuudet, heille olisi nimettävä edustaja, myös silloin, kun hakijan todetaan olevan ilman huoltajaa oleva alaikäinen missä tahansa turvapaikkamenettelyn vaiheessa. Edustajan olisi avustettava ja ohjattava alaikäistä menettelyssä, jotta voidaan varmistaa lapsen etu, ja hänen olisi erityisesti avustettava hakemuksen jättämisessä ja henkilökohtaisessa puhuttelussa. Tarvittaessa edustajan olisi jätettävä hakemus alaikäisen puolesta. Ilman huoltajaa oleville alaikäisille olisi nimettävä henkilö, joka avustaa heitä siihen saakka, kunnes heille nimetään edustaja, tapauksen mukaan myös silloin, kun on kyse iän arviointia koskevista menettelyistä sekä asetuksessa (EU) 2024/1351 ja asetuksessa (EU) 2024/1358 säädetyistä menettelyistä. Jotta ilman huoltajaa olevia alaikäisiä voitaisiin tukea tehokkaasti, edustajille tai henkilölle, joka soveltuu toimimaan väliaikaisena edustajana, olisi annettava samanaikaisesti vastuu kohtuullisesta ja rajatusta määrästä ilman huoltajaa olevia alaikäisiä ja tavanomaisissa olosuhteissa enintään 30:stä ilman huoltajaa olevasta alaikäisestä. Jäsenvaltioiden olisi nimettävä hallinto- tai oikeusviranomaisia tai muita yhteisöjä, jotka ovat vastuussa edustajien säännöllisestä valvonnasta heidän suorittaessa tehtäviään. Ilman huoltajaa olevalla alaikäisellä olisi oltava oikeus jättää hakemus omissa nimissään, jos hän on oikeustoimikelpoinen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jotta turvattaisiin sellaisen ilman huoltajaa olevan alaikäisen oikeudet ja menettelylliset takeet, joka ei ole oikeustoimikelpoinen kansallisen lainsäädännön mukaisesti, edustajan olisi jätettävä hakemus mahdollisimman pian ottaen huomioon lapsen etu. Sen, että ilman huoltajaa oleva alaikäinen jättää hakemuksen omissa nimissään, ei saisi estää edustajan nimittämistä hänelle. |
(36) |
Jotta voidaan varmistaa, että kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelyssä otetaan asianmukaisesti huomioon lapsen oikeudet, alaikäisille on tarjottava lapsisensitiiviset menettelytakeet ja erityiset vastaanotto-olosuhteet. Jos hakijan lausuntojen perusteella on syytä epäillä, ettei hän ole alaikäinen, määrittävän viranomaisen olisi voitava arvioida asianomaisen henkilön ikä. Epäilyjä hakijan iästä voi syntyä silloin, kun hakija väittää olevansa alaikäinen, mutta myös silloin, kun hän väittää olevansa aikuinen. Kun otetaan huomioon ilman huoltajaa olevien alaikäisten erityinen haavoittuvuus ja se, ettei heillä todennäköisesti ole henkilötodistusta tai muita asiakirjoja, on kriittisen tärkeää varmistaa vahvat suojatoimet sen varmistamiseksi, ettei hakijoiden iän arvioinnissa sovelleta virheellisiä tai kohtuuttomia menettelyjä. |
(37) |
Iän arviointi olisi kaikissa tapauksissa tehtävä siten, että siinä otetaan ensisijaisesti huomioon lapsen etu koko menettelyn ajan. Iän arviointi olisi tehtävä kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa olisi suoritettava monitieteinen arviointi, joka voisi sisältää psykososiaalisen arvioinnin ja muita ei-lääketieteellisiä menetelmiä, kuten haastattelu, fyysiseen ulkonäköön perustuva silmämääräinen arvio tai asiakirjojen arviointi. Arviointi olisi teetettävä ammattilaisilla, joilla on asiantuntemusta iän arvioinnin ja lasten kehityksen alalla, kuten sosiaalityöntekijät, psykologit ja lastenlääkärit, jotta voidaan arvioida erilaisia fyysisiä, psyykkisiä, kehitykseen ja ympäristöön liittyviä ja kulttuurisia tekijöitä. Jos monitieteinen iän arviointi ei tuota tuloksia, määrittävän viranomaisen olisi voitava toisessa vaiheessa pyytää lääkärintarkastusta viimeisenä keinona ja yksilön ihmisarvoa täysin kunnioittaen. Erilaisia menettelyjä voidaan käyttää, mutta lääkärintarkastuksessa olisi asetettava etusijalle vähiten invasiiviset toimenpiteet, ennen kuin toteutetaan pidemmälle meneviä toimenpiteitä ottaen tarvittaessa huomioon turvapaikkaviraston ohjeet. Jos iän arviointi ei tuota tuloksia, määrittävän viranomaisen olisi oletettava, että hakija on alaikäinen. |
(38) |
Hakijoiden oikeuksien takaamiseksi päätökset kaikista kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista olisi tehtävä tosiseikkojen perusteella, objektiivisesti, puolueettomasti ja tapauskohtaisesti perusteellisen tutkinnan jälkeen, jossa otetaan huomioon kaikki hakijan toimittamat tiedot ja hakijan henkilökohtaiset olosuhteet. Sen varmistamiseksi, että hakemus tutkitaan perusteellisesti, määrittävän viranomaisen olisi hakemusta koskevaa päätöstä tehdessään otettava huomioon hakijan alkuperämaan tilannetta koskevat merkitykselliset, tarkat ja ajantasaiset tiedot. Nämä tiedot voidaan saada turvapaikkavirastosta ja muista lähteistä, kuten Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetulta. Määrittävän viranomaisen olisi myös otettava huomioon Euroopan unionin turvapaikkaviraston laatimat yhteiset analyysit tilanteesta tietyissä alkuperämaissa ja ohjeistus, jos ne ovat saatavilla. Jos menettelyn päättämistä lykätään, sen olisi oltava täysin sopusoinnussa asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisten jäsenvaltioiden velvollisuuksien ja hyvää hallintoa koskevan oikeuden kanssa vaikuttamatta tämän asetuksen mukaisten menettelyjen tehokkuuteen ja oikeudenmukaisuuteen. |
(39) |
Hakijan oikeuksien takaamiseksi hakemusta koskeva päätös olisi tehtävä kirjallisesti. Jos päätöksessä ei myönnetä kansainvälistä suojelua, hakijalle olisi ilmoitettava ratkaisun tosiseikkoihin liittyvät ja oikeudelliset perusteet ja annettava tiedot päätöksen seurauksista sekä siitä, miten päätökseen voi hakea muutosta. |
(40) |
Jotta voidaan tehostaa menettelyjä ja vähentää pakenemisen vaaraa ja luvattoman liikkumisen todennäköisyyttä, kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta annettavan kielteisen päätöksen ja palauttamispäätöksen välillä ei saisi olla menettelyllisiä aukkoja. Hakijoille, joiden hakemukset hylätään, olisi välittömästi annettava palauttamispäätös. Palauttamispäätöksen olisi joko oltava osa kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tehtyä kielteistä päätöstä tai, jos se tehdään erillisenä toimena, se olisi tehtävä samanaikaisesti ja yhdessä kielteisen päätöksen kanssa tai viipymättä sen jälkeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. |
(41) |
Jos kyseessä on luovuttaminen tai siirtäminen kansainvälisestä rikostuomioistuimesta kolmanteen maahan tai toiseen jäsenvaltioon, asiaankuuluva toimivaltainen viranomainen voisi ottaa huomioon seikat, joita tarkasteltiin päätettäessä luovuttamisesta tai siirtämisestä ja jotka voivat olla merkityksellisiä arvioitaessa suoran tai epäsuoran palauttamisen riskiä. |
(42) |
On tarpeen, että kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin liittyviä päätöksiä tekevien viranomaisten henkilöstöllä on riittävät tiedot ja riittävä koulutus, mukaan lukien turvapaikkaviraston antama asiaankuuluva koulutus, turvapaikka- ja pakolaisoikeuden alalla sovellettavista keskeisistä periaatteista ja että henkilöstö suorittaa tehtävänsä noudattaen sovellettavia eettisiä periaatteita. Tämän olisi koskettava myös muiden jäsenvaltioiden viranomaisten henkilöstöä ja turvapaikkaviraston käyttämiä asiantuntijoita, jotka avustavat jäsenvaltion määrittävää viranomaista kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnassa. |
(43) |
Rajoittamatta kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen asianmukaista ja perusteellista tutkintaa on sekä jäsenvaltioiden että hakijoiden edun mukaista, että päätös tehdään mahdollisimman pian. Hallinnollisen menettelyn kestolle olisi vahvistettava enimmäismääräajat kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn keventämiseksi. Tällä tavoin hakijoiden olisi pystyttävä saamaan päätös hakemuksestaan mahdollisimman lyhyessä ajassa kaikissa jäsenvaltioissa, jolloin varmistetaan nopea ja tehokas menettely. |
(44) |
Menettelyn kokonaiskeston lyhentämiseksi tietyissä tapauksissa jäsenvaltioilla olisi oltava kansallisten tarpeidensa mukaisesti vapaus asettaa tietyn hakemuksen tutkinta etusijalle tutkimalla se ennen muita, aikaisemmin tehtyjä hakemuksia. Tietyn hakemuksen tutkinnan etusijalle asettamisessa ei saisi poiketa yleensä sovellettavista menettelyistä, etenkään käsiteltäväksi ottamista koskevasta menettelystä tai nopeutetusta menettelystä, määräajoista, periaatteista ja takeista. Tässä asetuksessa säädetty vaatimus tiettyjen hakemusten tutkinnasta nopeutetussa menettelyssä tai rajamenettelyssä ei näin ollen saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden vapauteen päättää tällaisten hakemusten etusijalle asettamisesta. Tietyissä olosuhteissa, erityisesti kun rajamenettelyä sovelletaan perheisiin, joissa on alaikäisiä, jäsenvaltioiden olisi asetettava etusijalle heidän hakemustensa tutkinta. |
(45) |
Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus hylätä hakemus käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi esimerkiksi, jos maata, joka ei ole jäsenvaltio, pidetään hakijan kannalta ensimmäisenä turvapaikkamaana tai turvallisena kolmantena maana tai jos kansainvälinen tuomioistuin on tarjonnut hakijalle turvallista uudelleensijoittamista jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan taikka jos hakemus on tehty vasta seitsemän työpäivän kuluttua päivästä, jona hakija on saanut palauttamispäätöksen, edellyttäen että hänelle on ilmoitettu seurauksista, joita aiheutuu siitä, ettei hakemusta tehdä kyseisessä määräajassa, ja että uusia merkityksellisiä seikkoja ei ole ilmennyt. Kun otetaan huomioon, että Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä perustuu keskinäiseen luottamukseen ja olettamaan perusoikeuksien noudattamisesta, mukaan lukien Geneven yleissopimukseen ja Euroopan ihmisoikeussopimukseen perustuvat oikeudet, se, että toinen jäsenvaltio on jo myöntänyt hakijalle kansainvälisen suojelun, on säännönmukaisesti peruste sille, että saman hakijan hakemus hylätään käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi. Sen vuoksi jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus hylätä hakemus käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi silloin, kun hakijalle on jo myönnetty kansainvälinen suojelu toisessa jäsenvaltiossa. Hakemukselta olisi katsottava puuttuvan käsiteltäväksi ottamisen edellytykset myös silloin, kun se on myöhempi hakemus, jossa ei esitetä uusia merkityksellisiä seikkoja. |
(46) |
Ensimmäisen turvapaikkamaan ja turvallisen kolmannen maan käsitteiden soveltamisen kannalta on olennaisen tärkeää, että kolmas maa, jonka osalta näitä käsitteitä sovelletaan, on Geneven yleissopimuksen osapuoli ja noudattaa sitä, paitsi jos kyseinen kolmas maa on muulla tavoin varmistanut tosiasiallisen suojelun lainsäädännössä ja käytännössä ihmisoikeuksiin liittyvien perusnormien mukaisesti. Näitä ovat muun muassa mahdollisuus riittäviin toimeentulokeinoihin asianmukaisen elintason säilyttämiseksi vastaanottavan kolmannen maan kokonaistilanne huomioon ottaen ja mahdollisuus saada terveydenhoitoa, välttämätöntä sairaanhoitoa sekä koulutusta kyseisen kolmannen maan yleisten edellytysten mukaisesti. Tällaista tosiasiallista suojelua olisi oltava mahdollista saada, kunnes löydetään pysyvä ratkaisu. Olisi oltava mahdollista määrittää kolmas maa turvalliseksi lukuun ottamatta tiettyjä sen alueen osia tai selkeästi yksilöitävissä olevia henkilöryhmiä. |
(47) |
Jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa ensimmäisen turvapaikkamaan käsitettä tutkimattajättämisperusteena silloin, kun hakija on saanut tosiasiallista suojelua ja voi edelleen turvautua siihen kolmannessa maassa, jossa hänen henkensä tai vapautensa ei ole uhattuna hänen rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa, tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisensa tai poliittisten mielipiteidensä vuoksi, jossa hän ei joudu vainotuksi eikä häneen kohdistu todellista vakavan haitan vaaraa, sellaisena kuin se on määritelty asetuksessa (EU) 2024/1347, ja jossa hakijaa suojellaan palauttamiselta ja maasta poistamiselta, joka rikkoisi kansainvälisen oikeuden mukaista oikeutta suojeluun kidutukselta ja julmalta, epäinhimilliseltä tai halventavalta kohtelulta tai rankaisulta. |
(48) |
Jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa turvallisen kolmannen maan käsitettä tutkimattajättämisperusteena silloin, kun hakijalla on mahdollisuus pyytää ja edellytysten täyttyessä saada tosiasiallista suojelua kolmannessa maassa, jossa hänen henkensä tai vapautensa ei ole uhattuna hänen rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa, tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisensa tai poliittisten mielipiteidensä vuoksi, jossa hän ei joudu vainotuksi eikä häneen kohdistu todellista vakavan haitan vaaraa, sellaisena kuin se on määritelty asetuksessa (EU) 2024/1347, ja jossa häntä suojellaan palauttamiselta ja maasta poistamiselta, joka rikkoisi kansainvälisen oikeuden mukaista oikeutta suojeluun kidutukselta ja julmalta, epäinhimilliseltä tai halventavalta kohtelulta tai rankaisulta. Jäsenvaltion määrittävien viranomaisten olisi kuitenkin pidettävä itsellään oikeus arvioida hakemuksen perusteita, vaikka edellytykset hakemuksen hylkäämiselle sen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi täyttyisivät, erityisesti kun niiden on toimittava näin kansallisten velvoitteidensa mukaisesti. Jäsenvaltion olisi voitava soveltaa turvallisen kolmannen maan käsitettä vain, jos hakijan ja kolmannen maan välillä on yhteys, jonka perusteella hakijan olisi kohtuullista siirtyä kyseiseen maahan. Hakijan ja turvallisen kolmannen maan välillä voitaisiin todeta olevan yhteys erityisesti, kun hakijan perheenjäsenet ovat kyseisessä maassa tai kun hakija on oleskellut kyseisessä maassa pysyvästi tai määräaikaisesti. |
(49) |
Niitä kolmansia maita, joiden kanssa on tehty tässä asetuksessa tarkoitettuja sopimuksia, koskevaa turvallisuusolettamaa ei sovelleta, jos tällaisen sopimuksen soveltaminen keskeytetään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaisesti. |
(50) |
Ensimmäisen turvapaikkamaan ja turvallisen kolmannen maan käsitteitä ei saisi soveltaa sellaisen hakijan osalta, joka hakee neuvoston direktiivissä 2003/86/EY (11) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/38/EY (12) vahvistettuja oikeuksia ja jolla on oikeus käyttää niitä hakemuksen tutkivassa jäsenvaltiossa kolmannen maan kansalaisen tai unionin kansalaisen perheenjäsenenä. |
(51) |
Arvioitaessa sitä, täyttääkö kolmas maa tässä asetuksessa vahvistetut tosiasiallisen suojelun perusteet, olisi katsottava, että mahdollisuus riittäviin toimeentulokeinoihin asianmukaisen elintason säilyttämiseksi käsittää ruuan, vaatteiden ja asunnon tai suojamajoituksen saannin ja oikeuden tehdä palkkatyötä, esimerkiksi työmarkkinoille pääsyn muodossa, edellytyksin, jotka eivät ole epäsuotuisammat kuin ne, joita sovelletaan yleisesti samassa tilanteessa oleviin muihin kuin kyseisen kolmannen maan kansalaisiin. |
(52) |
Jotta jäsenvaltiot voisivat hylätä hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi ensimmäisen turvapaikkamaan tai turvallisen kolmannen maan käsitteen perusteella, hakijan henkilökohtainen tilanne on arvioitava erikseen, mukaan lukien hakijan mahdollisesti esittämät selitykset siitä, miksi kyseisiä käsitteitä ei voida soveltaa häneen. Jos hakija on ilman huoltajaa oleva alaikäinen, toimivaltaisen viranomaisen olisi otettava huomioon lapsen etu, etenkin kestävien asianmukaisten hoito- ja huoltajuusjärjestelyjen saatavuuden osalta. |
(53) |
Hakemusta ei saisi hylätä käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi ensimmäisen turvapaikkamaan tai turvallisen kolmannen maan käsitteen perusteella, jos jo käsiteltäväksi ottamisen edellytysten selvittämisvaiheessa on selvää, ettei kyseinen kolmas maa ota hakijaa vastaan tai takaisin. Lisäksi jos hakijaa ei oteta vastaan tai takaisin kolmanteen maahan sen jälkeen, kun hakemus on hylätty käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, hakijan olisi päästävä jälleen kansainvälistä suojelua koskevaan menettelyyn tämän asetuksen mukaisesti. |
(54) |
Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen perusteet olisi tutkittava sen määrittämiseksi, voidaanko hakijalle myöntää kansainvälinen suojelu asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti. Perusteiden tutkinta ei ole tarpeen, jos hakemus hylätään käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi tämän asetuksen mukaisesti, jos jokin muu jäsenvaltio on vastuussa oleva jäsenvaltio asetuksen (EU) 2024/1351 mukaisesti tai jos hakemuksen ilmoitetaan olevan epäsuorasti tai nimenomaisesti peruutettu. |
(55) |
Hakemuksen tutkintaa olisi nopeutettava ja se olisi saatava päätökseen enintään kolmessa kuukaudessa tietyssä määrässä tapauksia, mukaan lukien tapaukset, joissa hakija tulee turvallisesta alkuperämaasta tai tekee hakemuksen vain viivyttääkseen palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa tai estääkseen sen tai joihin liittyy kansallista turvallisuutta tai yleistä järjestystä koskevia vakavia huolenaiheita. Jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa nopeutettua menettelyä ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin vain tässä asetuksessa säädetyissä tietyissä olosuhteissa. |
(56) |
Olisi tarpeen tarjota nopeat ja oikeudenmukaiset menettelyt kaikille hakijoille ja samalla varmistaa, että sellaisten hakijoiden oleskelu unionissa, joille ei voida myöntää kansainvälistä suojelua, ei jatku aiheettomasti, mukaan lukien niiden kolmansien maiden kansalaiset, joita viisumipakko ei koske asetuksen (EU) 2018/1806 nojalla. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi nopeutettava hakijoiden hakemusten tutkintaa, kun on kyse sellaisen kolmannen maan kansalaisista tai sellaisessa kolmannessa maassa aiemmin vakituisesti asuneista kansalaisuudettomista henkilöistä, jonka osalta kansainvälistä suojelua koskevien myönteisten päätösten osuus on enintään 20 prosenttia sitä koskevien päätösten kokonaismäärästä, ottaen muun muassa huomioon huomattavat erot ensimmäisen oikeusasteen ja lainvoimaisten päätösten välillä. Hakemuksen tutkintaa ei kuitenkaan saisi nopeuttaa, jos asianomaisessa kolmannessa maassa on tapahtunut merkittävä muutos Eurostatin tietojen julkaisemisen jälkeen ottaen huomioon asetuksen (EU) 2021/2303 11 artiklan mukainen ohjeistus tai jos hakija kuuluu tiettyyn henkilöryhmään, jonka osalta alhaisen hyväksymisasteen ei voida katsoa edustavan heidän suojelutarpeitaan tietyin perustein tapahtuvan vainon vuoksi. Sitä, että kolmatta maata voidaan pitää tässä asetuksessa tarkoitettuna hakijan kannalta turvallisena alkuperämaana tai turvallisena kolmantena maana, olisi edelleen sovellettava erillisenä perusteena nopeutettuun menettelyyn tai käsiteltäväksi ottamisen edellytysten selvittämismenettelyyn. |
(57) |
Monet kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset tehdään jäsenvaltion ulkorajalla tai kauttakulkualueella, ja niitä tekevät myös henkilöt, jotka on otettu kiinni ulkorajan laittoman ylittämisen yhteydessä, eli ulkorajan laittoman ylittämisen hetkellä tai lähellä ulkorajaa sen ylittämisen jälkeen, tai henkilöt, jotka ovat nousseet maihin etsintä- ja pelastusoperaation seurauksena. Seulonta on tarpeen, jotta voidaan toteuttaa tunnistaminen sekä turvallisuus- ja terveystarkastukset ulkorajalla sekä ohjata asianomaiset kolmansien maiden kansalaiset ja kansalaisuudettomat henkilöt asianmukaisiin menettelyihin. Seulonnan jälkeen kolmansien maiden kansalaiset ja kansalaisuudettomat henkilöt olisi ohjattava asianmukaiseen turvapaikka- tai palauttamismenettelyyn tai heiltä olisi evättävä maahanpääsy. Sen vuoksi olisi luotava maahantuloa edeltävä vaihe, joka koostuu seulonnasta ja rajalla tapahtuvista turvapaikka- ja palauttamismenettelyistä. Kaikkia laittomasti maahan tulleita henkilöitä koskevien menettelyjen kaikkien vaiheiden välillä olisi oltava saumattomat ja tehokkaat yhteydet. |
(58) |
Rajalla tapahtuvan turvapaikka- ja palauttamismenettelyn tarkoituksena olisi arvioida periaatteen tasolla ulkorajoilla nopeasti, ovatko hakemukset perusteettomia tai sellaisia, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset eivät täyty, ja palauttaa nopeasti ne, joilla ei ole oikeutta jäädä, täysin palauttamiskiellon periaatetta noudattaen. Samalla olisi varmistettava, että ne, joiden hakemukset ovat perusteltuja, ohjataan tavanomaiseen menettelyyn ja että he saavat nopeasti kansainvälistä suojelua. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi voitava vaatia, että kansainvälistä suojelua hakevat henkilöt oleskelevat ulkorajalla tai sen läheisyydessä taikka kauttakulkualueella pääsääntöisesti taikka muissa nimetyissä paikoissa niiden alueella, jotta voidaan arvioida heidän hakemustensa ottaminen tutkittavaksi. Jäsenvaltioiden olisi tarkoin määritellyissä olosuhteissa voitava tutkia hakemuksen perusteet ulkorajoilla ja, jos hakemus hylätään, palauttaa asianomaiset kolmansien maiden kansalaiset ja kansalaisuudettomat henkilöt. Rajalla tapahtuvan turvapaikkamenettelyn ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2024/1349 (13) käyttöön otetun rajalla tapahtuvan palauttamismenettelyn toteuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sellaisen riittävän kapasiteetin luomiseksi vastaanoton ja inhimillisten voimavarojen, etenkin pätevän ja koulutetun henkilöstön, osalta, joka on tarpeen tietyn hakemusmäärän tutkimiseksi milloin tahansa ja palautuspäätösten panemiseksi täytäntöön. |
(59) |
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano kunkin jäsenvaltion riittävän kapasiteetin vastaavien määrien laskennan osalta ja sellaisen hakemusten enimmäismäärän osalta, joka jäsenvaltion on tutkittava rajamenettelyssä vuosittain, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Jäsenvaltion riittävä kapasiteetti olisi vahvistettava kolmen vuoden ajanjaksolta käyttäen kaavaa, jossa yhdistetään jäsenvaltioiden Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/1896 (14) perustetulle Euroopan raja- ja merivartiovirastolle, jäljempänä ”Frontex”, ilmoittamat laittomat rajanylitykset, joihin sisältyvät myös Eurostat-tietojen mukaiset etsintä- ja pelastusoperaatioiden seurauksena toteutuneet maahantulot, ja maahanpääsyn epäämiset ulkorajalla. Tämän asetuksen mukaisesti annettavan täytäntöönpanosäädöksen hyväksyminen olisi yhdenmukaistettava asetukseen (EU) 2024/1351 perustuvan Euroopan muuttoliikkeen hallintaa koskevan kertomuksen hyväksymisen kanssa. Kertomuksessa arvioidaan tilannetta kaikilla muuttoreiteillä ja kaikissa jäsenvaltioissa. Jotta voidaan osaltaan lisätä vakautta ja ennustettavuutta, hakemusten enimmäismääräksi, joka jäsenvaltion olisi tutkittava rajamenettelyssä vuosittain, olisi asetettava neljä kertaa kyseisen jäsenvaltion riittävä kapasiteetti. Asetettaessa jäsenvaltiolle velvoite luoda riittävä kapasiteetti olisi otettava asianmukaisesti huomioon jäsenvaltioiden huolet kansallisesta turvallisuudesta ja yleisestä järjestyksestä. Laskettaessa riittävän kapasiteetin saavuttamista huomioon olisi otettava ainoastaan hakemukset, joihin sovelletaan rajamenettelyä. |
(60) |
Jäsenvaltioiden olisi arvioitava hakemukset rajamenettelyssä, jos hakija on vaaraksi kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle, jos katsotaan, että hakija on sen jälkeen, kun hänelle on annettu täysi mahdollisuus esittää hyväksyttäviä syitä, johtanut viranomaisia tarkoituksella harhaan esittämällä vääriä tietoja tai asiakirjoja tai jättämällä ilmoittamatta henkilöllisyyttään tai kansalaisuuttaan koskevia merkityksellisiä tietoja tai asiakirjoja, joilla olisi voinut olla kielteinen vaikutus päätökseen, ja jos on todennäköistä, että hakemus on perusteeton, koska hakija on sellaisen maan kansalainen, jonka osalta kansainvälistä suojelua koskevien myönteisten päätösten osuus on enintään 20 prosenttia kyseiseen kolmanteen maahan liittyvien päätösten kokonaismäärästä. Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen 50 artiklan kolmannen alakohdan yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Muissa tapauksissa, kuten jos hakija tulee turvallisesta alkuperämaasta tai turvallisesta kolmannesta maasta, rajamenettelyn käytön olisi oltava jäsenvaltioille vapaaehtoista. |
(61) |
Direktiivin (EU) 2024/1346 IV luvun mukaan jäsenvaltioilla, jotka tarjoavat vastaanottotilat rajalla tapahtuvan turvapaikkamenettelyn toteuttamiseksi, on velvollisuus ottaa huomioon haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden, muun muassa alaikäisten, vammaisten henkilöiden ja vanhusten, erityistilanne ja tarpeet. Tällaisiin henkilöihin olisi näin ollen sovellettava rajamenettelyä ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisen menettelyn vastaanotto-olosuhteet täyttävät kyseisen direktiivin IV luvussa säädetyt vaatimukset. Tämän lisäksi rajamenettelyn soveltaminen kyseisiin henkilöihin olisi lopetettava, jos rajamenettelyssä käytettävissä olevat vastaanotto-olosuhteet eivät enää täytä kyseisen direktiivin IV luvussa vahvistettuja vaatimuksia ja normeja. |
(62) |
Voi myös olla tilanteita, joissa käytettävissä olevista tiloista riippumatta hakijoiden erityistilanne tai erityistarpeet joka tapauksessa estäisivät rajamenettelyn soveltamisen heihin tai soveltamisen jatkamisen heidän osaltaan. Tässä yhteydessä rajamenettelyä ei olisi sovellettava tai sen soveltaminen olisi lopetettava, jos hakijoille, jotka tarvitsevat erityisiä menettelyllisiä takeita, ei voida tarjota tarvittavaa tukea tai jos se on perusteltua terveyteen liittyvistä syistä, mukaan lukien henkilön mielenterveyteen liittyvät syyt. Kun otetaan huomioon lapsen oikeuksien merkitys ja tarve ottaa huomioon lapsen etu, rajamenettelyä ei säännönmukaisesti saisi soveltaa myöskään ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin, paitsi jos on perusteltu syy katsoa, että alaikäinen on vaaraksi jäsenvaltion kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle, tai jos hakija on karkotettu pakkokeinoin kansalliseen turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen liittyvistä vakavista syistä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. |
(63) |
Rajamenettelyä ei myöskään saisi soveltaa tai sen soveltaminen olisi lopetettava, jos se johtaa hakijoiden säilöönottoon olosuhteissa, jotka eivät täytä direktiivissä (EU) 2024/1346 säädettyjä henkilöjen säilöönoton edellytyksiä ja säilöönottoon sovellettavia takeita. |
(64) |
Kun otetaan huomioon, että rajamenettelyn tarkoituksena on muun muassa tehdä mahdolliseksi sellaisten hakemusten nopea arviointi, joiden käsiteltäväksi ottamisen edellytykset todennäköisesti puuttuvat tai jotka ovat todennäköisesti perusteettomia, jotta voidaan palauttaa nopeasti ne henkilöt, joilla ei ole oikeutta jäädä alueelle, rajamenettelyä ei saisi soveltaa tai sen soveltaminen olisi lopetettava, jos määrittävä viranomainen katsoo, että perusteita hakemuksen hylkäämiselle käsiteltäväksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi tai nopeutetun menettelyn soveltamiselle ei ole tai ei enää ole. |
(65) |
Kun jäsenvaltiot soveltavat rajamenettelyä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkintaa varten, niiden olisi varmistettava, että tarvittavat järjestelyt hakijoiden vastaanottamiseksi tehdään pääsääntöisesti ulkorajalla tai sen läheisyydessä taikka kauttakulkualueilla direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat tutkia hakemukset eri paikassa ulkorajalla kuin siinä, jossa turvapaikkahakemus tehdään, siirtämällä hakijoita tiettyyn paikkaan asianomaisen jäsenvaltion ulkorajalla tai sen läheisyydessä taikka muihin nimettyihin paikkoihin sen alueella, jos tätä tarkoitusta varten varatut tilat ovat olemassa. Jäsenvaltioilla olisi oltava harkintavalta päättää tarkoista paikoista, joihin tällaiset tilat olisi perustettava. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin pyrittävä rajoittamaan tarvetta siirtää hakijoita tätä tarkoitusta varten ja sen vuoksi perustamaan tällaisia tiloja, joiden kapasiteetti on riittävä, rajanylityspaikoille tai ulkorajaosuuksille, joissa suurin osa kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista tehdään, ottaen huomioon myös ulkorajan pituus ja rajanylityspaikkojen tai kauttakulkualueiden määrä. Niiden olisi ilmoitettava komissiolle paikat, joissa rajamenettelyt suoritetaan. |
(66) |
Kun otetaan huomioon, että tietyt tilat saattavat sijaita vaikeapääsyisissä paikoissa, jäsenvaltioiden olisi varmistettava tiloissa työskentelevän henkilöstön asianmukainen pääsy niihin. |
(67) |
Jäsenvaltioiden olisi ensisijaisesti otettava huomioon lapsen etu pannessaan täytäntöön niitä tämän asetuksen säännöksiä, joilla voi olla vaikutusta alaikäisiin. Kun otetaan huomioon alaikäisten erityiset vastaanottotarpeet, tilanteessa, jossa sovelletaan rajamenettelyä ja jossa hakijoiden määrä ylittää tiettynä ajankohtana jäsenvaltion riittävää kapasiteettia vastaavan määrän, kyseisen jäsenvaltion ei näin ollen olisi asetettava etusijalle alaikäisiä ja heidän perheenjäseniään päättäessään, keneen sovelletaan rajamenettelyä, paitsi jos on perusteltua syytä katsoa, että he ovat vaaraksi jäsenvaltion kansalliselle turvallisuudelle ja yleiselle järjestykselle. Jos alaikäisiin ja heidän perheenjäseniinsä sovelletaan rajamenettelyä, heidän hakemustensa tutkinta olisi asetettava etusijalle. Alaikäisten ja heidän perheenjäsentensä vastaanottotilojen olisi vastattava heidän tarpeitaan täysin direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti. Kun otetaan huomioon lasten suojelun ensisijaisuus, jos asetuksen (EU) 2021/2303 nojalla suoritetusta seurannasta saadut tiedot osoittavat, että jäsenvaltio ei noudata alaikäisten ja heidän perheenjäseniensä vastaanottoa koskevia vaatimuksia, komission olisi suositeltava, että rajamenettelyn soveltaminen perheisiin, joissa on alaikäisiä, keskeytetään ja kyseisen jäsenvaltion olisi ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, joita se on toteuttanut komission suosituksessa yksilöityjen puutteiden korjaamiseksi. Suositus olisi julkistettava. |
(68) |
Kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkintaa koskevan rajamenettelyn olisi oltava kestoltaan mahdollisimman lyhyt samalla, kun taataan hakemusten täydellinen ja oikeudenmukainen tutkinta. Menettelyn kesto ei saisi missään tapauksessa ylittää 12:ta viikkoa, mukaan lukien vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen. Jäsenvaltioiden olisi voitava pidentää tätä määräaikaa 16 viikkoon tilanteissa, joissa kyseinen henkilö siirretään asetuksen (EU) 2024/1351 nojalla. Tämä määräaika olisi ymmärrettävä rajalla tapahtuvaa turvapaikkamenettelyä koskevaksi erilliseksi määräajaksi, joka ulottuu aina hakemuksen rekisteröinnistä siihen saakka, kunnes hakijalla ei ole oikeutta jäädä maahan eikä hänen sallita jäädä maahan. Jäsenvaltioilla on tämän ajan puitteissa oikeus asettaa kansallisessa lainsäädännössä määräaika sekä hallinnollista vaihetta että erilaisia myöhempiä menettelyvaiheita varten. Tämän olisi kuitenkin tapahduttava niin, että varmistetaan, että tutkintamenettely saatetaan päätökseen ja että myöhemmin, jos tarpeen, päätös alueelle jäämistä koskevasta pyynnöstä ja mahdollinen muutoksenhakua koskeva päätös tehdään 12 viikon tai tapauksen mukaan 16 viikon kuluessa. Jos jäsenvaltio ei kuitenkaan ole tehnyt asiaa koskevia päätöksiä tässä määräajassa, hakijan olisi sallittava tulla jäsenvaltion alueelle tietyin poikkeuksin, jotta asianomaista menettelyä voidaan jatkaa. Tuloa alueelle ei sallita, jos hakijalla ei ole oikeutta jäädä alueelle, jos hän ei ole pyytänyt lupaa jäädä alueelle muutoksenhakumenettelyä varten tai jos tuomioistuin on päättänyt, että hänen ei olisi saatava jäädä odottamaan muutoksenhakumenettelyn tulosta. Tällaisissa tapauksissa turvapaikkamenettelyn ja palauttamismenettelyn välisen jatkuvuuden varmistamiseksi palauttamismenettely toteutetaan myös rajalla tapahtuvan palauttamismenettelyn yhteydessä asetuksessa (EU) 2024/1349 säädetyssä ajassa, joka ei ylitä 12:ta viikkoa. |
(69) |
Rajamenettelyä voidaan soveltaa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkintaan ilman, että turvaudutaan säilöönottoon. Jäsenvaltioilla olisi kuitenkin oltava mahdollisuus soveltaa säilöönoton perusteita rajamenettelyn aikana direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti niiden päättäessä hakijan oikeudesta tulla alueelleen. Jos tällaisen menettelyn aikana käytetään säilöönottoa, olisi sovellettava kyseisen direktiivin säännöksiä säilöönotosta, mukaan lukien säilöön otetuille hakijoille myönnettävät takeet, säilöönoton edellytykset, oikeudellinen valvonta sekä se tosiseikka, että kukin tapaus on arvioitava yksilöllisesti. Alaikäistä ei pääsääntöisesti saa ottaa säilöön. Alaikäisen säilönoton olisi oltava mahdollista ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa ja viimeisenä keinona, kun on osoitettu, että muita, lievempiä vaihtoehtoisia toimenpiteitä ei voida soveltaa tehokkaasti, mukaan lukien majoitus yhteisöllisiin avoimiin majoitustiloihin, ja kun säilöönoton arvioidaan olevan alaikäisen edun mukaista direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti. |
(70) |
Kun hakemus hylätään rajamenettelyn yhteydessä, hakijasta, kolmannen maan kansalaisesta tai kansalaisuudettomasta henkilöstä olisi välittömästi tehtävä palauttamispäätös tai, jos Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2016/399 (15) vahvistetut asianmukaiset edellytykset täyttyvät, maahanpääsy olisi evättävä. Jotta voidaan taata kaikkien niiden kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden yhdenvertainen kohtelu, joiden hakemus on hylätty rajamenettelyn yhteydessä, jos jäsenvaltio on päättänyt olla soveltamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (16) säännöksiä niissä säädetyn asiaankuuluvan poikkeuksen nojalla kolmansien maiden kansalaisiin ja kansalaisuudettomiin henkilöihin, eikä se tee asianomaisesta kolmannen maan kansalaisesta palauttamispäätöstä, asianomaisen hakijan, kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön kohtelun ja suojelun tason olisi oltava direktiivin 2008/115/EY säännöksen, joka koskee suotuisampia säännöksiä sellaisten kolmannen maan kansalaisten osalta, joihin ei sovelleta kyseistä direktiiviä, mukaisia ja vastattava sitä, mitä sovelletaan palauttamispäätöksen kohteena oleviin henkilöihin. |
(71) |
Rajamenettelyssä olisi noudatettava täysimääräisesti perusoikeuskirjaa ja unionin oikeutta. Kunkin jäsenvaltion olisi tässä yhteydessä säädettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2024/1356 (17) vahvistetut kriteerit täyttävästä perusoikeuksia koskevan mekanismin seurannasta suhteessa rajamenettelyyn. |
(72) |
Unionin virastojen ja erityisesti turvapaikkaviraston olisi voitava toimeksiantojensa puitteissa antaa tukea jäsenvaltioille ja komissiolle niiden pyynnöstä tämän asetuksen, mukaan lukien nopeutettuja ja rajamenettelyjä koskevat tämän asetuksen säännökset, asianmukaisen täytäntöönpanon ja toiminnan varmistamiseksi. Unionin virastot ja erityisesti turvapaikkavirasto voivat ehdottaa erityistukea jäsenvaltiolle. |
(73) |
Jäsenvaltion, johon hakija on siirretty asetuksen (EU) 2024/1351 mukaisesti, olisi voitava tutkia hakemus rajamenettelyssä edellyttäen, että hakijalle ei ole vielä myönnetty lupaa tulla kyseisen jäsenvaltioiden alueelle ja että tällaisen menettelyn soveltamisen edellytykset täyttyvät jäsenvaltiossa, josta hakija on siirretty, ja jäsenvaltiossa, johon hakija siirrettiin. |
(74) |
Yleisen järjestyksen käsitteeseen voi sisältyä muun muassa tuomitseminen vakavasta rikoksesta. |
(75) |
Jos hakija voi esittää hyväksyttäviä syitä, asiakirjojen puuttumisen maahantulon yhteydessä tai väärennettyjen asiakirjojen käyttämisen ei itsessään olisi automaattisesti johdettava nopeutetun menettelyn tai rajamenettelyn käyttöön. |
(76) |
Jos hakija ei täytä tiettyjä velvoitteita, jotka johtuvat tästä asetuksesta, asetuksesta (EU) 2024/1351 tai direktiivistä (EU) 2024/1346, hakemuksen tutkintaa ei olisi jatkettava ja hakemus olisi periaatteessa hylättävä epäsuorasti peruutettuna tai sen olisi ilmoitettava olevan epäsuorasti peruutettu ja mahdollinen uusi hakemus, jonka sama hakija jättää jäsenvaltiossa mainitun päätöksen jälkeen, olisi katsottava myöhemmäksi hakemukseksi. Jos henkilö on tehnyt myöhemmän hakemuksen toisessa jäsenvaltiossa ja hänet siirretään vastuussa olevaan jäsenvaltioon asetuksen (EU) 2024/1351 nojalla, vastuussa olevaa jäsenvaltiota ei saisi velvoittaa tutkimaan hakemusta, joka on tehty toisessa jäsenvaltiossa. |
(77) |
Jos hakija tekee myöhemmän hakemuksen esittämättä uusia seikkoja, jotka lisäävät merkittävästi sen todennäköisyyttä, että hakijalle voidaan myöntää kansainvälinen suojelu, tai jotka liittyvät syihin, joiden perusteella aikaisempi hakemus hylättiin tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, kyseisestä myöhemmästä hakemuksesta ei saisi aloittaa kokonaan uutta tutkintamenettelyä. Kyseisissä tapauksissa hakemukset olisi alustavan tutkinnan jälkeen hylättävä tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi res judicata -periaatteen mukaisesti. Alustava tutkinta olisi suoritettava kirjallisen aineiston tai henkilökohtaisen puhuttelun perusteella. Henkilökohtaisesta puhuttelusta voidaan luopua erityisesti niissä tapauksissa, joissa kirjallisesta aineistosta ilmenee, että hakemukseen ei liity uusia seikkoja. Myöhempien hakemusten tapauksessa yksilön oikeudesta jäädä jäsenvaltion alueelle voidaan tehdä poikkeuksia. |
(78) |
Hakijalle, joka jättää myöhemmän hakemuksen viime hetkellä pelkästään viivyttääkseen maastapoistamista tai estääkseen sen, ei olisi annettava lupaa jäädä odottamaan sellaisen päätöksen viimeistelyä, jonka mukaan hakemus jätetään tutkimatta, jos määrittävälle viranomaiselle on välittömästi selvää, ettei uusia seikkoja ole esitetty eikä riskiä palauttamiskiellon rikkomiselle ole. Määrittävän viranomaisen olisi tehtävä kansallisen lainsäädännön mukainen päätös, jossa vahvistetaan, että nämä perusteet täyttyvät ja että hakijan ei sallita jäädä maahan. |
(79) |
Hakijan turvallisuus alkuperämaassaan on keskeisimpiä seikkoja arvioitaessa, onko kansainvälistä suojelua koskeva hakemus perusteltu. Ottaen huomioon, että asetuksessa (EU) 2024/1347 pyritään saavuttamaan laaja yhdenmukaisuus sen osalta, millä perusteella kolmansien maiden kansalaisille ja kansalaisuudettomille henkilöille voidaan myöntää kansainvälinen suojelu, tässä asetuksessa vahvistetaan yhteiset perusteet kolmansien maiden määrittämiselle turvallisiksi alkuperämaiksi, koska on tarpeen vahvistaa turvallisen alkuperämaan käsitteen käyttöä keskeisenä välineenä, jolla tuetaan sellaisten hakemusten nopeaa tutkintaa, jotka ovat todennäköisesti perusteettomia. |
(80) |
Olisi oltava mahdollista määrittää kolmas maa turvalliseksi alkuperämaaksi poikkeuksin, jotka koskevat tiettyjä sen alueen osia tai selkeästi yksilöitävissä olevia henkilöryhmiä. Lisäksi se, että kolmas maa sisällytetään luetteloon turvallisista alkuperämaista, ei voi antaa ehdottomia turvatakeita kyseisen maan kansalaisille, ei myöskään niille, jotka eivät kuulu henkilöryhmään, jonka osalta tällainen poikkeus tehdään. Sen vuoksi se ei poista tarvetta suorittaa asianmukainen yksilöllinen tutkinta kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta. Määrittämisen perusteena olevassa arvioinnissa voidaan sen luonteen takia ottaa huomioon vain maan yleinen yhteiskunnallinen, oikeudellinen ja poliittinen tilanne ja se, saavatko vainoon, kidutukseen tai epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun tai rankaisemiseen syyllistyvät toimijat käytännössä rangaistuksen, kun ne on todettu syyllisiksi tällaisiin toimiin kyseisessä maassa. Tästä syystä turvallisen alkuperämaan käsitettä olisi voitava soveltaa vain, jos hakija ei voi yksilöllisen arvioinnin yhteydessä osoittaa sellaisia seikkoja, joilla perustellaan, miksi turvallisen alkuperämaan käsite ei ole sovellettavissa häneen. |
(81) |
Turvallisten alkuperämaiden ja turvallisten kolmansien maiden määrittämisen unionin tasolla olisi poistettava joitakin eroja, joita tällä hetkellä on jäsenvaltioiden kansallisten turvallisten maiden luetteloiden välillä. Vaikka jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus soveltaa tai ottaa käyttöön lainsäädäntöä, joka mahdollistaa muiden kolmansien maiden kuin unionin tasolla turvallisiksi kolmansiksi maiksi tai turvallisiksi alkuperämaiksi määritettyjen maiden määrittämisen kansallisella tasolla, tällaisen yhteisen määrityksen tai luettelon laatimisen olisi varmistettava, että kaikki jäsenvaltiot soveltavat käsitteitä yhdenmukaisesti niiden hakijoiden osalta, joiden alkuperämaat on määritetty turvallisiksi tai joille on määritetty turvallinen kolmas maa. Tämän olisi helpotettava lähentymistä menettelyjen soveltamisessa ja siten myös estää kansainvälistä suojelua hakevien edelleen liikkumista. |
(82) |
Komission olisi turvapaikkaviraston avustuksella arvioitava tilannetta niissä kolmansissa maissa, jotka on määritetty turvallisiksi kolmansiksi maiksi tai turvallisiksi alkuperämaiksi unionin tasolla. Jos tällaisen kolmannen maan tilanteessa tapahtuu huomattava muutos huonompaan suuntaan, ja sen jälkeen, kun on tehty perusteellinen arviointi, komission olisi voitava keskeyttää kyseisen kolmannen maan määrittäminen unionin tasolla turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi rajoitetuksi ajaksi delegoidulla säädöksellä. Komission olisi myös voitava jatkaa kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla määrittämisen keskeyttämistä kuuden kuukauden ajanjaksolla, joka voidaan uusia kerran. Jotta voitaisiin vastata unionin tasolla turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi määritetyn kolmannen maan tilanteessa tapahtuneisiin huomattaviin muutoksiin huonompaan suuntaan, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat kyseisen kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla määrittämisen keskeyttämistä kuudeksi kuukaudeksi, jos komissio katsoo perustellun arvioinnin perusteella, etteivät tässä asetuksessa säädetyt edellytykset enää täyty, ja jatkaa kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla määrittämisen keskeyttämistä kuuden kuukauden ajanjaksolla, joka voidaan uusia kerran. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa (18) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä. |
(83) |
Komission olisi tarkasteltava jatkuvasti tilannetta kyseisessä kolmannessa maassa ottaen huomioon muun muassa jäsenvaltioiden ja turvapaikkaviraston toimittamat tiedot, jotka koskevat myöhempiä muutoksia kyseisen kolmannen maan tilanteessa. Lisäksi tässä tapauksessa komission olisi ehdotettava tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen muutosta, jonka mukaan kyseinen kolmas maa poistetaan turvalliseksi maaksi unionin tasolla määritettyjen maiden joukosta, kolmen kuukauden kuluessa sen delegoidun säädöksen antamisesta, jolla säädetään kyseistä kolmatta maata koskevasta keskeytyksestä. Tehdessään tätä perusteellista arviointia komission olisi otettava huomioon useita käytettävissään olevia tietolähteitä, erityisesti Eurooppa-neuvoston ehdokasmaiksi nimeämiä kolmansia maita koskevat vuotuiset edistymiskertomukset, Euroopan ulkosuhdehallinnon säännölliset raportit sekä jäsenvaltioilta, turvapaikkavirastolta, Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetulta, Euroopan neuvostolta ja muilta alan kansainvälisiltä järjestöiltä saadut tiedot. |
(84) |
Kun delegoidun säädöksen ja sen voimassaolon pidennysten voimassaolo päättyy ilman uuden delegoidun säädöksen antamista, asianomaisen kolmannen maan määrittäminen unionin tasolla turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi ei saisi olla enää keskeytetty. Tämä ei saisi vaikuttaa mahdollisesti tehtävään muutosehdotukseen, jonka mukaan kyseinen kolmas maa olisi poistettava turvallisiksi kolmansiksi maiksi nimettyjen maiden joukosta. |
(85) |
Komission olisi turvapaikkaviraston avustuksella arvioitava tilannetta niissä kolmansissa maissa, jotka on poistettu turvallisiksi alkuperämaiksi tai turvallisiksi kolmansiksi maiksi unionin tasolla määritettyjen maiden joukosta, myös silloin kun jäsenvaltio ilmoittaa komissiolle, että se katsoo perustellun arvioinnin perusteella, että kyseisen kolmannen maan tilanne on muuttunut siten, että se täyttää jälleen tässä asetuksessa säädetyt edellytykset turvalliseksi määrittämiselle. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltiot voisivat määrittää kyseisen kolmannen maan turvalliseksi alkuperämaaksi tai turvalliseksi kolmanneksi maaksi kansallisella tasolla ainoastaan, jos komissio ei vastusta tätä määritystä kahden vuoden kuluessa siitä päivästä, jona kyseinen kolmas maa on poistettu turvallisiksi alkuperämaiksi tai turvallisiksi kolmansiksi maiksi unionin tasolla määritettyjen maiden joukosta. Jos komissio katsoo, että nämä edellytykset täyttyvät, se voi ehdottaa muutosta turvallisten kolmansien maiden tai turvallisten alkuperämaiden määrityksiin unionin tasolla kyseisen kolmannen maan lisäämiseksi. |
(86) |
Pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman poistamisen osalta jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kansainvälistä suojelua saaville henkilöille ilmoitetaan asianmukaisesti heidän asemansa mahdollisesta uudelleen harkinnasta ja että heille annetaan kohtuullisessa ajassa tilaisuus esittää vastineensa kirjallisesti ja henkilökohtaisessa puhuttelussa ennen kuin viranomaiset voivat tehdä perustellun päätöksen heidän asemansa poistamisesta. |
(87) |
Päätöksiin, joilla kansainvälistä suojelua koskeva hakemus hylätään siksi, että se ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, on perusteeton tai ilmeisen perusteeton pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman osalta tai epäsuorasti peruutettu, sekä päätöksiin, joilla poistetaan pakolaisasema tai toissijainen suojeluasema, olisi voitava soveltaa tehokkaita oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa kaikkien perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettujen vaatimusten ja ehtojen mukaisesti. Menettelyn tehokkuuden varmistamiseksi hakijan olisi haettava muutosta tietyn määrätyn ajan kuluessa. Jotta hakija pystyisi noudattamaan kyseisiä määräaikoja ja jotta voitaisiin varmistaa tosiasiallinen mahdollisuus hakea muutosta, hakijalla olisi oltava oikeus saada maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustusta. Tämä ei saisi kuitenkaan rajoittaa kansainvälistä suojelua hakevien ja saavien henkilöiden mahdollisuutta käyttää muita yleisesti sovellettavia korjauskeinoja, joista säädetään kansallisella tasolla ja jotka eivät nimenomaisesti liity menettelyyn kansainvälisen suojelun myöntämiseksi tai poistamiseksi. |
(88) |
Joissakin jäsenvaltioissa oikeudelliset menettelysäännökset edellyttävät toisen tason muutoksenhakua, joka menee tässä asetuksessa edellytettyä pidemmälle. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden valossa sekä ottaen asianmukaisesti huomioon jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus ja tämän asetuksen tavoitteet, on aiheellista määritellä joustavasti se, mikä muodostaa lainvoimaisen päätöksen, tekemällä viittauksia kansalliseen lainsäädäntöön. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin tarjottava tämän asetuksen V luvussa vahvistettuja oikeussuojakeinoja ennen kuin päätöksestä tulee lainvoimainen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos myöhempi hakemus on tehty ennen kuin aiemmasta hakemuksesta tehdystä päätöksestä tulee lainvoimainen, sitä olisi pidettävä lisäselvityksenä ja tarvittaessa tarkasteltava meneillään olevassa hallinnollisessa menettelyssä tai muutoksenhakumenettelyssä. |
(89) |
Tuomioistuimen käsite on unionin lainsäädännössä säännelty käsite, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuin sitä tulkitsee. Käsitteellä voidaan muun muassa tarkoittaa vain viranomaista, joka on ulkopuolinen siihen viranomaiseen nähden, joka on tehnyt päätöksen, johon on haettu muutosta. Kyseisen viranomaisen olisi suoritettava lainkäyttötehtäviä. Tässä yhteydessä ei ole ratkaisevaa, onko kyseinen viranomainen tunnustettu tuomioistuimeksi kansallisen lainsäädännön nojalla. Tämä asetus ei saisi vaikuttaa toimivaltaan, jota jäsenvaltioilla on kansallisen tuomioistuinjärjestelmänsä järjestämisen ja muutoksenhakuelinten lukumäärän määrittämisen suhteen. Jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään mahdollisuudesta hakea muutosta ensimmäistä tai myöhempää muutoksenhakua koskevaan päätökseen, tällaiseen muutoksenhakuun liittyvää menettelyä ja lykkäävää vaikutusta olisi säänneltävä kansallisella lainsäädännöllä unionin oikeuden ja kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti. |
(90) |
Muutoksenhakumenettelyä varten jäsenvaltiot voisivat säätää, että kuulemiset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa voitaisiin suorittaa videoyhteydellä, edellyttäen että tarvittavat järjestelyt ovat käytössä. |
(91) |
Jotta hakija voisi käyttää oikeuttaan tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin muutoksen hakemiseksi kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämisestä tehtyyn päätökseen, palauttamispäätöksen kaikkien vaikutusten soveltaminen olisi keskeytettävä ilman eri toimenpiteitä niin kauan kuin hakijalla on oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle tai hänen on sallittu jäädä jäsenvaltion alueelle. |
(92) |
Hakijoilla olisi periaatteessa oltava oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle, kunnes määräaika muutoksenhaulle ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa päättyy, ja jos tällaista oikeutta käytetään asetetussa määräajassa, siihen saakka kun muutoksenhaun tulos on selvillä. Ainoastaan joissakin tässä asetuksessa säädetyissä tapauksissa, joissa hakemukset ovat todennäköisesti perusteettomia ja rajoittamatta palauttamiskiellon periaatetta, hakijalla ei saisi olla automaattista oikeutta jäädä alueelle muutoksenhakua varten. |
(93) |
Jos hakijalla ei ole automaattista oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle muutoksenhakua varten, tuomioistuimen olisi silti voitava hakijan pyynnöstä tai viran puolesta sallia hakijan jäädä jäsenvaltion alueelle, kunnes muutoksenhakuprosessissa on annettu ratkaisu. Tällaisissa tapauksissa hakijoilla olisi oltava oikeus jäädä, kunnes määräaika, jonka kuluessa heidän on haettava tuomioistuimelta oikeutta jäädä alueelle, on päättynyt, ja jos hakija on esittänyt tällaisen pyynnön asetetussa määräajassa, siihen saakka, kun toimivaltainen tuomioistuin on antanut päätöksensä. Vilpillisten tai viime hetkellä tehtyjen myöhempien hakemusten estämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava säätää kansallisessa lainsäädännössä, että hakijoilla ei ole oikeutta jäädä alueelle kyseisen ajanjakson ajaksi, jos myöhemmät hakemukset on hylätty, jotta estetään uudet perusteettomat myöhemmät hakemukset. Menettelyssä, jossa määritetään, olisiko hakijan sallittava jäädä alueelle odottamaan muutoksenhaun tulosta, olisi taattava asianmukaisesti hakijan oikeus puolustukseen tarjoamalla hänelle tarvittavat tulkkauspalvelut ja oikeudellinen apu. Lisäksi toimivaltaisen tuomioistuimen olisi voitava tutkia kansainvälisen suojelun myöntämisestä tehty kielteinen päätös tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta. |
(94) |
Tehokkaiden palauttamisten varmistamiseksi hakijoilla ei saisi olla oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle siinä vaiheessa, kun kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tehdystä kielteisestä päätöksestä haetaan muutosta tuomioistuimessa toisessa tai korkeammassa muutoksenhakuasteessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuomioistuimen mahdollisuutta sallia hakijan jäädä jäsenvaltion alueelle. |
(95) |
Olisi tarpeen varmistaa, että kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämisestä tehtyä päätöstä ja siihen liittyvää palauttamispäätöstä koskeva tuomioistuimen oikeudellinen tarkastelu tapahtuu johdonmukaisesti, nopeuttaa asian käsittelyä ja vähentää toimivaltaisille oikeusviranomaisille aiheutuvaa rasitetta. Sen vuoksi tällaiset päätökset, jos ne tehdään osana asiaankuuluvaa päätöstä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tai päätöstä poistaa kansainvälinen suojelu, olisi käsiteltävä yhteisessä menettelyssä samassa tuomioistuimessa. |
(96) |
Jotta voidaan varmistaa hakemusten hallinnoinnin oikeudenmukaisuus ja objektiivisuus sekä kansainvälistä suojelua koskevan yhteisen menettelyn tehokkuus, hallinnolliselle menettelylle olisi asetettava määräajat. |
(97) |
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 72 artiklan mukaisesti tämä asetus ei vaikuta niihin velvollisuuksiin, joita jäsenvaltioilla on yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi ja sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi. |
(98) |
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2016/679 (19) sovelletaan jäsenvaltioiden tätä asetusta soveltaessaan suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn. |
(99) |
Turvapaikkaviraston tämän asetuksen puitteissa suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2018/1725 (20) sekä asetusta (EU) 2021/2303 ja sen yhteydessä olisi erityisesti noudatettava tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. |
(100) |
Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen rekisteröinnin tai jättämisen yhteydessä ja henkilökohtaisen puhuttelun aikana kerättyjen henkilötietojen olisi katsottava olevan osa hakijan asiakirjakansiota, ja niiden säilytysajan olisi oltava riittävän monta vuotta, koska kansainvälistä suojelua jossakin jäsenvaltiossa pyytävät kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt voivat yrittää pyytää kansainvälistä suojelua toisessa jäsenvaltiossa tai tehdä myöhempiä hakemuksia samassa tai toisessa jäsenvaltiossa tulevina vuosina. Koska useimpien unionissa usean vuoden ajan oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden asema on vakiintunut tai he ovat voineet jopa saada jonkin jäsenvaltion kansalaisuuden kymmenen vuoden kuluttua siitä, kun heille myönnettiin kansainvälistä suojelua, kyseistä ajanjaksoa olisi pidettävä välttämättömänä ajanjaksona henkilötietojen, myös sormenjälkien ja kasvokuvien, säilyttämistä varten. |
(101) |
Tämä asetus ei koske jäsenvaltioiden välisiä menettelyjä, joista säädetään asetuksessa (EU) 2024/1351, mukaan lukien muutoksenhaku näiden menettelyiden yhteydessä. |
(102) |
Tätä asetusta olisi sovellettava niihin hakijoihin, joihin sovelletaan asetusta (EU) 2024/1351, kyseisen asetuksen säännösten lisäksi ja niiden soveltamista rajoittamatta. |
(103) |
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano viimeistään sen soveltamisen alkamispäivänä, olisi laadittava ja toteutettava unionin ja jäsenvaltioiden tason täytäntöönpanosuunnitelmia, joissa yksilöidään puutteita ja operatiivisia toimia kullekin jäsenvaltiolle. |
(104) |
Tämän asetuksen soveltamista olisi arvioitava säännöllisin väliajoin. |
(105) |
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevan yhteisen menettelyn perustaminen, vaan se voidaan tämän asetuksen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. |
(106) |
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan sekä 4 a artiklan 1 kohdan mukaisesti Irlanti ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista. |
(107) |
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. |
(108) |
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Tällä asetuksella pyritään erityisesti varmistamaan ihmisarvon täysimääräinen kunnioittaminen ja edistämään perusoikeuskirjan 1, 4, 8, 18, 19, 21, 23, 24 ja 47 artiklan soveltamista, |
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksen (EU) 2024/1347 mukainen kansainvälisen suojelun myöntämistä ja poistamista koskeva yhteinen menettely.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioiden alueella, myös niiden ulkorajoilla, aluemerellä tai kauttakulkualueilla, tehtyihin kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin ja kansainvälisen suojelun poistamiseen.
2. Tätä asetusta ei sovelleta jäsenvaltioiden edustustoille esitettyihin kansainvälistä suojelua koskeviin hakemuksiin ja diplomaattista tai alueellista turvapaikkaa koskeviin pyyntöihin.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tätä asetusta sellaisiin suojelua koskeviin hakemuksiin, joihin ei sovelleta asetusta (EU) 2024/1347.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1) |
”pakolaisella” kolmannen maan kansalaista, jolla on perusteltu syy pelätä joutuvansa vainotuksi rodun, uskonnon, kansallisuuden, poliittisten mielipiteiden tai tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisen vuoksi ja joka oleskelee kansalaisuusmaansa ulkopuolella ja on kykenemätön tai tällaisen pelon takia haluton turvautumaan kyseisen maan suojaan, tai kansalaisuudetonta henkilöä, joka oleskelee entisen vakituisen asuinmaansa ulkopuolella edellä mainituista syistä ja on kykenemätön tai tällaisen pelon vuoksi haluton palaamaan sinne ja johon ei sovelleta asetuksen (EU) 2024/1347 12 artiklaa; |
2) |
”henkilöllä, joka voi saada toissijaista suojelua” kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä, jolle ei voida myöntää pakolaisasemaa mutta jonka suhteen on esitetty perustellut syyt uskoa, että jos hänet palautetaan alkuperämaahansa tai kansalaisuudettoman henkilön tapauksessa entiseen vakituiseen asuinmaahansa, hän joutuisi todelliseen vaaraan kärsiä asetuksen (EU) 2024/1347 15 artiklassa määriteltyä vakavaa haittaa, ja johon ei sovelleta kyseisen asetuksen 17 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja joka on kykenemätön tai tällaisen vaaran takia haluton turvautumaan kyseisen maan suojaan; |
3) |
”pakolaisasemalla” kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön tunnustamista jäsenvaltiossa pakolaiseksi asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti; |
4) |
”toissijaisella suojeluasemalla” kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön tunnustamista jäsenvaltiossa henkilöksi, joka voi saada toissijaista suojelua asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti; |
5) |
”kansainvälisellä suojelulla” pakolaisasemaa tai toissijaista suojeluasemaa; |
6) |
”alaikäisellä” alle 18-vuotiasta kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä; |
7) |
”ilman huoltajaa olevalla alaikäisellä” alaikäistä, joka saapuu jäsenvaltioiden alueelle ilman hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lain tai käytännön mukaan vastuussa olevaa aikuista, edellyttäen, että kyseinen alaikäinen ei tosiasiallisesti ole tällaisen aikuisen huostassa; tämä tarkoittaa myös alaikäistä, joka jää ilman huoltajaa sen jälkeen, kun hän on saapunut jäsenvaltioiden alueelle; |
8) |
”lainvoimaisella päätöksellä” päätöstä siitä, myönnetäänkö kolmannen maan kansalaiselle tai kansalaisuudettomalle henkilölle pakolaisasema tai toissijainen suojeluasema asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla, mukaan lukien päätös, jolla hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, tai päätös, jolla hakemus hylätään epäsuorasti tai nimenomaisesti peruutettuna ja johon ei enää sovelleta tämän asetuksen V luvussa säädettyjä oikeussuojakeinoja tai josta on tullut lainvoimainen kansallisen lainsäädännön mukaisesti riippumatta siitä, onko hakijalla oikeus jäädä maahan tämän asetuksen mukaisesti; |
9) |
”kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnalla” kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten tai perusteiden täyttymisen tarkastelua tämän asetuksen ja asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti; |
10) |
”biometrisillä tiedoilla” asetuksen (EU) 2024/1358 2 artiklan s alakohdassa määriteltyjä biometrisiä tietoja; |
11) |
”riittävällä kapasiteetilla” kapasiteettia toteuttaa milloin tahansa rajalla tapahtuva turvapaikkamenettely ja asetuksessa (EU) 2024/1349 vahvistettu rajalla tapahtuva palauttamismenettely taikka tapauksen mukaan vastaava kansallisen lainsäädännön mukainen rajalla tapahtuva palauttamismenettely; |
12) |
”kansainvälistä suojelua koskevalla hakemuksella” tai ”hakemuksella” kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön jäsenvaltiolle esittämää suojelupyyntöä, kun hakijan voidaan katsoa hakevan pakolaisasemaa tai toissijaista suojeluasemaa; |
13) |
”hakijalla” kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä, joka on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, jonka osalta ei vielä ole tehty lainvoimaista päätöstä; |
14) |
”hakijalla, joka tarvitsee erityisiä menettelyllisiä takeita”, hakijaa, jonka mahdollisuus hyödyntää tässä asetuksessa säädettyjä oikeuksia ja täyttää tämän asetuksen mukaiset velvollisuudet on yksilöllisten olosuhteiden, kuten tiettyjen haavoittuvuuksien, vuoksi rajallinen; |
15) |
”kansalaisuudettomalla henkilöllä” henkilöä, jota mikään valtio ei lainsäädäntönsä perusteella pidä kansalaisenaan; |
16) |
”määrittävällä viranomaisella” jäsenvaltion mitä tahansa lainkäyttöelimiin verrattavaa tai hallinnollista elintä, joka vastaa kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkinnasta ja jolla on toimivalta tehdä päätöksiä hallinnollisessa menettelyssä; |
17) |
”kansainvälisen suojelun poistamisella” määrittävän viranomaisen tai toimivaltaisen tuomioistuimen päätöstä peruuttaa tai lakkauttaa, mukaan lukien jättämällä uusimatta, kansainvälinen suojelu asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti; |
18) |
”jäämisellä jäsenvaltioon” jäämistä sen jäsenvaltion alueelle, myös rajalle tai kauttakulkualueelle, jossa kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on tehty tai jossa sitä tutkitaan; |
19) |
”myöhemmällä hakemuksella” kansainvälistä suojelua koskevaa uutta hakemusta, joka tehdään jossakin jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun aiemmasta hakemuksesta on tehty lainvoimainen päätös, mukaan lukien tapaukset, joissa hakemus on hylätty nimenomaisesti tai epäsuorasti peruutettuna; |
20) |
”vastuussa olevalla jäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, joka on vastuussa hakemuksen tutkinnasta asetuksen (EU) 2024/1351 mukaisesti. |
4 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset
1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti määrittävä viranomainen, joka suorittaa tässä asetuksessa ja asetuksessa (EU) 2024/1347 sille annetut tehtävät, erityisesti:
a) |
kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten vastaanottaminen ja tutkinta; |
b) |
päätösten tekeminen kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista; |
c) |
päätösten tekeminen kansainvälisen suojelun poistamisesta. |
Määrittävä viranomainen on ainoa viranomainen, jolla on hallinnollisen menettelyn aikana valtuudet päättää kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkittavaksi ottamisesta ja perusteista.
2. Jäsenvaltioiden on annettava muiden asiaankuuluvien kansallisten viranomaisten tehtäväksi kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten vastaanottaminen sekä tiedottaminen hakijoille siitä, missä ja miten hakemus jätetään 28 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista. Näihin muihin kansallisiin viranomaisiin on kuuluttava vähintään poliisi, maahanmuuttoviranomaiset, rajavartijat ja säilöönottoyksiköistä tai vastaanottotiloista vastaavat viranomaiset.
3. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltainen viranomainen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten rekisteröintiä varten. Jäsenvaltiot voivat antaa määrittävälle viranomaiselle tai muille asianomaisille viranomaisille tehtäväksi kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten rekisteröinnin.
4. Jos hakemuksen vastaanottaa viranomainen, jolla ei ole valtuuksia rekisteröidä sitä, kyseisen viranomaisen on viipymättä ilmoitettava asiasta hakemusten rekisteröinnistä vastaavalle viranomaiselle ja kyseinen hakemus on rekisteröitävä 27 artiklan mukaisesti. Hakemuksen vastaanottamisesta vastaavan viranomaisen on myös ilmoitettava kansainvälistä suojelua hakevalle henkilölle, mikä viranomainen on vastuussa hakemuksen rekisteröimisestä.
5. Edellä olevien 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi kunkin jäsenvaltion on annettava viimeistään 12 päivänä kesäkuuta 2026 komissiolle tiedoksi viranomaiset, jotka se on nimennyt suorittamaan kyseisissä kohdissa tarkoitettuja tehtäviä, ja yksilöitävä niille annetut tehtävät. Kaikista näiden viranomaisten yksilöimisessä tapahtuneista muutoksista on ilmoitettava komissiolle viipymättä.
6. Jäsenvaltiot voivat säätää, että muu kuin määrittävä viranomainen on vastuussa menettelystä asetuksen (EU) 2024/1351 mukaan vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämiseksi.
7. Kunkin jäsenvaltion on annettava määrittävälle viranomaiselle ja muille toimivaltaisille viranomaisille, jotka on nimetty tämän artiklan mukaisesti, asianmukaiset resurssit, mukaan lukien riittävä määrä pätevää henkilöstöä, jotta nämä voivat hoitaa tehtävänsä tämän asetuksen mukaisesti.
8. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta soveltavien toimivaltaisten viranomaisten henkilöstöllä on asianmukaiset tiedot ja että se on saanut koulutusta, mukaan lukien asetuksen (EU) 2021/2303 8 artiklan mukaisen asiaankuuluvan koulutuksen, sekä ohjeistusta täyttääkseen velvoitteensa tätä asetusta soveltaessaan.
5 artikla
Toimivaltaisille viranomaisille annettava apu
Rajoittamatta 4 artiklan 7 ja 8 kohdan soveltamista 4 artiklassa yksilöityjä toimivaltaisia viranomaisia voidaan jäsenvaltion pyynnöstä avustaa kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten vastaanottamisessa ja rekisteröinnissä ja hakemusten tutkintaa voidaan helpottaa, mukaan lukien henkilökohtaisen puhuttelun osalta, seuraavien toimesta:
a) |
Euroopan unionin turvapaikkaviraston, jäljempänä ”turvapaikkavirasto”, asetuksen (EU) 2021/2303 mukaisesti käyttämät asiantuntijat, ja |
b) |
toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, joiden tehtäväksi kyseinen jäsenvaltio on antanut kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten vastaanottamisen, rekisteröinnin tai tutkinnan. |
Edellä olevan 4 artiklan mukaisesti nimetyt toimivaltaiset viranomaiset voivat avustaa toisen jäsenvaltion viranomaisia ainoastaan niissä tehtävissä, jotka niiden jäsenvaltio on antanut niille.
Toimivalta päättää yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista kuuluu yksinomaan vastuussa olevan jäsenvaltion määrittävälle viranomaiselle.
6 artikla
Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun rooli
1. Jäsenvaltioiden on annettava Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetulle
a) |
mahdollisuus käydä hakijoiden luona, myös vastaanottokeskuksissa olevien, säilöönotettujen, rajalla olevien ja kauttakulkualueella pidettävien hakijoiden luona; |
b) |
oikeus saada tietoja yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista, menettelyn etenemisestä ja tehdyistä päätöksistä edellyttäen, että hakija on antanut tähän suostumuksensa; |
c) |
mahdollisuus esittää näkemyksensä yksittäisistä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista toimivaltaisille viranomaisille missä tahansa menettelyn vaiheessa 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehtyä pakolaisten oikeusasemaa koskevaa yleissopimusta, sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, (Geneven yleissopimus) 35 artiklassa tarkoitettujen valvontavelvollisuuksiensa mukaisesti. |
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan myös järjestöön, joka työskentelee asianomaisen jäsenvaltion alueella Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun puolesta kyseisen jäsenvaltion kanssa tehdyn sopimuksen perusteella.
7 artikla
Luottamuksellisuusperiaate
1. Tätä asetusta soveltavia viranomaisia sitoo luottamuksellisuuden periaate kaikkien sellaisten henkilötietojen osalta, jotka ne saavat tehtäviään suorittaessaan, mukaan lukien tämän asetuksen soveltamisen kannalta merkityksellinen unionin tai kansallisen lainsäädännön mukainen tietojenvaihto jäsenvaltioiden viranomaisten välillä.
2. Koko kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn ajan ja sen jälkeen, kun hakemuksesta on tehty lainvoimainen päätös, viranomaiset eivät saa
a) |
paljastaa sellaisille osapuolille, joiden epäillään vainoavan hakijaa tai aiheuttavan hänelle vakavaa haittaa, yksittäiseen kansainvälistä suojelua koskevaan hakemukseen liittyviä tietoja tai sitä, että hakemus on tehty; |
b) |
hankkia tietoja sellaisilta osapuolilta, joiden epäillään vainoavan hakijaa tai aiheuttavan hänelle vakavaa haittaa, sellaisella tavalla, jonka seurauksena nämä saisivat suoraan tietää, että asianomainen hakija on tehnyt hakemuksen. |
II LUKU
PERUSPERIAATTEET JA TAKEET
I JAKSO
Hakijoiden oikeudet ja velvollisuudet
8 artikla
Yleiset hakijoille annettavat takeet
1. Hakijoilla on III luvussa tarkoitetun hallinnollisen menettelyn aikana oltava tämän artiklan 2–6 kohdassa tarkoitetut takeet.
2. Määrittävän viranomaisen tai tapauksen mukaan muiden toimivaltaisten viranomaisten tai organisaatioiden, joille jäsenvaltio on antanut tämän tehtävän, on ilmoitettava hakijoille kielellä, jota he ymmärtävät tai heidän voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän, seuraavista seikoista:
a) |
oikeus jättää yksilöllinen hakemus; |
b) |
noudatettavan menettelyn määräajat ja vaiheet; |
c) |
heidän oikeutensa ja velvollisuutensa menettelyn aikana, mukaan lukien asetuksen (EU) 2024/1351 mukaiset oikeudet ja velvollisuudet, ja näiden velvollisuuksien noudattamatta jättämisen seuraukset, erityisesti hakemuksen nimenomaisen tai epäsuoran peruuttamisen osalta; |
d) |
oikeus maksuttomaan oikeudelliseen neuvontaan yksittäisen hakemuksen jättämistä varten sekä oikeus oikeusapuun ja oikeudelliseen edustukseen tämän luvun III jakson mukaisen menettelyn kaikissa vaiheissa ja 15, 16, 17, 18 ja 19 artiklan mukaisesti; |
e) |
keinot, joilla he voivat täyttää asetuksen (EU) 2024/1347 4 artiklassa tarkoitettujen tietojen esittämistä koskevan velvollisuuden; |
f) |
36 artiklan mukainen määrittävän viranomaisen päätös. |
Kaikki tässä kohdassa tarkoitetut tiedot on annettava mahdollisimman pian, jotta hakijat voivat käyttää tässä asetuksessa taattuja oikeuksia ja noudattaa asianmukaisesti 9 artiklassa säädettyjä velvollisuuksia. Tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a–e alakohdassa tarkoitetut tiedot on annettava hakijalle viimeistään, kun kansainvälistä suojelua koskeva hakemus rekisteröidään. Tiedot ilmoitetaan 7 kohdassa tarkoitetulla tiedotteella joko paperilla tai sähköisesti ja tarvittaessa suullisesti. Tiedot on annettava alaikäisille lapsiystävällisellä tavalla ja niin, että tämän asetuksen 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu edustaja tai henkilö on asiassa osallisena.
Hakijalle on annettava mahdollisuus vahvistaa saaneensa tiedot. Tämä vahvistus on dokumentoitava hakijan asiakirja-aineistoon. Jos hakija kieltäytyy vahvistamasta saaneensa tiedot, hänen asiakirja-aineistoonsa tehdään merkintä asiasta.
3. Hallinnollisen menettelyn aikana hakijoille on tarjottava tulkin palveluja hakemuksen rekisteröintiä ja jättämistä varten sekä tarvittaessa henkilökohtaista kuulemista varten, aina kun asianmukaista keskusteluyhteyttä ei voida muutoin varmistaa. Tulkkauspalvelut on maksettava julkisista varoista.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava hakijoille mahdollisimman pian ja ennen 28 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hakemuksen jättämisen määräaikaa mahdollisuus ottaa yhteyttä Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettuun tai muihin järjestöihin, jotka antavat hakijoille kansallisen lainsäädännön mukaisesti oikeudellista neuvontaa tai muuta neuvontaa.
5. Määrittävän viranomaisen on varmistettava, että hakijoilla ja heidän mahdollisilla edustajillaan tai oikeudellisilla neuvonantajillaan tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti oikeudellisen neuvonannon tarjoamiseen hyväksytyillä tai luvan saaneilla muilla neuvonantajillaan (jäljempänä ”oikeudelliset neuvonantajat”) on mahdollisuus tutustua 34 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuihin hakemuksen tutkinnassa tarvittaviin tietoihin ja 34 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen asiantuntijoiden antamiin tietoihin, jos määrittävä viranomainen on ottanut kyseiset tiedot huomioon tehdessään päätöksen heidän hakemuksestaan.
6. Määrittävän viranomaisen on annettava hakijoille kirjallisesti mahdollisimman pian tiedoksi heidän hakemuksestaan tehty päätös. Jos edustaja tai oikeudellinen neuvonantaja toimii hakijan oikeudellisena edustajana, määrittävä viranomainen voi antaa päätöksen tiedoksi hänelle hakijan sijasta.
7. Turvapaikkavirasto laatii tiiviissä yhteistyössä komission ja kunkin jäsenvaltion kanssa tiedotteet, jotka sisältävät tässä artiklassa edellytetyt tiedot. Tiedotteet on laadittava niin, että jäsenvaltiot voivat täydentää niitä jäsenvaltiokohtaisilla lisätiedoilla, ja niissä on otettava huomioon haavoittuvassa asemassa olevien hakijoiden, kuten alaikäisten tai vammaisten henkilöiden, erityispiirteet.
9 artikla
Hakijoiden velvollisuudet
1. Hakijan on tehtävä hakemuksensa asetuksen (EU) 2024/1351 17 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisessa jäsenvaltiossa.
2. Hakijan on tehtävä täysimääräisesti yhteistyötä 4 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, erityisesti
a) |
antamalla 27 artiklan 1 kohdan a, b ja d alakohdassa tarkoitetut tiedot; |
b) |
antamalla selitys, jos hänellä ei ole hallussaan henkilöllisyys- tai matkustusasiakirjaa; |
c) |
tiedottamalla kaikista hänen asuinpaikkaansa, osoitettaan, puhelinnumeroaan tai sähköpostiosoitettaan koskevista muutoksista; |
d) |
antamalla biometriset tiedot; |
e) |
jättämällä hakemuksensa 28 artiklan mukaisesti ja olemalla käytettävissä koko menettelyn ajan; |
f) |
luovuttamalla mahdollisimman pian hallussaan olevat hakemuksen tutkinnan kannalta olennaiset asiakirjat; |
g) |
osallistumalla henkilökohtaiseen puhutteluun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan soveltamista; |
h) |
jäämällä sen jäsenvaltion alueelle, jossa hänen edellytetään oleskelevan asetuksen (EU) 2024/1351 17 artiklan 4 kohdan mukaisesti. |
Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät pitää itsellään minkä tahansa ensimmäisen alakohdan f alakohdassa tarkoitetuista asiakirjoista, niiden on varmistettava, että hakija saa välittömästi jäljennökset alkuperäiskappaleista. Jos on kyse asetuksen (EU) 2024/1351 46 artiklan mukaisesta siirrosta, toimivaltaisten viranomaisten on palautettava tällaiset asiakirjat hakijalle siirron yhteydessä.
3. Hakijan on vastaanotettava mahdolliset tiedoksiannot toimivaltaisilta viranomaisilta toimivaltaisille viranomaisille viimeksi ilmoittamassaan asuinpaikassa tai osoitteessa tai toimivaltaisille viranomaisille viimeksi ilmoittamaansa puhelinnumeroon tai sähköpostiosoitteeseen, erityisesti jos hän jättää hakemuksen 28 artiklan mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallisessa lainsäädännössä tiedoksiantotapa ja hetki, jona hakijan katsotaan vastaanottaneen tiedoksiannon.
4. Hakijan on täytettävä velvollisuudet, jotka koskevat ilmoittautumista toimivaltaisille viranomaisille määrättynä ajankohtana tai kohtuullisin väliajoin tai pysymistä osoitetulla maantieteellisellä alueella jäsenvaltion alueella direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti ja jotka se jäsenvaltio, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, on määrännyt asetuksen (EU) 2024/1351 mukaisesti.
5. Jos se on tarpeen ja asianmukaisesti perusteltavissa hakemuksen tutkinnan kannalta, toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia hakijan tai hänen mukanaan olevien tavaroiden tutkimista kansallisen lainsäädännön mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tutkimuksen tekemistä turvallisuussyistä. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hakijalle tutkimisen syyt ja sisällytettävä ne hakijan asiakirja-aineistoon. Tämän asetuksen mukaisen henkilöntarkastuksen tekee samaa sukupuolta oleva henkilö noudattaen täysimääräisesti ihmisarvon ja ruumiillisen ja henkisen koskemattomuuden periaatteita.
10 artikla
Oikeus jäädä maahan hallinnollisen menettelyn ajaksi
1. Hakijoilla on oltava oikeus jäädä sen jäsenvaltion alueelle, jossa heidän edellytetään olevan saapuvilla asetuksen (EU) 2024/1351 17 artiklan 4 kohdan mukaisesti, kunnes määrittävä viranomainen on tehnyt hakemusta koskevan päätöksen III luvussa säädetyssä hallinnollisessa menettelyssä.
2. Oikeus jäädä maahan ei oikeuta oleskelulupaan eikä se anna hakijalle oikeutta matkustaa toisen jäsenvaltion alueelle ilman direktiivin (EU) 2024/1346 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua matkustusasiakirjaa.
3. Hakijalla ei ole oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle hallinnollisen menettelyn ajaksi, jos henkilö on luovutettava toiseen jäsenvaltioon neuvoston puitepäätöksen 2002/584/JHA (21) mukaisesti annetusta eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä johtuvien velvoitteiden mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksen hakijan oikeuteen jäädä alueelleen hallinnollisen menettelyn ajaksi, jos hakija
a) |
tekee myöhemmän hakemuksen 55 artiklan mukaisesti ja 56 artiklassa säädettyjä edellytyksiä on noudatettu; |
b) |
luovutetaan tai siirretään tai tullaan luovuttamaan tai siirtämään toiseen jäsenvaltioon, kolmanteen maahan, kansainväliseen rikostuomioistuimeen tai muuhun kansainväliseen tuomioistuimeen syytetoimia tai vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai säilöönottopäätöksen täytäntöönpanoa varten; |
c) |
on vaaraksi yleiselle järjestykselle tai kansalliselle turvallisuudelle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) 2024/1347 12 ja 17 artiklan soveltamista, edellyttäen, että tällaisen poikkeuksen soveltaminen ei johda siihen, että hakija poistetaan kolmanteen maahan palauttamiskiellon periaatteen vastaisesti. |
5. Jäsenvaltio voi luovuttaa tai siirtää hakijan kolmanteen maahan tai 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun kansainväliseen tuomioistuimeen ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että luovutus- tai siirtopäätös ei johda suoraan tai epäsuoraan palauttamiseen, joka rikkoisi kansainväliseen ja unionin oikeuteen perustuvia kyseisen jäsenvaltion velvoitteita.
II JAKSO
Henkilökohtaiset puhuttelut
11 artikla
Tutkittavaksiottamispuhuttelu
1. Ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen hakemuksen tutkimatta jättämisestä 38 artiklan mukaisesti, hakijalle on annettava tilaisuus hakemuksensa tutkittavaksi ottamista koskevaan henkilökohtaiseen puhutteluun, jäljempänä ”tutkittavaksiottamispuhuttelu”, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 38 artiklan 1 kohdan ja 55 artiklan 4 kohdan soveltamista.
2. Tutkittavaksiottamispuhuttelussa hakijalle on annettava tilaisuus esittää perustelut sille, miksi 38 artiklassa säädettyjä tutkimattajättämisperusteita ei voida soveltaa häneen.
12 artikla
Varsinainen puhuttelu
1. Ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen perusteista, hakijalle on annettava tilaisuus hakemuksensa sisältöä koskevaan henkilökohtaiseen puhutteluun, jäljempänä ”varsinainen puhuttelu”. Varsinainen puhuttelu voidaan suorittaa samanaikaisesti tutkittavaksiottamispuhuttelun kanssa edellyttäen, että hakijalle on ilmoitettu tällaisesta mahdollisuudesta etukäteen ja hän on voinut kuulla oikeudellista neuvonantajaansa 15 artiklan mukaisesti tai henkilöä, jolle on annettu 16 artiklan mukaisesti tehtäväksi antaa oikeudellista neuvontaa.
2. Varsinaisessa puhuttelussa hakijalle on annettava tilaisuus esittää seikat, joita tarvitaan hänen hakemuksensa perustelemiseksi asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti, ja hänen on esitettävä kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut seikat mahdollisimman täydellisesti. Hakijalle on annettava mahdollisuus antaa selitys seikkojen mahdolliselle puuttumiselle tai lausuntojensa epäjohdonmukaisuuksille tai ristiriitaisuuksille.
13 artikla
Henkilökohtaisia puhutteluja koskevat vaatimukset
1. Edellä 11 ja 12 artiklassa säädetyt henkilökohtaiset puhuttelut on suoritettava tässä asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2. Jos kansainvälistä suojelua koskeva hakemus jätetään 31 artiklan mukaisesti, kyseisessä säännöksessä tarkoitetulle vastuussa olevalle aikuiselle on annettava mahdollisuus henkilökohtaiseen puhutteluun 11 ja 12 artiklan nojalla. Hakijalle on myös annettava mahdollisuus osallistua kyseiseen haastatteluun edellyttäen, että tämän artiklan 11 kohdan c alakohtaa ei sovelleta.
3. Henkilökohtaiset puhuttelut on suoritettava olosuhteissa, joissa voidaan taata asianmukainen yksityisyys ja luottamuksellisuus ja joissa hakijat voivat esittää hakemuksensa perusteet kattavasti.
4. Hakijan oikeudellisen neuvonantajan läsnäolo henkilökohtaisessa puhuttelussa on varmistettava, jos hakija on päättänyt käyttää oikeusapua tämän luvun III jakson mukaisesti.
5. Henkilökohtaiseen puhutteluun on osoitettava tulkki, joka pystyy varmistamaan, että hakija ja puhuttelun suorittaja pystyvät keskustelemaan keskenään asianmukaisella tavalla.
Kulttuurisen välittäjän läsnäoloa voidaan tarjota henkilökohtaisten puhuttelujen ajaksi.
Jäsenvaltioiden on asetettava etusijalle tulkit ja kulttuuriset välittäjät, jotka ovat saaneet koulutusta, kuten asetuksen (EU) 2021/2303 8 artiklan 4 kohdan m alakohdassa tarkoitettua koulutusta.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tulkeille ja kulttuurisille välittäjille tiedotetaan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arvioinnin kannalta merkityksellisistä keskeisistä käsitteistä ja terminologiasta esimerkiksi vakiomuotoisessa tiedotteessa tai oppaassa. Keskustelun on tapahduttava hakijan ensisijaisesti valitsemalla kielellä, paitsi jos on jokin toinen kieli, jota hän ymmärtää ja jolla hän pystyy ilmaisemaan itseään selkeästi.
6. Henkilökohtaiset puhuttelut suorittaa määrittävän viranomaisen henkilöstö.
Jos suhteettoman suuri määrä kolmansien maiden kansalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä tekee hakemuksen saman ajanjakson kuluessa ja kunkin hakijan henkilökohtaisen puhuttelun suorittaminen kohtuullisessa ajassa ei ole mahdollista, määrittävä viranomainen voi 5 artiklan mukaisesti saada tilapäistä apua kyseisen jäsenvaltion muiden viranomaisten henkilöstöltä, joka saa tällaisten puhuttelujen suorittamiseen turvapaikkavirastolta etukäteen asianmukaisen koulutuksen, johon on kuuluttava asetuksen (EU) 2021/2303 8 artiklassa luetellut seikat.
7. Puhuttelun suorittajalta edellytetään seuraavaa:
a) |
hänen on oltava pätevä ottamaan huomioon hakemukseen liittyvät henkilökohtaiset ja yleiset olosuhteet, muun muassa hakijan alkuperämaassa vallitseva tilanne, hakijan kulttuuritausta, ikä, sukupuoli, sukupuoli-identiteetti, seksuaalinen suuntautuminen, haavoittuva asema ja erityiset menettelylliset tarpeet. |
b) |
hän ei saa olla pukeutunut sotilaan eikä lainvalvontaviranomaisen univormuun. |
8. Hakijoita puhuttelevalla henkilöstöllä, mukaan lukien turvapaikkaviraston lähettämät asiantuntijat, on oltava
a) |
yleistiedot tekijöistä, jotka saattavat vaikuttaa kielteisesti hakijan kykyyn tulla kuulluksi, kuten viitteet siitä, että hakijaa on saatettu aiemmin kiduttaa tai hän on saattanut joutua ihmiskaupan uhriksi; |
b) |
etukäteen saatu koulutus, johon sisältyy asiaankuuluvat seikat asetuksen (EU) 2021/2303 8 artiklan 4 kohdassa luetelluista seikoista. |
9. Hakijan pyytäessä ja jos mahdollista, määrittävän viranomaisen on varmistettava, että puhuttelun suorittajat ja tulkit ovat hakijan toivomaa sukupuolta, ellei määrittävällä viranomaisella ole syytä katsoa, että tällainen pyyntö ei liity hakijan vaikeuksiin esittää hakemuksensa perusteet kattavalla tavalla.
10. Määrittävä viranomainen voi poikkeuksellisesti järjestää henkilökohtaisen puhuttelun videoneuvotteluna, jos se on asianmukaisesti perusteltua olosuhteiden vuoksi.
Tällaisessa tapauksessa määrittävän viranomaisen on varmistettava tarvittavat järjestelyt asianmukaisten tilojen, menettelyllisten ja teknisten standardien, oikeudellisen avun ja tulkkauksen osalta ottaen huomioon turvapaikkaviraston ohjeet.
11. Tutkittavaksiottamispuhuttelusta tai tapauksen mukaan varsinaisesta puhuttelusta voidaan luopua, jos
a) |
määrittävä viranomainen voi tehdä käytettävissä olevien todisteiden perusteella pakolaisasemaa koskevan myönteisen päätöksen tai toissijaista suojeluasemaa koskevan myönteisen päätöksen, edellyttäen että se tarjoaa samat oikeudet ja edut kuin pakolaisasema unionin ja kansallisen lainsäädännön nojalla; |
b) |
määrittävä viranomainen katsoo, että käytettävissä olevien todisteiden perusteella hakemukselta eivät puutu tutkittavaksi ottamisen edellytykset; |
c) |
määrittävä viranomainen katsoo, että hakija ei kykene osallistumaan henkilökohtaiseen puhutteluun hänestä riippumattomien pysyvien syiden vuoksi; |
d) |
kyse on myöhemmästä hakemuksesta, 55 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu alustava tutkimus suoritetaan kirjallisen lausunnon perusteella; |
e) |
määrittävä viranomainen katsoo hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttuvan 38 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla. |
Henkilökohtaisesta puhuttelusta luopuminen ensimmäisen kohdan c alakohdan nojalla ei saa vaikuttaa kielteisesti määrittävän viranomaisen päätökseen. Jos henkilökohtaisesta puhuttelusta luovutaan kyseisen kohdan nojalla, määrittävän viranomaisen on annettava hakijalle tosiasiallinen mahdollisuus toimittaa lisätietoja kirjallisesti.
Jos hakijan kyvystä tulla puhutelluksi on epäilyjä, määrittävän viranomaisen on kuultava lääketieteen ammattilaista sen selvittämiseksi, onko hakija väliaikaisesti kykenemätön osallistumaan puhutteluun vai onko hänen tilansa pysyvä. Jos lääketieteen ammattilaisen kuulemisen jälkeen on selvää, että tila, jonka vuoksi hakija ei kykene osallistumaan puhutteluun, on väliaikainen, määrittävän viranomaisen on lykättävä henkilökohtaista puhuttelua, kunnes hakija kykenee osallistumaan puhutteluun.
Jos hakija ei voi osallistua henkilökohtaiseen puhutteluun hänestä riippumattomien erityisolosuhteiden vuoksi, määrittävän viranomaisen on siirrettävä henkilökohtaista puhuttelua.
12. Hakijan on oltava läsnä henkilökohtaisessa puhuttelussa ja hänen on itse vastattava kysyttyihin kysymyksiin.
13. Oikeudellisen neuvonantajan on voitava avustaa hakijaa henkilökohtaisessa puhuttelussa, myös kun se suoritetaan videoyhteydellä.
Oikeudellisen neuvonantajan poissaolo ei estä määrittävää viranomaista suorittamasta puhuttelua.
Jos oikeudellinen neuvonantaja osallistuu henkilökohtaiseen puhutteluun, jäsenvaltiot voivat säätää kansallisessa lainsäädännössään, että oikeudellinen neuvonantaja voi puuttua asiaan vasta henkilökohtaisen puhuttelun päätyttyä.
14. Sanotun vaikuttamatta 11 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan soveltamiseen ja edellyttäen, että on toteutettu riittävästi toimia sen varmistamiseksi, että hakijalle on tarjottu mahdollisuus henkilökohtaiseen puhutteluun, määrittävä viranomainen voi tehdä kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta koskevan päätöksen, vaikka henkilökohtaisesta puhuttelusta olisi luovuttu.
14 artikla
Henkilökohtaisista puhutteluista laadittavat pöytäkirjat ja tallenteet
1. Määrittävän viranomaisen tai minkä tahansa muun viranomaisen tai asiantuntijoiden, jotka avustavat sitä 5 artiklan ja 13 artiklan 6 kohdan mukaisesti henkilökohtaisten puhuttelujen suorittamisessa, on laadittava hakijan asiakirja-aineistoon sisällytettävä yksityiskohtainen ja tosiasioihin perustuva pöytäkirja, josta käyvät ilmi henkilökohtaisen puhuttelun kaikki keskeiset seikat, tai selostus tällaisesta puhuttelusta taikka selostus tällaisen puhuttelun tallenteesta.
2. Henkilökohtaiset puhuttelut on tallennettava käyttämällä äänitallennetta. Hakijalle on ilmoitettava ennakolta tällaisesta tallentamisesta ja sen tarkoituksesta. Erityistä huomiota on kiinnitettävä erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitsevien hakijoiden vaatimuksiin. Määrittävän viranomaisen on sisällytettävä tallenne hakijan asiakirja-aineistoon.
3. Hakijalle on annettava mahdollisuus kommentoida puhuttelun pöytäkirjassa tai selostuksessa tai tallenteen selostuksessa esiintyviä käännösvirheitä tai väärinymmärryksiä tai muita asiavirheitä ja selittää niitä suullisesti tai kirjallisesti joko henkilökohtaisen puhuttelun lopuksi tai asetetussa määräajassa ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen. Tämän vuoksi hakijalle on annettava tiedoksi puhuttelun pöytäkirjan tai selostuksen tai tallenteen selostuksen koko sisältö, tarvittaessa tulkin avustuksella.
4. Hakijaa on pyydettävä vahvistamaan, että puhuttelun pöytäkirjan tai selostuksen sisältö kuvaa henkilökohtaista puhuttelua totuudenmukaisesti. Jos hakija kieltäytyy vahvistamasta sisältöä, kieltäytymisen syyt on kirjattava hänen asiakirjakansioonsa. Tällainen kieltäytyminen ei estä määrittävää viranomaista tekemästä hakemusta koskevaa päätöstä. Jos on epäselvyyttä siitä, mitä lausuntoja hakija henkilökohtaisessa puhuttelussa esitti, äänitallenne on ensisijainen.
5. Hakijaa ei tarvitse pyytää kommentoimaan tai selventämään puhuttelun pöytäkirjaa tai selostusta eikä vahvistamaan, että puhuttelun pöytäkirjan tai selostuksen sisältö kuvaa puhuttelua totuudenmukaisesti, jos
a) |
kansallisen lainsäädännön mukaan tallenne tai sen selostus voidaan esittää todisteena muutoksenhakumenettelyssä tai |
b) |
määrittävä viranomainen pitää selvänä, että hakijalle myönnetään pakolaisasema tai toissijainen suojeluasema, edellyttäen että se tarjoaa samat oikeudet ja edut kuin unionin ja kansallisen lainsäädännön nojalla myönnetty pakolaisasema. |
6. Hakijoille ja heidän mahdollisesti nimitetyille edustajilleen ja oikeudellisille neuvonantajilleen on annettava mahdollisuus tutustua 1 kohdassa tarkoitettuihin pöytäkirjaan tai selostukseen mahdollisimman pian puhuttelun jälkeen ja joka tapauksessa hyvissä ajoin ennen kuin määrittävä viranomainen tekee päätöksen.
Muutoksenhakumenettelyssä on myös annettava mahdollisuus tutustua tallenteeseen.
III JAKSO
oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustajan tarjoaminen
15 artikla
Oikeus oikeudelliseen neuvontaan sekä oikeusapuun ja oikeudelliseen edustajaan
1. Hakijoilla on oikeus neuvotella tehokkaasti hakemukseensa liittyvistä asioista oikeudellisen neuvonantajan tai muun neuvonantajan kanssa menettelyn kaikissa vaiheissa.
2. Rajoittamatta hakijan oikeutta valita oma oikeudellinen neuvonantaja tai muu neuvonantaja omalla kustannuksellaan, hakija voi pyytää maksutonta oikeudellista neuvontaa III luvussa säädetyssä hallinnollisessa menettelyssä 16 artiklan mukaisesti ja maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustajaa V luvussa säädetyssä muutoksenhakumenettelyssä 17 artiklan mukaisesti.
Hakijalle on ilmoitettava mahdollisimman pian ja viimeistään silloin, kun hakemus rekisteröidään 27 artiklan mukaisesti, hänen oikeudestaan pyytää maksutonta oikeudellista neuvontaa tai maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustajaa.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää maksuttomasta oikeusavusta ja oikeudellisesta edustuksesta hallinnollisessa menettelyssä kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat järjestää oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustajan tarjoamisen kansallisten järjestelmiensä mukaisesti.
16 artikla
Maksuton oikeudellinen neuvonta hallinnollisessa menettelyssä
1. Jäsenvaltioiden on hakijan pyynnöstä annettava maksutonta oikeudellista neuvontaa III luvussa säädetyssä hallinnollisessa menettelyssä.
Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa maksuttoman oikeudellisen neuvonnan tosiasiallinen saatavuus voidaan varmistaa antamalla yhden henkilön tehtäväksi antaa oikeudellista neuvontaa samanaikaisesti useille hakijoille menettelyn hallinnollisessa vaiheessa.
2. Hallinnollista menettelyä sovellettaessa maksuttomaan oikeudelliseen neuvontaan on kuuluttava:
a) |
hallinnollista menettelyä koskevien ohjeiden ja selitysten antaminen, mukaan lukien tiedot oikeuksista ja velvollisuuksista kyseisen menettelyn aikana; |
b) |
avustaminen hakemuksen jättämisessä sekä ohjeiden antaminen
|
3. Rajoittamatta 1 kohdan soveltamista maksuttoman oikeudellisen neuvonnan antaminen hallinnollisessa menettelyssä voidaan evätä, jos
a) |
hakemus on ensimmäinen myöhempi hakemus, joka katsotaan jätetyksi ainoastaan sellaisen päätöksen täytäntöönpanon viivyttämiseksi tai estämiseksi, joka johtaisi hakijan välittömään poistamiseen kyseessä olevasta jäsenvaltiosta; |
b) |
hakemus on toinen tai sen jälkeinen myöhempi hakemus; |
c) |
hakijaa avustaa tai edustaa jo oikeudellinen neuvonantaja. |
4. Tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltiot voivat pyytää apua turvapaikkavirastolta. Jäsenvaltiot voivat lisäksi saada unionin varoista rahoitustukea tällaisia varoja koskevien säädösten mukaisesti.
17 artikla
Maksuton oikeusapu ja oikeudellinen edustaja muutoksenhakumenettelyssä
1. Jäsenvaltioiden on hakijan pyynnöstä varmistettava, että hänelle tarjotaan maksutonta oikeusapua ja maksuton oikeudellinen edustaja muutoksenhakumenettelyssä. Tällaiseen maksuttomaan oikeusapuun ja oikeudelliseen edustukseen on sisällyttävä kansallisen lain nojalla vaadittavien menettelyyn liittyvien asiakirjojen laatiminen, muutoksenhaun valmistelu ja jos järjestetään tuomioistuinkäsittely, osallistuminen tähän käsittelyyn tuomioistuimessa.
2. Jäsenvaltiot voivat evätä maksuttoman oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen muutoksenhakumenettelyssä, jos
a) |
hakijalla, jonka on ilmoitettava taloudellinen tilanteensa, katsotaan olevan riittävät varat oikeusapuun ja oikeudelliseen edustukseen omalla kustannuksellaan; |
b) |
muutoksenhaulla ei katsota olevan riittäviä edellytyksiä menestyä tai sen katsotaan olevan vilpillinen; |
c) |
muutoksenhaku tai uudelleentarkastelu on toisella tai korkeammalla muutoksenhakutasolla kansallisen lainsäädännön mukaisesti, mukaan lukien muutoksenhaun uudelleenkäsittely tai uudelleenarviointi; |
d) |
hakijaa avustaa tai edustaa jo oikeudellinen neuvonantaja. |
3. Kun päätöksen olla myöntämättä maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustajaa tekee viranomainen, joka ei ole tuomioistuin, sillä perusteella, että muutoksenhaulla ei katsota olevan konkreettisia edellytyksiä menestyä tai sen katsotaan olevan vilpillinen, hakijalla on oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa muutoksen hakemiseksi tähän päätökseen. Tätä varten hakijalla on oikeus vaatia maksutonta oikeusapua ja oikeudellista edustajaa.
18 artikla
Oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen laajuus
1. Oikeudelliselle neuvonantajalle, joka toimii hakijan oikeudellisena edustajana kansallisen lainsäädännön mukaisesti, on myönnettävä oikeus tutustua niihin hakijan asiakirja-aineistossa oleviin tietoihin, joiden perusteella päätös on tehty tai tehdään.
2. Pääsy hakijan asiakirja-aineistossa oleviin tietoihin tai lähteisiin voidaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti evätä silloin, kun tietojen tai lähteiden paljastaminen vaarantaisi kansallisen turvallisuuden, tiedot toimittaneiden järjestöjen tai henkilöiden turvallisuuden tai niiden henkilöiden turvallisuuden, joita tiedot koskevat, tai kun jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittamaan kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkintaan liittyvät tutkinnalliset seikat tai jäsenvaltioiden kansainväliset suhteet vaarantuisivat tai jos tiedot tai lähteet on kansallisen lainsäädännön nojalla turvallisuusluokiteltu. Tällöin määrittävän viranomaisen on
a) |
annettava tuomioistuimille mahdollisuus tutustua tällaisiin tietoihin tai lähteisiin muutoksenhakumenettelyssä; ja |
b) |
varmistettava, että hakijan oikeutta puolustukseen kunnioitetaan. |
Ensimmäisen alakohdan b alakohdan osalta jäsenvaltioiden on annettava oikeudellisen neuvonantajan, joka toimii hakijan oikeudellisena edustajana ja josta on tehty turvallisuusselvitys, tutustua tällaisiin tietoihin tai lähteisiin siltä osin kuin tiedot ovat hakemuksen tutkinnan tai kansainvälisen suojelun poistamista koskevan päätöksen tekemisen kannalta merkityksellisiä.
3. Hakijan oikeudellisella neuvonantajalla tai oikeudellista neuvontaa antavalla henkilöllä, joka neuvoo, avustaa tai edustaa hakijaa, on direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti oltava pääsy suljetuille alueille, kuten säilöönottoyksiköihin ja kauttakulkualueille, niin että hän voi neuvoa, avustaa tai edustaa kyseistä hakijaa.
19 artikla
Maksuttoman oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen tarjoamista koskevat edellytykset
1. Maksutonta oikeudellista neuvontaa, oikeusapua ja oikeudellista edustusta saavat antaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti hyväksytyt tai luvan saaneet oikeudelliset tai muut neuvonantajat, jotka voivat neuvoa, avustaa tai edustaa hakijoita, tai valtioista riippumattomat järjestöt, jotka on hyväksytty kansallisen lainsäädännön mukaisesti tarjoamaan oikeudellisia palveluja tai edustusta hakijoille.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä erityisistä menettelysäännöistä, jotka koskevat maksuttoman oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen tarjoamista kansainvälisen suojelun hakemusten osalta koskevien pyyntöjen esittämiseen ja käsittelyyn liittyviä järjestelyjä, tai niiden on sovellettava nykyisiä sääntöjä, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaatimuksia, edellyttäen, että nämä säännöt eivät ole rajoittavampia eivätkä ne tee maksuttoman oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen saamisesta mahdotonta tai kohtuuttoman vaikeaa.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat maksuttoman oikeudellisen neuvonnan, oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen tarjoamisen epäämistä 16 artiklan 3 kohdan ja 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat myös asettaa rahallisia tai aikarajoituksia maksuttomalle oikeudelliselle neuvonnalle, oikeusavulle ja oikeudelliselle edustukselle edellyttäen, että tällaiset rajoitukset eivät ole mielivaltaisia eivätkä aiheettomasti rajoita mahdollisuutta saada maksutonta oikeudellista neuvontaa, oikeusapua ja oikeudellista edustusta. Palkkioiden ja muiden kustannusten osalta hakijoiden kohtelu ei saa olla epäedullisempi kuin jäsenvaltioiden omille kansalaisilleen oikeusapuun liittyvissä asioissa yleensä myöntämä kohtelu.
5. Jäsenvaltiot voivat vaatia hakijalta kaikkien hakijan puolesta oikeusavun ja oikeudellisen edustuksen tarjoamisen osalta suoritettujen kulujen maksamista takaisin kokonaan tai osittain, jos hakijan taloudellinen tilanne paranee merkittävästi menettelyn kuluessa tai jos päätös maksuttomasta oikeusavusta ja oikeudellisesta edustuksesta tehtiin hakijan toimittamien väärien tietojen perusteella. Tätä varten hakijoiden on välittömästi ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille merkittävistä muutoksista taloudellisessa tilanteessaan.
IV JAKSO
Erityistakeet
20 artikla
Erityisten menettelyllisten takeiden tarpeen arviointi
1. Toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava tarvittaessa tulkin avustuksella yksilöllisesti, tarvitseeko hakija erityisiä menettelyllisiä takeita. Tämä arviointi voidaan sisällyttää olemassa oleviin kansallisiin menettelyihin tai direktiivin (EU) 2024/1346 25 artiklassa tarkoitettuun arviointiin, eikä sen tarvitse olla muodoltaan hallinnollinen menettely. Jos kansallisessa lainsäädännössä niin edellytetään, voidaan arviointi hakijan suostumuksella asettaa määrittävän viranomaisen saataville ja arvioinnin tulokset toimittaa määrittävälle viranomaiselle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu arviointi on aloitettava mahdollisimman pian hakemuksen tekemisen jälkeen toteamalla, onko hakijan tapauksessa ensimmäisiä viitteitä siitä, että hän voi tarvita erityisiä menettelyllisiä takeita. Tällainen toteaminen perustuu näkyviin merkkeihin, hakijan lausuntoihin tai käyttäytymiseen tai asiaankuuluviin asiakirjoihin. Alaikäisten kohdalla otetaan huomioon myös vanhempien, alaikäisestä asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevan aikuisen tai hakijan edustajan lausunnot. Toimivaltaisten viranomaisten on hakemuksen rekisteröinnin yhteydessä sisällytettävä tieto tällaisista ensimmäisistä viitteistä hakijan asiakirja-aineistoon ja asetettava tämä tieto määrittävän viranomaisen saataville.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua arviointia jatketaan, kun hakemus on jätetty, ottaen huomioon hakijan asiakirja-aineistossa olevat tiedot.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettu arviointi olisi saatettava päätökseen mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa 30 päivän kuluessa. Sitä tarkastellaan uudelleen, jos hakijan olosuhteissa tapahtuu olennaisia muutoksia tai jos erityisten menettelyllisten takeiden tarve tulee ilmi arvioinnin valmistumisen jälkeen.
4. Toimivaltainen viranomainen voi ohjata hakijan tämän ennakkosuostumuksella asianmukaiselle lääkärille tai psykologille tai muulle ammattilaiselle saadakseen neuvoja siitä, tarvitseeko hakija erityisiä menettelyllisiä takeita, ja priorisoida tapaukset, joissa on havaittavissa merkkejä siitä, että hakijat ovat saattaneet joutua kidutuksen, raiskauksen tai muun vakavan psyykkisen, fyysisen, seksuaalisen tai sukupuoleen perustuvan väkivallan uhreiksi ja että tämä voisi heikentää heidän kykyään osallistua tehokkaasti menettelyyn. Jos hakija antaa tämän alakohdan mukaista ohjausta koskevan suostumuksen, sen katsotaan sisältävän suostumuksen ohjauksen tulosten toimittamiseen toimivaltaiselle viranomaiselle.
Määrittävän viranomaisen on otettava ensimmäisen alakohdan mukainen neuvonanto huomioon päättäessään erityisistä menettelyllisistä takeista, joita hakijalle voidaan myöntää.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettu arviointi voidaan tapauksen mukaan yhdistää 24 ja 25 artiklassa tarkoitettuihin lääkärintarkastuksiin niitä kuitenkaan rajoittamatta.
5. Toimivaltaisten viranomaisten asiaankuuluvalla henkilöstöllä sekä lääkärillä, psykologilla tai muulla ammattihenkilöllä, joka antaa neuvoja erityisten menettelyllisten takeiden tarpeeseen liittyen, on saatava koulutusta, jotta he voivat havaita haavoittuvuuden merkkejä hakijoissa, jotka saattavat tarvita erityisiä menettelyllisiä takeita, ja vastata havaittuihin tarpeisiin.
21 artikla
Erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitsevat hakijat
1. Kun hakijoiden on todettu tarvitsevan erityisiä menettelyllisiä takeita, heille on annettava tarvittavaa tukea, jotta he pystyvät hyötymään tämän asetuksen mukaisista oikeuksista ja noudattamaan tämän asetuksen mukaisia velvollisuuksia koko kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn ajan.
2. Jos määrittävä viranomainen katsoo, mukaan lukien toisen asiaankuuluvan kansallisen viranomaisen arvioinnin perusteella, että tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tarvittavaa tukea ei pystytä antamaan 42 artiklassa tarkoitetun nopeutetun menettelyn tai 43 artiklassa tarkoitetun rajamenettelyn puitteissa, määrittävä viranomainen, kiinnittäen erityistä huomiota kidutuksen, raiskauksen tai muun vakavan psyykkisen, fyysisen, seksuaalisen tai sukupuoleen perustuvan väkivallan uhreihin, ei sovella kyseisiä menettelyjä tai lopettaa niiden soveltamisen hakijaan.
22 artikla
Alaikäisille myönnettävät takeet
1. Toimivaltaisten viranomaisten on tätä asetusta soveltaessaan otettava ensisijaisesti huomioon lapsen etu.
2. Määrittävän viranomaisen on arvioitava lapsen etu direktiivin (EU) 2024/1346 26 artiklan mukaisesti.
3. Määrittävän viranomaisen on annettava alaikäiselle mahdollisuus henkilökohtaiseen puhutteluun, myös silloin kun hakemus on tehty hänen omasta puolestaan 32 artiklan ja 33 artiklan 1 kohdan mukaisesti, paitsi jos se ei ole lapsen edun mukaista. Tällöin määrittävän viranomaisen on perusteltava päätös olla antamatta alaikäiselle mahdollisuutta henkilökohtaiseen puhutteluun.
Alaikäisen henkilökohtaisen puhuttelun suorittajan on oltava henkilö, jolla on tarvittavat tiedot alaikäisten oikeuksista ja erityistarpeista. Puhuttelu on suoritettava lapsisensitiivisesti ja tilanteeseen sopivalla tavalla, jossa huomioidaan lapsen ikä ja kypsyys.
4. Jos kyseessä on ilman huoltajaa oleva alaikäinen, henkilökohtainen puhuttelu on suoritettava hänestä asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevan aikuisen sekä oikeudellisen neuvonantajan, jos sellainen on nimetty, läsnä ollessa. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa ja kun se on lapsen edun mukaista, suorittaa alaikäisen henkilökohtaisen kuulemisen myös sellaisen henkilön läsnä ollessa, jolla on tarvittavat taidot ja asiantuntemus. Määrittävä viranomainen voi perustelluista syistä ja vain, jos se on lapsen edun mukaista, puhuttaa alaikäistä ilman vastuussa olevan aikuisen läsnäoloa, edellyttäen että se varmistaa, että alaikäistä avustaa puhuttelussa sellainen henkilö, jolla on tarvittavat taidot ja asiantuntemus lapsen edun turvaamiseksi.
5. Määrittävän viranomaisen asiaankuuluva henkilöstö valmistelee päätöksen alaikäisen hakemuksesta. Kyseisellä asiaankuuluvalla henkilöstöllä on oltava tarvittavat tiedot ja asianmukainen koulutus alaikäisten oikeuksista ja erityistarpeista.
23 artikla
Ilman huoltajaa oleville alaikäisille myönnettävät erityistakeet
1. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että ilman huoltajaa olevia alaikäisiä edustetaan ja avustetaan siten, että he voivat hyödyntää tämän asetuksen, asetuksen (EU) 2024/1351, direktiivin (EU) 2024/1346 ja asetuksen (EU) 2024/1358 mukaisia oikeuksia ja noudattaa niiden mukaisia velvollisuuksia.
2. Jos hakemuksen tekee henkilö, joka väittää olevansa alaikäinen tai jonka osalta on objektiivisia syitä uskoa hänen olevan alaikäinen ja joka on ilman huoltajaa, toimivaltaisten viranomaisten on
a) |
nimettävä mahdollisimman pian ja joka tapauksessa hyvissä ajoin 6 kohdan ja tapauksen mukaan 7 kohdan soveltamiseksi henkilö, jolla on tarvittavat taidot ja asiantuntemus, jotta hän voi tilapäisesti avustaa alaikäistä tämän edun ja yleisen hyvinvoinnin turvaamiseksi, minkä ansiosta alaikäinen voi hyödyntää tämän asetuksen mukaisia oikeuksiaan, ja tapauksen mukaan toimia edustajana, kunnes edustaja on nimetty; |
b) |
nimettävä edustaja mahdollisimman pian ja viimeistään 15 työpäivän kuluttua siitä, kun hakemus on tehty. |
Edustaja ja tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu henkilö voivat olla sama kuin direktiivin (EU) 2024/1346 27 artiklassa tarkoitettu henkilö. Hänen on tavattava ilman huoltajaa oleva alaikäinen ja otettava huomioon tämän omat näkemykset tarpeistaan alaikäisen iän ja kypsyyden mukaisesti.
Kun toimivaltainen viranomainen on todennut, että hakija, joka väittää olevansa alaikäinen, on ilman minkäänlaista epäilystä 18 vuotta täyttänyt, sen ei tarvitse nimetä edustajaa tämän kohdan mukaisesti.
Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun iän arvioinnin perusteella oleta eivätkä katso, että hakija on alaikäinen tai jos hakija ei ole enää ilman huoltajaa oleva alaikäinen, edustajan tai tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön tehtävä päättyy.
3. Edellä 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun edustajan nimeämistä koskevaa määräaikaa voidaan jatkaa kymmenellä työpäivällä, jos ilman huoltajaa olevien alaikäisten tekemiä hakemuksia on suhteeton määrä, tai muissa poikkeuksellisissa olosuhteissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan kolmannen alakohdan soveltamista.
4. Silloin kun organisaatio nimetään 2 kohdan nojalla, sen on nimettävä luonnollinen henkilö, joka vastaa tässä artiklassa tarkoitetuista ilman huoltajaa olevaa alaikäistä koskevista tehtävistä.
5. Toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi ilmoitettava
a) |
ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle lapsiystävällisellä tavalla ja kielellä, jota hän voi ymmärtää, 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön ja hänen edustajansa nimeämisestä ja siitä, miten 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a tai b alakohdassa tarkoitettua edustajaa vastaan voidaan tehdä valitus luottamuksellisesti ja turvallisesti; |
b) |
määrittävälle viranomaiselle ja tapauksen mukaan hakemuksen rekisteröinnistä vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle, että ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle on nimetty edustaja; ja |
c) |
edellä olevan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetulle henkilölle ja edustajalle merkitykselliset tosiseikat, menettelyvaiheet ja määräajat, jotka koskevat ilman huoltajaa olevan alaikäisen hakemusta. |
Edustajan ja 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön on voitava tutustua alaikäisen asiakirja-aineistossa olevien asiaan vaikuttavien asiakirjojen sisältöön, mukaan lukien ilman huoltajaa oleville alaikäisille tarkoitettuun erityiseen tiedotusmateriaaliin.
6. Edellä 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön on tavattava ilman huoltajaa oleva alaikäinen ja suoritettava muun muassa seuraavat tehtävät, tarvittaessa yhdessä oikeudellisen neuvonantajan kanssa:
a) |
annettava ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle asiaankuuluvat tiedot tämän asetuksen mukaisista menettelyistä; |
b) |
avustettava ilman huoltajaa olevaa alaikäistä tarvittaessa 25 artiklassa tarkoitetussa iän arviointia koskevassa menettelyssä; |
c) |
annettava ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle tarvittaessa asiaankuuluvat tiedot asetusten (EU) 2024/1351 ja (EU) 2024/1358 mukaisista menettelyistä ja avustettava tätä niissä. |
7. Niin kauan kuin edustajaa ei ole nimetty, jäsenvaltiot voivat valtuuttaa 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön avustamaan alaikäistä hakemuksen rekisteröinnissä ja jättämisessä tai jättämään hakemuksen hakijan puolesta 33 artiklan mukaisesti.
8. Edustajan on tavattava ilman huoltajaa oleva alaikäinen ja suoritettava seuraavat tehtävät, tarvittaessa yhdessä oikeudellisen neuvonantajan kanssa:
a) |
annettava ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle tarvittaessa asiaankuuluvat tiedot tämän asetuksen mukaisista menettelyistä; |
b) |
avustettava tarvittaessa 25 artiklassa tarkoitetussa iän arviointia koskevassa menettelyssä; |
c) |
avustettava tarvittaessa hakemuksen rekisteröinnissä; |
d) |
avustettava ilman huoltajaa olevaa alaikäistä tarvittaessa hakemuksen jättämisessä tai jätettävä hakemus tämän puolesta 33 artiklan mukaisesti; |
e) |
avustettava ilman huoltajaa olevaa alaikäistä tarvittaessa henkilökohtaisen puhuttelun valmistelussa ja oltava läsnä puhuttelussa ja tiedotettava tälle henkilökohtaisen puhuttelun tarkoituksesta ja mahdollisista seurauksista sekä siitä, miten hän voi valmistautua puhutteluun; |
f) |
annettava ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle tarvittaessa asiaankuuluvat tiedot asetusten (EU) 2024/1351 ja (EU) 2024/1358 mukaisista menettelyistä ja avustettava tätä niissä. |
Edustajalla ja oikeudellisella neuvonantajalla on oltava mahdollisuus esittää kysymyksiä ja huomautuksia henkilökohtaisessa puhuttelussa puhuttelun suorittajan määrittelemissä rajoissa.
Määrittävä viranomainen voi vaatia, että ilman huoltajaa oleva alaikäinen on läsnä henkilökohtaisessa puhuttelussa, vaikka hänen edustajansa tai oikeudellinen neuvonantajansa olisi läsnä.
9. Edustajan on hoidettava tehtävänsä lapsen etua koskevaa periaatetta noudattaen ja hänellä on oltava tähän tarvittavat pätevyys, koulutus ja asiantuntemus. Edustajan on saatava tehtäviensä hoitamista varten säännöllisesti koulutusta, eikä hänellä saa olla rikosrekisteriä, varsinkaan lapsiin liittyvistä rikoksista.
Edustaja voidaan vaihtaa ainoastaan, jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että kyseisen edustajan tai henkilön tehtäviä ei ole hoidettu asianmukaisesti. Järjestöä tai luonnollista henkilöä, jonka etu on tai voi mahdollisesti olla ristiriidassa ilman huoltajaa olevan alaikäisen edun kanssa, ei saa nimetä edustajaksi.
10. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava edustajaksi nimetyn luonnollisen henkilön tai henkilön, joka soveltuu tilapäisesti toimimaan edustajana, vastuulle oikeasuhteinen ja rajallinen lukumäärä ilman huoltajaa olevia alaikäisiä ja tavanomaisissa olosuhteissa samanaikaisesti enintään 30 ilman huoltajaa olevaa alaikäistä, jotta varmistetaan, että kyseinen henkilö pystyy hoitamaan tehtävänsä tehokkaasti.
Siinä tapauksessa, että ilman huoltajaa olevien alaikäisten tekemiä hakemuksia on suhteeton määrä, tai muissa poikkeuksellisissa olosuhteissa kunkin edustajan edustamien ilman huoltajaa olevien alaikäisten lukumäärää voidaan nostaa niin, että se on enintään 50 ilman huoltajaa olevaa alaikäistä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että on hallinto- tai oikeusviranomaisia tai muita tahoja, joiden vastuulla on valvoa säännöllisesti, että edustajat ja 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan nojalla nimetyt henkilöt hoitavat tehtävänsä asianmukaisesti, muun muassa tarkistamalla säännöllisin väliajoin kyseisten nimettyjen edustajien ja nimettyjen henkilöiden rikosrekisterin, jotta havaitaan mahdolliset yhteensopimattomuudet heidän tehtävänsä kanssa. Kyseisten hallinto- tai oikeusviranomaisten tai muiden tahojen on tutkittava valitukset, joita ilman huoltajaa olevat alaikäiset tekevät nimetyistä edustajistaan tai 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan nojalla nimetyistä henkilöistä.
V JAKSO
Lääkärintarkastus ja iän arviointi
24 artikla
Lääkärintarkastus
1. Määrittävän viranomaisen on pyydettävä, että hakijalle tehdään lääkärintarkastus aiempaan vainoon tai vakavaan haittaan viittaavien seikkojen ja oireiden osalta, ja että se saa tietoonsa tarkastuksen tulokset, jos se katsoo tämän tarpeelliseksi kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkinnan kannalta ja jos hakija suostuu tähän.
2. Alaikäiselle voidaan tehdä lääkärintarkastus ainoastaan vanhemman, hänestä asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevan aikuisen, edustajan tai 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön ja, jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, hakijan suostumuksella.
Lääkärintarkastuksen on oltava hakijalle maksuton, ja se on maksettava julkisista varoista.
Asetuksen (EU) 2024/1356 12 artiklassa tarkoitetut terveys- ja haavoittuvuustarkastukset voidaan tarvittaessa ottaa huomioon tässä artiklassa tarkoitetussa lääkärintarkastuksessa.
3. Jos 1 kohdan mukaista lääkärintarkastusta ei suoriteta, määrittävän viranomaisen on ilmoitettava hakijoille, että he voivat omasta aloitteestaan ja omalla kustannuksellaan järjestää lääkärintarkastuksen aiempaan vainoon tai vakavaan haittaan viittaavien seikkojen ja oireiden osalta.
4. Edellä 1 tai 3 kohdassa tarkoitettujen lääkärintarkastusten tulokset on toimitettava määrittävälle viranomaiselle ja hakijalle mahdollisimman pian, ja määrittävän viranomaisen on arvioitava ne hakemuksen muiden seikkojen ohella.
5. Lääkärintarkastuksen on oltava vähiten invasiivinen tutkimus, jonka voivat tehdä ainoastaan pätevät lääketieteen ammattilaiset. Sen suorittamisessa on kunnioitettava yksilön ihmisarvoa.
6. Hakijan kieltäytyminen lääkärintarkastuksesta tai hänen päätöksensä järjestää lääkärintarkastus omasta aloitteestaan, jos tätä tarkastusta ei tehdä soveltuvan määräajan kuluessa ottaen huomioon vastuussa olevassa jäsenvaltiossa lääkärintarkastuksia varten saatavilla olevat vastaanottoajat, ei saa estää määrittävää viranomaista tekemästä päätöstä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta.
25 artikla
Alaikäisten iän arviointi
1. Jos hakijan lausuntojen, saatavilla olevien asiakirjatodisteiden tai muiden merkityksellisten seikkojen perusteella on epäilystä siitä, onko hakija alaikäinen, määrittävä viranomainen voi teettää pätevillä ammattilaisilla monitieteisen arvioinnin, psykososiaalinen arviointi mukaan lukien, hakijan iän määrittämiseksi hakemuksen tutkinnan yhteydessä. Iän arviointi ei saa perustua vain hakijan fyysiseen olemukseen tai käytökseen. Iän arviointia varten saatavilla olevia asiakirjoja on pidettävä aitoina, jollei toisin osoiteta, ja alaikäisten lausunnot on otettava huomioon.
2. Jos hakijan iästä on monitieteisen arvioinnin jälkeenkin epäilystä, lääkärintarkastuksia voidaan käyttää viimeisenä keinona hakijan iän määrittämiseksi hakemuksen tutkinnan yhteydessä. Jos tässä kohdassa tarkoitetun iän arvioinnin tulos ei ole vakuuttava hakijan iän suhteen tai jos ikähaarukka kattaa alle 18-vuotiaat, jäsenvaltioiden on oletettava, että hakija on alaikäinen.
3. Edellä 2 kohdassa esitettyjä tarkoituksia varten tehtyjen lääkärintarkastusten on oltava mahdollisimman vähän invasiivisia, ja niissä on kunnioitettava täysin yksilön ihmisarvoa. Niiden tekemisestä vastaavat lääketieteen ammattilaiset, joilla on kokemusta ja asiantuntemusta iän arvioinnista.
Jos tätä kohtaa sovelletaan, lääkärintarkastuksen ja monitieteisen arvioinnin tulokset on analysoitava yhdessä, jotta tulos olisi mahdollisimman luotettava.
4. Kun lääkärintarkastuksia käytetään hakijan iän arvioimiseksi, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että hakijoille, heidän vanhemmilleen, hakijasta asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevalle aikuiselle, heidän edustajilleen tai 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulle henkilölle ilmoitetaan heidän ymmärtämällään kielellä sekä lapsiystävällisellä ja ikään soveltuvalla tavalla ennen heidän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa tutkintaa, siitä, että heidän ikänsä voidaan arvioida lääkärintarkastuksen avulla. Tällöin on annettava tietoja tutkimusmenetelmästä ja lääkärintarkastuksen tuloksen mahdollisista seurauksista hakemuksen tutkinnan kannalta sekä hakijan mahdollisuudesta kieltäytyä lääkärintarkastuksesta ja kieltäytymisestä aiheutuvista seurauksista. Kaikki lääkärintarkastusta koskevat asiakirjat on sisällytettävä hakijan asiakirja-aineistoon.
5. Hakijoille voidaan tehdä lääkärintarkastus iän arvioimiseksi ainoastaan hakijoiden, heidän vanhempiensa, tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vastuussa olevan aikuisen, heidän edustajansa tai 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön suostumuksella, kun he ovat vastaanottaneet tämän artiklan 4 kohdassa säädetyt tiedot.
6. Se, että hakijat, heidän vanhempansa, tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettu vastuussa oleva aikuinen, heidän edustajansa tai 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu henkilö kieltäytyvät iän arvioimiseksi tehtävästä lääkärintarkastuksesta, ei saa estää määrittävää viranomaista tekemästä päätöstä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta. Kieltäytymistä voidaan pitää ainoastaan kumottavissa olevana olettamuksena siitä, että hakija ei ole alaikäinen.
7. Jäsenvaltio voi tunnustaa päätökset, jotka muut jäsenvaltiot ovat tehneet iän arvioinnista, jos iän arvioinnit on tehty unionin oikeuden mukaisesti.
III LUKU
HALLINNOLLINEN MENETTELY
I JAKSO
Menettelyyn pääsy
26 artikla
Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tekeminen
1. Kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on katsottava tehdyksi silloin, kun kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö, mukaan lukien ilman huoltajaa oleva alaikäinen, ilmaisee henkilökohtaisesti 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle haluavansa saada jäsenvaltiolta kansainvälistä suojelua.
Jos toimivaltaisen viranomaisen virkamiehet ovat epävarmoja siitä, onko tietty lausuma katsottava kansainvälistä suojelua koskevaksi hakemukseksi, heidän on kysyttävä henkilöltä nimenomaisesti, haluaako hän saada kansainvälistä suojelua.
2. Hakemuksen tekemisestä on tarvittaessa ilmoitettava vastaanottotiloista direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisesti vastaaville viranomaisille. Niiden kolmansien maiden kansalaisten osalta, joihin sovelletaan asetuksen (EU) 2024/1356 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua seulontaa, jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tätä kohtaa vasta seulonnan päätyttyä.
27 artikla
Kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten rekisteröinti
1. Viranomaisten, jotka ovat toimivaltaisia rekisteröimään hakemukset, tämän asetuksen 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut toisen jäsenvaltion viranomaiset tai niitä tässä tehtävässä avustavien turvapaikkaviraston käyttämien asiantuntijoiden on rekisteröitävä hakemus viipymättä ja joka tapauksessa viimeistään viiden päivän kuluessa siitä, kun hakemus on tehty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta velvollisuutta kerätä ja toimittaa tietoja asetuksen (EU) 2024/1358 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tätä varten niiden on rekisteröitävä seuraavat tiedot, jotka voivat olla peräisin asetuksen (EU) 2024/1356 17 artiklassa tarkoitetusta seulontalomakkeesta:
a) |
hakijan nimi, syntymäaika ja -paikka, sukupuoli, kansalaisuudet tai se seikka, että hakija on kansalaisuudeton, tapauksen mukaan jäsenvaltiossa olevat asetuksen (EU) 2024/1351 2 artiklan 8 alakohdassa määritellyt perheenjäsenet ja alaikäisten osalta mainitun asetuksen 2 artiklan 9 alakohdassa määritellyt sisarukset tai sukulaiset sekä hakijan muut henkilötiedot, jotka ovat merkityksellisiä kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn ja vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisen kannalta; |
b) |
mikäli saatavilla, hakijan henkilö- tai matkustusasiakirjojen tyyppi, numero ja voimassaoloaika ja asiakirjan myöntänyt maa sekä hakijan toimittamat muut asiakirjat, jotka toimivaltainen viranomainen katsoo merkityksellisiksi hänen tunnistamisensa ja kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn ja vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisen kannalta; |
c) |
hakemuksen päiväys, hakemuksen tekopaikka ja viranomainen, jolle hakemus on tehty; |
d) |
hakijan olinpaikka tai hakijan asuinpaikka tai osoite ja mikäli saatavilla, puhelinnumero ja sähköpostiosoite, joista hänet tavoittaa. |
Jos jäsenvaltiot ovat saaneet ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tiedot jo ennen hakemuksen tekemistä, niitä ei saa pyytää uudestaan.
2. Jos henkilö väittää, ettei hänellä ole kansalaisuutta, tämä on kirjattava selvästi, kunnes on määritetty, onko henkilö kansalaisuudeton.
3. Jos hakemus tehdään viranomaiselle, jonka tehtävänä on vastaanottaa kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, mutta joka ei ole vastuussa hakemusten rekisteröinnistä, kyseisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta viranomaiselle, joka on vastuussa hakemusten rekisteröimisestä, viipymättä ja viimeistään kolmen työpäivän kuluessa siitä, kun hakemus on tehty. Hakemusten rekisteröinnistä vastuussa olevan viranomaisen on rekisteröitävä hakemus mahdollisimman pian ja viimeistään viiden päivän kuluessa tiedon vastaanottamisesta.
4. Jos määrittävä viranomainen tai muu viranomainen, joka avustaa sitä hakemuksen tutkinnassa, kerää tiedot, hakemuksen tutkinnassa tarvittavia lisätietoja voidaan kerätä myös rekisteröinnin yhteydessä.
5. Jos suhteettoman paljon kolmansien maiden kansalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä tekee hakemuksen saman ajanjakson kuluessa, minkä vuoksi on mahdotonta rekisteröidä hakemuksia 1 ja 3 kohdassa säädetyissä määräajoissa, hakemus on rekisteröitävä viimeistään 15 päivän kuluessa sen tekemisestä.
6. Jos 1 kohdan a, b ja d alakohdassa sekä 2 kohdassa tarkoitetut tiedot ovat myöhemmän hakemuksen tapauksessa jo toimivaltaisen viranomaisen saatavilla, sen ei välttämättä ole kerättävä tällaisia tietoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta hakijan oikeutta esittää uusia tietoja hakemuksensa tueksi.
7. Niiden kolmansien maiden kansalaisten osalta, joille tehdään asetuksen (EU) 2024/1356 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu seulonta, tämän artiklan 1–6 kohtaa sovelletaan vasta seulonnan päätyttyä.
28 artikla
Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jättäminen
1. Hakijan on jätettävä hakemus sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa hakemus tehdään, mahdollisimman pian ja viimeistään 21 päivän kuluttua siitä, kun hakemus on rekisteröity, paitsi jos sovelletaan tämän artiklan 6 kohtaa ja edellyttäen, että hänelle annetaan tosiasiallinen mahdollisuus tehdä niin tämän artiklan mukaisesti. Jos hakemusta ei jätetä määrittävälle viranomaiselle, toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä ilmoitettava määrittävälle viranomaiselle, että hakemus on jätetty.
2. Asetuksen (EU) 2024/1351 46 artiklan mukaisen siirron jälkeen hakijan on jätettävä hakemus vastuussa olevan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille mahdollisimman pian ja viimeistään 21 päivän kuluttua siitä, kun hakija ilmoittautuu vastuussa olevan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
3. Hakemus on jätettävä henkilökohtaisesti määrättynä päivänä ja määrätyssä paikassa ja mahdollisesti ilmoitettuna ajankohtana. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava hakijalle kyseinen päivä ja paikka. Toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoittaa hakijalle ajankohdan.
Jäsenvaltiot voivat säätää kansallisessa lainsäädännössä, että hakemus katsotaan jätetyksi henkilökohtaisesti, jos toimivaltainen viranomainen tarkistaa, että hakija on fyysisesti paikalla jäsenvaltion alueella, kun hakemus rekisteröidään tai jätetään.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää kansallisessa lainsäädännössä mahdollisuudesta, että hakija jättää hakemuksen lomakkeen muodossa, jos hän ei pysty tulemaan paikalle henkilökohtaisesti hänestä riippumattomien vakavien syiden, kuten vankeuden tai pitkäkestoisen sairaalahoidon vuoksi. Hakemus on katsottava jätetyksi, edellyttäen että hakija toimittaa lomakkeen 1 kohdassa säädetyssä määräajassa ja edellyttäen että toimivaltainen viranomainen katsoo, että tämän kohdan mukaiset edellytykset täyttyvät. Tällöin hakemuksen tutkinnan määräaika alkaa siitä päivästä, jona toimivaltainen viranomainen vastaanottaa lomakkeen.
5. Jos 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa suhteettoman paljon kolmansien maiden kansalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä tekee kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen saman ajanjakson kuluessa, minkä vuoksi on mahdotonta antaa hakijalle tapaamisaikaa 1 kohdassa säädetyssä määräajassa, hakijalle on annettava tapaamisaika hakemuksen jättämiseksi viimeistään kahden kuukauden kuluttua siitä, kun hakemus on rekisteröity.
6. Hakemusta jättäessään hakijoiden on toimitettava mahdollisimman pian kaikki asetuksen (EU) 2024/1347 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut seikat ja saatavilla olevat asiakirjat, joita tarvitaan hakemusten perustelemiseksi. Hakijoiden on voitava toimittaa hakemuksen jättämisen jälkeen ja erityisesti henkilökohtaisessa puhuttelussaan hakemuksen tutkinnan kannalta merkityksellisiä täydentäviä seikkoja siihen asti, kun hakemuksesta tehdään päätös hallinnollisessa menettelyssä.
Jäsenvaltiot voivat asettaa täydentävien seikkojen toimittamiselle kyseisen määräajan puitteissa erillisen määräajan, jota hakijan on pyrittävä noudattamaan.
7. Jäsenvaltiot voivat järjestää menettelyn siten, että hakemuksen tekeminen, rekisteröiminen tai jättäminen tapahtuvat samaan aikaan. Tällöin jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikilla hakijoilla on 8 artiklan 2–6 kohdassa säädetyt takeet. Jos hakemuksen tekeminen, rekisteröiminen ja jättäminen tapahtuvat samaan aikaan, hakijan on voitava toimittaa kaikki asetuksen (EU) 2024/1347 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut seikat ja saatavilla olevat asiakirjat, joita tarvitaan hakemuksen perustelemiseksi henkilökohtaisessa puhuttelussa.
Lisäksi hakijoiden on voitava toimittaa hakemuksen tutkinnan kannalta merkityksellisiä täydentäviä seikkoja siihen asti, kun hallinnollisessa menettelyssä tehdään päätös hakemuksesta. Jäsenvaltiot voivat asettaa täydentävien seikkojen toimittamiselle kyseisen määräajan puitteissa erillisen määräajan, jota hakijan on pyrittävä noudattamaan.
29 artikla
Hakijalle toimitettavat asiakirjat
1. Sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa kansainvälistä suojelua koskeva hakemus tehdään, on hakemuksen rekisteröimisen yhteydessä annettava hakijalle hänen omalla nimellään oleva asiakirja, josta käy ilmi, että hakemus on tehty ja rekisteröity. Kyseinen asiakirja on voimassa siihen asti, kun 4 kohdassa tarkoitettu asiakirja on myönnetty.
Asetuksen (EU) 2024/1351 46 artiklan mukaisen siirron jälkeen vastuussa olevan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on hakijan niille ilmoittautuessa annettava hakijalle hänen omalla nimellään oleva asiakirja, josta käy ilmi, että hakemus on tehty ja rekisteröity ja että henkilö on siirretty. Kyseinen asiakirja on voimassa siihen asti, kun 4 kohdassa tarkoitettu asiakirja on myönnetty.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa ei tarvitse antaa, jos rekisteröintiajankohtaan mennessä on mahdollista myöntää 4 kohdassa tarkoitettu asiakirja.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu asiakirja peruutetaan, kun 4 kohdassa tarkoitettu asiakirja myönnetään.
4. Sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa hakemus jätetään 28 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, on mahdollisimman pian hakemuksen jättämisen jälkeen myönnettävä asiakirja, joka sisältää ainakin seuraavat yksityiskohdat ja jota päivitetään tarpeen mukaan:
a) |
hakijan nimi, syntymäaika ja -paikka, sukupuoli ja kansalaisuudet tai tilanteen mukaan ilmoitus kansalaisuudettomuudesta, kasvokuva ja allekirjoitus; |
b) |
asiakirjan myöntänyt viranomainen, myöntämispäivä ja -paikka sekä asiakirjan voimassaoloaika; |
c) |
henkilön asema hakijana; |
d) |
maininta siitä, että hakijalla on oikeus jäädä kyseisen jäsenvaltion alueelle hakemuksen tutkintaa varten, ja ilmoitus siitä, onko hakijalla oikeus liikkua vapaasti kyseisen jäsenvaltion koko alueella tai osalla sen aluetta; |
e) |
maininta siitä, että asiakirja ei ole matkustusasiakirja ja että hakija ei saa matkustaa ilman lupaa muihin jäsenvaltioihin. |
5. Tässä artiklassa tarkoitettuja asiakirjoja ei tarvitse antaa, jos ja niin kauan kuin hakija on otettuna säilöön tai vangittuna.
Hakijalle on säilöönotosta tai vankeudesta vapautumisen yhteydessä toimitettava 1 tai 4 kohdassa tarkoitettu asiakirja. Jos hakijalle annetaan vapautumisen yhteydessä 1 kohdassa tarkoitettu asiakirja, hänen on saatava mahdollisimman pian 4 kohdassa tarkoitettu asiakirja.
6. Huoltajan mukana olevien alaikäisten osalta hakijan toiselle vanhemmalle tai hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevalle aikuiselle myönnetyt tässä artiklassa tarkoitetut asiakirjat voivat tarvittaessa koskea myös alaikäistä.
7. Tässä artiklassa tarkoitettujen asiakirjojen ei tarvitse olla todistus henkilöllisyydestä, mutta ne on katsottava riittäväksi tavaksi, jolla hakijat voivat osoittaa henkilöllisyytensä kansallisille viranomaisille ja käyttää oikeuksiaan kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn keston ajan.
8. Edellä 1 ja 4 kohdassa tarkoitetuissa asiakirjoissa on mainittava hakemuksen rekisteröintipäivämäärä.
9. Edellä 4 kohdassa tarkoitetun asiakirjan on oltava voimassa enintään 12 kuukauden ajan tai kunnes hakija siirretään toiseen jäsenvaltioon asetuksen (EU) 2024/1351 mukaisesti. Jos kyseisen asiakirjan myöntää vastuussa oleva jäsenvaltio, sen voimassaolo on uusittava siten, että se kattaa ajanjakson, jonka ajaksi hakijalla on oikeus jäädä kyseisen jäsenvaltion alueelle. Asiakirjassa ilmoitettu voimassaoloaika ei anna oikeutta jäädä maahan, jos tämä oikeus on lakkautettu tai keskeytetty tämän asetuksen mukaisesti.
30 artikla
Pääsy menettelyyn säilöönottoyksiköissä ja rajanylityspaikoilla
1. Kun on merkkejä siitä, että säilöönottoyksiköissä pidetyt tai ulkorajojen rajanylityspaikoilla, kauttakulkualueet mukaan lukien, olevat kolmannen maan kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt mahdollisesti haluavat tehdä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, 4 artiklan nojalla toimivaltaisten viranomaisten on annettava heille tietoa mahdollisuudesta tehdä näin.
2. Jos hakija tekee hakemuksen säilöönottoyksikössä, vankilassa tai ulkorajojen rajanylityspaikalla, kauttakulkualueet mukaan lukien, 4 artiklan nojalla toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tarvittavassa määrin tulkkauspalveluja koskevia järjestelyjä kansainvälistä suojelua koskevaan menettelyyn pääsyn helpottamiseksi.
3. Järjestöillä ja henkilöillä, joilla on kansallisen lainsäädännön mukaan lupa tarjota neuvontaa, on oltava tehokas pääsy säilöönottoyksiköissä pidettyjen tai ulkorajojen rajanylityspaikoilla, kauttakulkualueet mukaan lukien, olevien hakijoiden luo. Tämä pääsy voi edellyttää toimivaltaisten viranomaisten ennakkohyväksyntää.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua pääsyä, kun rajoitukset ovat kansallisen lainsäädännön nojalla objektiivisesti tarpeen rajanylityspaikan, kauttakulkualueet mukaan lukien, tai säilöönottoyksikön turvallisuuden, yleisen järjestyksen tai hallinnoinnin kannalta edellyttäen, että pääsyä ei rajoiteta merkittävästi tai tehdä mahdottomaksi.
31 artikla
Hakemukset sellaisen aikuisen puolesta, jota on avustettava oikeustoimien tekemisessä
1. Sellaisen aikuisen puolesta, jota on kansallisen lainsäädännön mukaan avustettava oikeustoimien tekemisessä (jäljempänä ”huollettavana oleva aikuinen”), hakemuksen voi tehdä ja jättää hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa oleva aikuinen.
2. Huollettavana olevan aikuisen on oltava läsnä hakemusta jätettäessä, paitsi jos on perusteltuja syitä, joiden vuoksi hän ei voi olla tai ei kykene olemaan läsnä, tai jos hakemus jätetään lomakkeella, kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään tästä mahdollisuudesta.
32 artikla
Huoltajan kanssa olevien alaikäisten puolesta tehdyt hakemukset
1. Huoltajan kanssa olevalla alaikäisellä on oltava oikeus jättää hakemus omissa nimissään, jos hän on oikeustoimikelpoinen asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos huoltajan kanssa oleva alaikäinen ei ole oikeustoimikelpoinen asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, vanhemman tai hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevan aikuisen, kuten laillisen huoltajan tai lastensuojeluviranomaisten, on jätettävä hakemus hänen puolestaan.
2. Sellaisen huoltajan kanssa olevan alaikäisen tapauksessa, joka ei ole oikeustoimikelpoinen asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja joka on vanhemman tai hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevan muun aikuisen tehdessä tai jättäessä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen läsnä saman jäsenvaltion alueella, vanhemman tai muun hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan vastuussa olevan aikuisen tekemä tai jättämä hakemus katsotaan myös kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tekemiseksi tai jättämiseksi alaikäisen puolesta, erityisesti jos tällaisella alaikäisellä ei ole muita laillisia keinoja jäädä kyseisen saman jäsenvaltion alueelle.
Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa ensimmäistä alakohtaa myös sellaisen huoltajan kanssa olevan alaikäisen tapauksessa, joka syntyy tai joka on läsnä hallinnollisen menettelyn aikana.
3. Jos vanhempi tai 2 kohdassa tarkoitettu huoltajan kanssa olevasta alaikäisestä vastuussa oleva henkilö jättää hakemuksen alaikäisen puolesta, alaikäisen on oltava läsnä hakemusta jätettäessä, paitsi jos on perusteltuja syitä, joiden vuoksi alaikäinen ei voi olla tai ei kykene olemaan läsnä, tai jos hakemus jätetään alaikäisen puolesta lomakkeella, kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään tästä mahdollisuudesta.
33 artikla
Ilman huoltajaa olevien alaikäisten hakemukset
1. Ilman huoltajaa olevalla alaikäisellä on oltava oikeus jättää hakemus omissa nimissään, jos hän on oikeustoimikelpoinen asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tätä varten ilman huoltajaa olevalle alaikäiselle on ilmoitettava oikeustoimikelpoisuuden ikäraja siinä jäsenvaltiossa, joka on vastuussa heidän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa tutkinnasta. Jos ilman huoltajaa oleva alaikäinen ei ole oikeustoimikelpoinen asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, edustajan tai 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun henkilön on jätettävä hakemus hänen puolestaan.
Tämän kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan rajoittamatta ilman huoltajaa olevien alaikäisten oikeutta oikeudelliseen neuvontaan, oikeusapuun ja oikeudelliseen edustukseen 15 ja 16 artiklan mukaisesti.
2. Sellaisen ilman huoltajaa olevan alaikäisen tapauksessa, joka ei ole oikeustoimikelpoinen asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, hakemus on jätettävä 28 artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa ottaen huomioon lapsen etu.
3. Jos ilman huoltajaa olevan alaikäisen edustaja tai 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu henkilö jättää hakemuksen alaikäisen puolesta, alaikäisen on oltava läsnä hakemusta jätettäessä, paitsi jos on perusteltuja syitä, joiden vuoksi alaikäinen ei voi olla tai ei kykene olemaan läsnä, tai jos hakemus jätetään lomakkeella, kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään tästä mahdollisuudesta.
II JAKSO
Tutkintamenettely
34 artikla
Hakemusten tutkinta
1. Määrittävän viranomaisen on tutkittava kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset ja päätettävä niistä II luvussa säädettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti.
2. Määrittävän viranomaisen on tehtävä kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia koskevat päätökset hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten tai perusteiden asianmukaisen tutkimisen jälkeen. Määrittävän viranomaisen on tutkittava hakemukset objektiivisesti, puolueettomasti ja yksittäin. Tutkiessaan hakemusta määrittävän viranomaisen on otettava huomioon seuraavat seikat:
a) |
hakijan asetuksen (EU) 2024/1347 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti esittämät asiaan vaikuttavat lausunnot ja asiakirjat; |
b) |
tilannetta hakijan alkuperämaassa hakemusta koskevan päätöksen tekemisajankohtana koskevat merkitykselliset, täsmälliset ja ajantasaiset tiedot, mukaan lukien alkuperämaan lait ja asetukset ja tapa, jolla niitä sovelletaan, jotka on saatu asianmukaisista ja käytettävissä olevista kansallisista, unionin ja kansainvälisistä lähteistä, mukaan lukien lasten oikeuksia ajavat järjestöt, ja mikäli saatavilla, asetuksen (EU) 2021/2303 11 artiklassa tarkoitetut yhteinen analyysi yksittäisten alkuperämaiden tilanteesta ja ohjeistus; |
c) |
ensimmäisen turvapaikkamaan tai turvallisen kolmannen maan käsitteitä sovellettaessa merkitykselliset, täsmälliset ja ajantasaiset tiedot tilanteesta hakemusta koskevan päätöksen tekemisajankohtana siinä kolmannessa maassa, joka katsotaan ensimmäiseksi turvapaikkamaaksi tai turvalliseksi kolmanneksi maaksi, mukaan lukien asetuksen (EU) 2021/2303 12 artiklassa tarkoitetut turvallisia kolmansia maita koskevat tiedot ja analyysi; |
d) |
hakijan asema ja henkilökohtaiset olosuhteet, kuten hakijan tausta, ikä, sukupuoli, sukupuoli-identiteetti ja seksuaalinen suuntautuminen, jotta voidaan arvioida, onko hakijan henkilökohtaisten olosuhteiden perusteella niitä tekoja, joiden kohteeksi hakija on joutunut tai voisi joutua, pidettävä vainona tai vakavana haittana; |
e) |
se, onko hakijan alkuperämaasta lähtemisen jälkeen toteuttamien toimien ainoana tai tärkeimpänä tarkoituksena ollut luoda edellytykset kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tekemiselle, sen arvioimiseksi, asettaisivatko nämä toimet hakijan vaaraan joutua vainotuksi tai kärsimään vakavaa haittaa, jos hänet palautetaan tähän maahan asetuksen (EU) 2024/1347 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla; |
f) |
se, voidaanko hakijan kohtuudella olettaa turvautuvan sellaisen toisen maan suojeluun, jonka kansalaisuuteen hänellä on oikeus; |
g) |
edellyttäen, että valtio tai valtion viranomaiset eivät ole vainoa harjoittavia tai vakavaa haittaa aiheuttavia toimijoita, sovelletaanko asetuksen (EU) 2024/1347 8 artiklassa tarkoitettua sisäisen suojelun vaihtoehtoa. |
3. Hakemusten tutkinnasta ja ratkaisemisesta vastaavalla henkilöstöllä on oltava asianmukainen tietämys turvapaikka- ja pakolaisoikeuden alalla sovellettavista keskeisistä periaatteista ja heidän on pitänyt saada asianmukaista koulutusta aiheesta, mukaan lukien asetuksen (EU) 2021/2303 8 artiklan mukainen asiaankuuluva koulutus. Henkilöstöllä on oltava mahdollisuus pyytää tarvittaessa neuvoa asiantuntijoilta tiettyihin aloihin, kuten lääketieteeseen, kulttuuriin, uskontoon, mielenterveyteen, lapsiin tai sukupuolikysymyksiin liittyvissä kysymyksissä. Se voi tarvittaessa esittää tiedusteluja turvapaikkavirastolle asetuksen (EU) 2021/2303 10 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti.
4. Asiakirjat, jotka määrittävä viranomainen on arvioinut hakemusten tutkinnan kannalta merkityksellisiksi, on tarvittaessa käännettävä tutkintaa varten.
Muut tahot voivat toimittaa kyseisten merkityksellisten asiakirjojen tai niiden osien käännökset, jotka maksetaan julkisista varoista kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Hakija voi omalla kustannuksellaan huolehtia muiden asiakirjojen kääntämisestä. Myöhempien hakemusten osalta hakija voidaan laittaa vastaamaan asiakirjojen kääntämisestä.
5. Määrittävä viranomainen voi priorisoida kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkintaa, erityisesti kun
a) |
se katsoo, että hakemus on todennäköisesti perusteltu; |
b) |
hakijalla on direktiivin (EU) 2024/1346 24 artiklassa tarkoitettuja erityisiä vastaanottotarpeita tai hän tarvitsee tämän asetuksen 20–23 artiklassa tarkoitettuja erityisiä menettelyllisiä takeita, etenkin jos on kyse ilman huoltajaa olevasta alaikäisestä; |
c) |
on perusteltua syytä katsoa hakijan olevan vaaraksi jäsenvaltion kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle; |
d) |
hakemus on myöhempi hakemus; |
e) |
hakijasta on tehty päätös direktiivin (EU) 2024/1346 23 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti tai hän on osallistunut julkisen häiriön aiheuttamiseen tai rikolliseen toimintaan. |
35 artikla
Tutkintamenettelyn kesto
1. Hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumista koskeva 38 artiklan 1 kohdan a, b, c ja d alakohdan ja 38 artiklan 2 kohdan mukainen tutkinta on saatettava päätökseen mahdollisimman pian ja viimeistään kahden kuukauden päivästä, jona hakemus on jätetty.
Jäljempänä 38 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa määrittävän viranomaisen on saatettava tutkinta päätökseen 10 työpäivän kuluessa.
Hakemuksen ei katsota täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä yksinomaan sillä perusteella, että tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisesta ei ole tehty päätöstä tässä kohdassa ja 2 kohdassa säädetyissä määräajoissa.
2. Määrittävä viranomainen voi pidentää 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä määräaikoja enintään kahdella kuukaudella, jos
a) |
suhteettoman paljon kolmansien maiden kansalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä tekee kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen saman ajanjakson kuluessa, minkä vuoksi tutkittavaksi ottamista koskevaa menettelyä on mahdotonta saattaa päätökseen asetetuissa määräajoissa; |
b) |
asiaan liittyy monimutkaisia tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin liittyviä kysymyksiä; |
c) |
viivästys johtuu selvästi ja yksinomaan siitä, ettei hakija ole täyttänyt 9 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan. |
3. Määrittävän viranomaisen on saatettava nopeutettu tutkintamenettely päätökseen mahdollisimman pian ja viimeistään kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona hakemus on jätetty.
4. Määrittävän viranomaisen on varmistettava, että perusteita koskeva tutkintamenettely, edellyttäen ettei se ole nopeutettu tutkintamenettely, saadaan päätökseen mahdollisimman pian ja viimeistään kuuden kuukauden kuluttua päivästä, jolloin hakemus jätetään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asianmukaista ja perusteellista tutkintaa.
5. Määrittävä viranomainen voi pidentää 4 kohdassa tarkoitettua kuuden kuukauden määräaikaa enintään kuudella kuukaudella, jos
a) |
suhteettoman paljon kolmansien maiden kansalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä tekee kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen saman ajanjakson kuluessa, minkä vuoksi menettelyä on mahdotonta saada päätökseen kuuden kuukauden määräajassa; |
b) |
asiaan liittyy monimutkaisia tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin liittyviä kysymyksiä; |
c) |
viivästys johtuu selvästi ja yksinomaan siitä, ettei hakija ole täyttänyt 9 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan. |
6. Jos hakijaan sovelletaan asetuksen (EU) 2024/1351 46 artiklassa säädettyä siirtomenettelyä, tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettu määräaika alkaa päivästä, jolloin hakemus jätetään 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
7. Määrittävä viranomainen voi lykätä tutkintamenettelyn päättämistä, jos sen ei kohtuudella voida olettaa tekevän päätöstään 4 kohdassa säädetyissä määräajoissa alkuperämaassa vallitsevan epävarman tilanteen vuoksi, jonka oletetaan olevan tilapäinen. Tällaisissa tapauksissa määrittävän viranomaisen on
a) |
tarkasteltava kyseisen alkuperämaan tilannetta uudelleen vähintään neljän kuukauden välein; |
b) |
otettava huomioon turvapaikkaviraston arviot kyseisen alkuperämaan tilanteesta, jos ne ovat saatavilla; |
c) |
ilmoitettava asianomaisille hakijoille lykkäyksen syyt mahdollisimman pian kielellä, jota hakijat ymmärtävät tai jota hakijoiden voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän. |
Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ja turvapaikkavirastolle mahdollisimman pian menettelyjen lykkäämisestä kyseisen alkuperämaan osalta. Määrittävän viranomaisen on joka tapauksessa saatettava tutkintamenettely päätökseen 21 kuukauden kuluessa hakemuksen jättämisestä.
8. Jäsenvaltioiden on säädettävä tutkintamenettelyn päätökseen saattamisen määräajoista, jos tuomioistuin kumoaa määrittävän viranomaisen päätöksen ja palauttaa asian määrittävälle viranomaiselle. Näiden määräaikojen on oltava lyhyempiä kuin tässä artiklassa säädetyt määräajat.
III JAKSO
Hakemuksiin liittyvät päätökset
36 artikla
Hakemuksiin liittyvät päätökset
1. Päätös kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta on tehtävä kirjallisesti ja se on annettava hakijalle tiedoksi mahdollisimman pian asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos edustaja tai oikeudellinen neuvonantaja toimii hakijan oikeudellisena edustajana, toimivaltainen viranomainen voi antaa päätöksen tiedoksi hänelle hakijan sijasta.
2. Jos hakemus hylätään, koska se ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, on perusteeton tai ilmeisen perusteeton pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman osalta tai koska hakija on peruuttanut sen nimenomaisesti tai epäsuorasti, päätöksessä on ilmoitettava hylkäämisen perusteina olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat.
3. Hakijalle on ilmoitettava kirjallisesti päätöksen tulos ja se, miten hakea muutosta päätökseen, jolla hakemus hylätään siksi, että se ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, on perusteeton tai ilmeisen perusteeton pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman osalta taikka epäsuorasti peruutettu. Nämä tiedot voidaan ilmoittaa osana kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tehtyä päätöstä. Jos hakijaa ei avusta oikeudellinen neuvonantaja, nämä tiedot on ilmoitettava kielellä, jota hakija ymmärtää tai jota hakijan voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän.
4. Jos hakijaa avustaa oikeudellinen neuvonantaja, joka toimii hakijan oikeudellisena edustajana, 3 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan ilmoittaa yksinomaan kyseiselle oikeudelliselle neuvonantajalle, eikä niitä tarvitse kääntää kielelle, jota hakija ymmärtää tai jota hakijan voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän. Tällöin tieto siitä, myönnetäänkö kansainvälistä suojelua vai ei, on ilmoitettava hakijalle kirjallisesti kielellä, jota hän ymmärtää tai jota hänen voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän, yhdessä yleisten tietojen kanssa siitä, miten päätökseen voi hakea muutosta.
5. Kun on kyse alaikäisten tai huollettavana olevien aikuisten puolesta tehdyistä hakemuksista ja kun kaikki hakemukset perustuvat täysin samoihin perusteisiin kuin alaikäisestä tai huollettavana olevasta aikuisesta vastuussa olevan aikuisen hakemus, määrittävä viranomainen voi arvioituaan jokaisen hakijan erikseen tehdä yhden ainoan päätöksen, joka koskee kaikkia hakijoita, paitsi jos tämä johtaisi sellaiseen hakijan henkilökohtaista tilannetta koskevien tietojen julkistamiseen, joka voisi vaarantaa hänen etunsa erityisesti tapauksissa, joihin liittyy sukupuoleen perustuvaan väkivaltaan, ihmiskauppaan ja sukupuoleen, seksuaaliseen suuntautumiseen, sukupuoli-identiteettiin tai ikään perustuvaa vainoa. Näissä tapauksissa on tehtävä erillinen päätös ja annettava se tiedoksi asianomaiselle henkilölle 1 kohdan mukaisesti.
37 artikla
Hakemuksen hylkääminen ja palauttamispäätöksen tekeminen
Jos hakemus hylätään, koska se ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, se on perusteeton tai ilmeisen perusteeton sekä pakolaisaseman että toissijaisen suojeluaseman suhteen tai se on peruutettu epäsuorasti tai nimenomaisesti, jäsenvaltioiden on tehtävä palauttamispäätös, jossa noudatetaan direktiiviä 2008/115/EY ja palauttamiskiellon periaatetta. Jos palauttamispäätös tai muu palaamiseen velvoittava päätös on tehty jo ennen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tekemistä, tämän artiklan mukaista palauttamispäätöstä ei edellytetä. Palauttamispäätös tehdään osana kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämispäätöstä tai erillisenä toimena. Jos palauttamispäätös tehdään erillisenä toimena, se on tehtävä samanaikaisesti ja yhdessä kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämispäätöksen kanssa tai ilman aiheetonta viivytystä sen jälkeen.
38 artikla
Päätös hakemuksen tutkittavaksi ottamisesta
1. Määrittävä viranomainen voi arvioida, voidaanko hakemus ottaa tutkittavaksi, II luvussa säädettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti, ja sillä voi olla kansallisen lainsäädännön perusteella lupa hylätä hakemus tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, jos jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a) |
maa, joka ei ole jäsenvaltio, katsotaan 58 artiklan mukaisesti hakijan kannalta ensimmäiseksi turvapaikkamaaksi, paitsi jos on selvää, että hakijaa ei oteta tai oteta takaisin kyseiseen maahan; |
b) |
maa, joka ei ole jäsenvaltio, katsotaan 59 artiklan mukaisesti hakijan kannalta turvalliseksi kolmanneksi maaksi, paitsi jos on selvää, että hakijaa ei oteta tai oteta takaisin kyseiseen maahan; |
c) |
jokin muu jäsenvaltio kuin se jäsenvaltio, joka tutkii hakemuksen, on myöntänyt hakijalle kansainvälistä suojelua; |
d) |
kansainvälinen rikostuomioistuin on tarjonnut hakijalle turvallista uudelleensijoittamista jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan tai on yksiselitteisesti toteuttamassa sitä koskevia toimia, ellei ole tullut esille uusia olosuhteita, joita tuomioistuin ei ole ottanut huomioon, tai jos kyseisessä kansainvälisessä rikostuomioistuimessa ei ollut oikeudellista mahdollisuutta vedota kansainvälisesti tunnustettujen ihmisoikeusnormien kannalta olennaisiin olosuhteisiin; |
e) |
asianomaiselle hakijalle on annettu direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan mukainen palauttamispäätös ja hän tekee hakemuksen vasta seitsemän työpäivän kuluttua päivästä, jona hän on saanut palauttamispäätöksen, ja edellyttäen, että hänelle on ilmoitettu siitä aiheutuvista seurauksista, ettei hakemusta tehdä kyseisessä määräajassa, ja että kyseisen määräajan päätyttyä ei ole ilmennyt uusia merkityksellisisä tosiseikkoja. |
2. Määrittävän viranomaisen on hylättävä hakemus tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, jos hakemus on myöhempi hakemus, jonka tueksi ei ole ilmennyt tai hakija ei ole esittänyt 55 artiklan 3 ja 5 kohdassa tarkoitettuja uusia merkityksellisiä tosiseikkoja, jotka liittyvät sen selvittämiseen, voidaanko hakijaa pitää asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla kansainvälistä suojelua saavana henkilönä, tai aikaisemmin sovellettuun tutkimattajättämisperusteeseen.
39 artikla
Päätös hakemuksen perusteista
1. Hakemuksen perusteita ei tutkita niissä tapauksissa, joissa
a) |
jokin toinen jäsenvaltio on vastuussa tutkimisesta asetuksen (EU) 2024/1351 mukaisesti; |
b) |
hakemus on hylätty tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi 38 artiklan mukaisesti; tai |
c) |
hakemus on nimenomaisesti tai epäsuorasti peruutettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 40 artiklan 2 kohdan ja 41 artiklan 5 kohdan säännösten soveltamista. |
2. Tutkiessaan hakemuksen perusteita määrittävän viranomaisen on tehtävä päätös siitä, voidaanko hakija katsoa pakolaiseksi, ja jos näin ei ole, sen on määritettävä, voidaanko hakijalle myöntää toissijaista suojelua asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla.
3. Määrittävä viranomainen hylkää hakemuksen perusteettomana, jos se on todennut, että hakijalle ei voida myöntää kansainvälistä suojelua asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla.
4. Määrittävällä viranomaisella voi olla kansallisen lainsäädännön perusteella lupa todeta perusteeton hakemus ilmeisen perusteettomaksi, jos tutkinnan päättyessä vallitsee jokin 42 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetuista olosuhteista.
40 artikla
Hakemuksen nimenomainen peruuttaminen
1. Hakija voi omasta aloitteestaan ja milloin tahansa menettelyn kuluessa peruuttaa hakemuksensa. Hakijan on peruutettava hakemus kirjallisesti henkilökohtaisesti tai hänen oikeudellisena edustajanaan toimivan oikeudellisen neuvonantajan toimesta kansallista lainsäädäntöä noudattaen.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on hakemuksen peruuttamisen yhteydessä ilmoitettava hakijalle 8 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti kaikista tällaisen peruuttamisen menettelyllisistä seurauksista kielellä, jota hakija ymmärtää tai jota hakijan voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän.
3. Jos nimenomainen peruuttaminen toimitetaan muun toimivaltaisen viranomaisen kuin määrittävän viranomaisen käsiteltäväksi, kyseisen viranomaisen on ilmoitettava tällaisesta peruuttamisesta määrittävälle viranomaiselle. Määrittävän viranomaisen on tehtävä päätös, jossa ilmoitetaan hakemuksen olevan nimenomaisesti peruutettu. Tämä päätös on lainvoimainen eikä siihen voi hakea muutosta tämän asetuksen V luvun mukaisesti.
4. Jos määrittävä viranomainen on todennut jo siinä vaiheessa, kun hakija peruuttaa hakemuksen nimenomaisesti, että hakijalle ei voida myöntää kansainvälistä suojelua asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla, se voi silti päättää hylätä hakemuksen perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana.
41 artikla
Hakemuksen epäsuora peruuttaminen
1. Hakemuksen ilmoitetaan olevan epäsuorasti peruutettu, kun
a) |
hakija ei ole jättänyt hakemustaan 28 artiklan mukaisesti ilman hyväksyttävää syytä, vaikka hänellä oli tosiasiallinen mahdollisuus tehdä niin; |
b) |
hakija kieltäytyy yhteistyöstä niin, ettei hän ilmoita 27 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja tai toimita biometrisiä tietojaan; |
c) |
hakija kieltäytyy ilmoittamasta mahdollista osoitettaan, elleivät toimivaltaiset viranomaiset järjestä asuntoa; |
d) |
hakija on jättänyt ilman perusteltua syytä tulematta henkilökohtaiseen haastatteluun, vaikka hänen on edellytetty niin tekevän 13 artiklan perusteella, tai hän on ilman perusteltua syytä kieltäytynyt haastattelunsa aikana vastaamasta kysymyksiin siinä määrin, että haastattelun tulokset eivät olleet riittävät, jotta voitaisiin tehdä päätös hakemuksen perusteista; |
e) |
hakija on toistuvasti laiminlyönyt 9 artiklan 4 kohdan mukaisen ilmoittautumisvelvollisuutensa tai ei pysyttele toimivaltaisten hallinto- tai oikeusviranomaisten saavutettavissa, ellei hän pysty osoittamaan, että tämä saavutettavissa pysyttelemistä koskeva laiminlyönti johtui erityisistä olosuhteista, joihin hän ei voinut vaikuttaa; |
f) |
hakija on jättänyt hakemuksen muuhun kuin asetuksen (EU) 2024/1351 17 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuun jäsenvaltioon eikä hän jää oleskelemaan kyseiseen jäsenvaltioon siksi ajaksi, kun vastuussa oleva jäsenvaltio määritellään tai tapauksen mukaan siirtomenettely toteutetaan. |
2. Jos viranomainen, joka arvioi, onko hakemus epäsuorasti peruutettu, on muu toimivaltainen viranomainen kuin määrittävä viranomainen ja jos kyseinen viranomainen katsoo, että hakemus on katsottava epäsuorasti peruutetuksi, kyseisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta määrittävälle viranomaiselle. Määrittävän viranomaisen on tehtävä päätös, jossa ilmoitetaan hakemuksen olevan epäsuorasti peruutettu.
3. Jos hakija on paikalla, toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hakijalle peruuttamisen yhteydessä 8 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti kaikista tällaisen peruuttamisen menettelyllisistä seurauksista kielellä, jota hakija ymmärtää tai jota hakijan voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän.
4. Toimivaltainen viranomainen voi keskeyttää menettelyn antaakseen hakijalle mahdollisuuden perustella tai oikaista 1 kohdassa tarkoitettuja laiminlyöntejä tai tekoja ennen kuin tehdään päätös, jossa ilmoitetaan hakemuksen olevan epäsuorasti peruutettu.
5. Hakemus voidaan hylätä perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana, jos määrittävä viranomainen on jo todennut siinä vaiheessa, kun hakemus peruutetaan epäsuorasti, että hakijalle ei voida myöntää kansainvälistä suojelua asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla.
IV JAKSO
Erityismenettelyt
42 artikla
Nopeutettu menettely
1. Rajoittamatta 21 artiklan 2 kohdan säännösten soveltamista määrittävä viranomainen nopeuttaa II luvussa säädettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen perusteiden tutkintaa, jos
a) |
hakija on hakemuksensa jättäessään ja asiaa esittäessään tuonut esiin vain seikkoja, joilla ei ole lainkaan merkitystä sen selvittämiseksi, voidaanko häntä pitää asetuksen (EU) 2024/1347 nojalla kansainvälistä suojelua saavana henkilönä; |
b) |
hakija on esittänyt selvästi epäjohdonmukaisia tai ristiriitaisia taikka selvästi vääriä tai ilmeisen epätodennäköisiä lausuntoja tai lausuntoja, jotka ovat ristiriidassa olennaisten ja saatavilla olevien alkuperämaata koskevien tietojen kanssa, tehden näin väitteensä selvästi epäuskottavaksi sen suhteen, voidaanko häntä pitää asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti kansainvälistä suojelua saavana henkilönä; |
c) |
hakijan katsotaan sen jälkeen, kun hänelle on annettu täysi mahdollisuus esittää hyväksyttäviä syitä, johtaneen viranomaisia tarkoituksella harhaan esittämällä vääriä tietoja tai asiakirjoja tai jättämällä ilmoittamatta erityisesti henkilöllisyyttään tai kansalaisuuttaan koskevia merkityksellisiä tietoja tai asiakirjoja, joilla olisi voinut olla kielteinen vaikutus päätökseen, tai on selkeitä syitä katsoa, että hakija on vilpillisessä tarkoituksessa tuhonnut tai kadottanut henkilö- tai matkustusasiakirjan tarkoituksenaan estää hänen henkilöllisyytensä tai kansalaisuutensa selvittäminen; |
d) |
hakija tekee hakemuksen vain viivyttääkseen hänen poistamiseensa jäsenvaltion alueelta johtavan päätöksen täytäntöönpanoa tai estääkseen sen; |
e) |
kolmatta maata voidaan pitää hakijalle turvallisena alkuperämaana tässä asetuksessa tarkoitetussa merkityksessä; |
f) |
on perusteltua syytä katsoa hakijan olevan vaaraksi jäsenvaltioiden kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle taikka hakija on poistettu maasta pakkokeinoin kansallisen lainsäädännön mukaisesti kansallista turvallisuutta tai yleistä järjestystä koskevista vakavista syistä; |
g) |
hakemus on myöhempi hakemus, jolta eivät puutu tutkittavaksi ottamisen edellytykset; |
h) |
hakija on tullut jäsenvaltion alueelle tai jatkanut siellä oleskeluaan laittomasti ja ilman hyvää syytä joko ei ole ilmoittautunut toimivaltaisille viranomaisille tai ei ole tehnyt kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta mahdollisimman pian maahantuloonsa liittyvät olosuhteet huomioon ottaen; |
i) |
hakija on tullut jäsenvaltion alueelle laillisesti ja ilman hyvää syytä ei ole tehnyt kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta mahdollisimman pian ottaen huomioon hänen hakemuksessaan esitetyt perusteet; tämä alakohta ei vaikuta tilanteeseen, jossa kansainvälisen suojelun tarve ilmenee sur place -tilanteessa; tai |
j) |
hakija on sellaisen kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudettomien henkilöiden tapauksessa hakijalla on aiemmin ollut vakituinen asuinpaikka sellaisessa kolmannessa maassa, jonka osalta osuus kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevista määrittävän viranomaisen päätöksistä on käytettävissä olevien unionin laajuisten keskimääräisten vuotuisten Eurostatin tietojen mukaan enintään 20 prosenttia, paitsi jos määrittävä viranomainen arvioi, että kyseisessä kolmannessa maassa on tapahtunut merkittävä muutos Eurostatin tietojen julkaisemisen jälkeen, tai että hakija kuuluu sellaiseen henkilöryhmään, jonka suojelutarpeiden osalta enintään 20 prosentin osuutta ei voida pitää edustavana, ottaen muun muassa huomioon huomattavat erot ensimmäisen oikeusasteen ja lainvoimaisten päätösten välillä. |
Jos turvapaikkavirasto on antanut asetuksen (EU) 2021/2303 11 artiklan mukaisesti alkuperämaata koskevan ohjeen, joka osoittaa, että asianomaisessa kolmannessa maassa on tapahtunut merkittävä muutos asiaankuuluvien Eurostatin tietojen julkaisemisen jälkeen, jäsenvaltioiden on käytettävä tätä ohjetta tämän kohdan ensimmäisen alakohdan j alakohdan soveltamisen vertailuarvona.
2. Jos määrittävä viranomainen katsoo, että hakemuksen tutkintaan liittyy tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja, jotka ovat liian monimutkaisia tutkittavaksi nopeutetussa menettelyssä, se voi jatkaa perusteiden tutkintaa 35 artiklan 4 kohdan ja 39 artiklan mukaisesti. Tällöin asianomaiselle hakijalle on ilmoitettava menettelyn muuttamisesta.
3. Nopeutettua menettelyä voidaan soveltaa ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin ainoastaan, jos
a) |
hakija tulee sellaisesta kolmannesta maasta, jota voidaan pitää tässä asetuksessa tarkoitettuna turvallisena alkuperämaana; |
b) |
on perusteltua syytä katsoa hakijan olevan vaaraksi jäsenvaltion kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle taikka hakija on poistettu maasta pakkokeinoin kansallisen lainsäädännön mukaisesti kansallista turvallisuutta tai yleistä järjestystä koskevista vakavista syistä; |
c) |
hakemus on myöhempi hakemus, jolta eivät puutu tutkittavaksi ottamisen edellytykset; |
d) |
hakijan katsotaan sen jälkeen, kun hänelle on annettu täysi mahdollisuus esittää hyväksyttäviä syitä, johtaneen viranomaisia tarkoituksella harhaan esittämällä vääriä tietoja tai asiakirjoja tai jättämällä ilmoittamatta erityisesti henkilöllisyyttään tai kansalaisuuttaan koskevia merkityksellisiä tietoja tai asiakirjoja, joilla olisi voinut olla kielteinen vaikutus päätökseen, tai on selkeitä syitä katsoa, että hakija on vilpillisessä tarkoituksessa tuhonnut tai kadottanut henkilö- tai matkustusasiakirjan tarkoituksenaan estää hänen henkilöllisyytensä tai kansalaisuutensa selvittäminen; tai |
e) |
hakija on sellaisen kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudettomien henkilöiden tapauksessa hakijalla on aiemmin ollut vakituinen asuinpaikka sellaisessa kolmannessa maassa, jonka osalta osuus kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevista määrittävän viranomaisen päätöksistä on käytettävissä olevien unionin laajuisten keskimääräisten vuotuisten Eurostatin tietojen mukaan enintään 20 prosenttia, paitsi jos määrittävä viranomainen arvioi, että kyseisessä kolmannessa maassa on tapahtunut merkittävä muutos Eurostatin tietojen julkaisemisen jälkeen, tai että hakija kuuluu sellaiseen henkilöryhmään, jonka suojelutarpeiden osalta enintään 20 prosentin osuutta ei voida pitää edustavana, ottaen muun muassa huomioon huomattavat erot ensimmäisen oikeusasteen ja lainvoimaisten päätösten välillä. |
Jos turvapaikkavirasto on antanut asetuksen (EU) 2021/2303 11 artiklan mukaisesti alkuperämaata koskevan ohjeen, joka osoittaa, että asianomaisessa kolmannessa maassa on tapahtunut merkittävä muutos asiaankuuluvien Eurostatin tietojen julkaisemisen jälkeen, jäsenvaltioiden on käytettävä tätä ohjetta tämän kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdan soveltamisen vertailuarvona.
43 artikla
Rajalla tapahtuvan turvapaikkamenettelyn soveltamista koskevat edellytykset
1. Asetuksen (EU) 2024/1356 mukaisesti tapauksen mukaan suoritetun seulonnan jälkeen ja edellyttäen, että hakijan ei ole vielä sallittu tulla jäsenvaltion alueelle, jäsenvaltio voi tutkia hakemuksen II luvussa esitettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti rajamenettelyssä, jos hakemuksen on tehnyt kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö, joka ei täytä asetuksen (EU) 2016/399 6 artiklassa säädettyjä edellytyksiä tulolle jäsenvaltion alueelle. Rajamenettely voidaan toteuttaa
a) |
ulkorajan ylityspaikalla tai kauttakulkualueella tehdyn hakemuksen jälkeen; |
b) |
ulkorajan luvattoman ylittämisen yhteydessä tapahtuneen kiinnioton jälkeen; |
c) |
jäsenvaltion alueella etsintä- ja pelastusoperaation seurauksena tapahtuneen maihinnousun jälkeen; |
d) |
asetuksen (EU) 2024/1351 67 artiklan 11 kohdan mukaisesti tapahtuneen sisäisen siirron jälkeen. |
2. Rajamenettelyn kohteena olevat hakijat eivät saa tulla jäsenvaltion alueelle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 51 artiklan 2 kohdan ja 53 artiklan 2 kohdan soveltamista. Kaikkien toimenpiteiden, jotka jäsenvaltiot toteuttavat estääkseen luvattoman pääsyn alueelleen, on oltava direktiivin (EU) 2024/1346 mukaisia.
3. Poiketen siitä, mitä 51 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan viimeisessä virkkeessä säädetään, hakijan ei voida sallia tulla jäsenvaltion alueelle, jos
a) |
hakijalla ei ole oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle 10 artiklan 4 kohdan a tai c alakohdan mukaisesti. |
b) |
hakijalla ei ole oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle 68 artiklan mukaisesti eikä hän ole asetetussa määräajassa pyytänyt lupaa jäädä alueelle muutoksenhakumenettelyä varten; |
c) |
hakijalla ei ole oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle 68 artiklan mukaisesti ja tuomioistuin on päättänyt, että hakija ei saa jäädä odottamaan muutoksenhakumenettelyn tulosta. |
Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, joissa hakijasta on tehty palauttamispäätös direktiivin 2008/115/EY mukaisesti tai häneltä on evätty maahanpääsy asetuksen (EU) 2016/399 14 artiklan mukaisesti, sovelletaan asetuksen (EU) 2024/1349 4 artiklaa.
4. Kunkin jäsenvaltion on säädettävä asetuksen (EU) 2024/1356 10 artiklassa vahvistetut kriteerit täyttävästä perusoikeuksia koskevan mekanismin seurannasta suhteessa rajamenettelyyn, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) 2021/2303 14 artiklassa säädetyn seurantamekanismin soveltamista ja sitä täydentäen.
44 artikla
Rajalla tapahtuvan turvapaikkamenettelyn puitteissa tehdyt päätökset
1. Rajamenettelyä sovellettaessa voidaan tehdä päätöksiä seuraavista:
a) |
hakemuksen tutkimatta jättäminen 38 artiklan mukaisesti; |
b) |
hakemuksen perusteet, jos vallitsee jokin 42 artiklan 1 kohdan a–g tai j alakohdassa tai 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista olosuhteista. |
2. Jos hakijoiden määrä ylittää 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määrän, ja sen määrittämiseksi, keneen rajamenettelyä sovelletaan 42 artiklan 1 kohdan c, f tai j alakohdan tai 3 kohdan b alakohdan nojalla, etusijalle on asetettava seuraavat hakemukset:
a) |
niiden hakijoiden hakemukset, jotka ovat sellaisen tietyn kolmannen maan kansalaisia tai, jos on kyse kansalaisuudettomista henkilöistä, joiden entinen vakituinen asuinmaa on sellainen kolmas maa, jonka kohdalla on todennäköisempää, että henkilö kielteisen päätöksen saatuaan palautetaan tapauksen mukaan alkuperämaahansa tai entiseen vakituiseen asuinmaahansa, tai johonkin tässä asetuksessa tarkoitettuun turvalliseen kolmanteen maahan tai ensimmäiseen turvapaikkamaahan; |
b) |
sellaisten tiettyjen kolmansien maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden tapauksessa aiemmin vakituisesti kolmannessa maassa asuneiden henkilöiden hakemukset, joiden kohdalla on perusteltua syytä katsoa, että he ovat vaaraksi jäsenvaltion kansalliselle turvallisuudelle ja yleiselle järjestykselle; |
c) |
sellaisten tiettyjen kolmansien maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden tapauksessa aiemmin vakituisesti kolmannessa maassa asuneiden henkilöiden hakemukset, jotka eivät ole alaikäisiä ja heidän perheenjäseniään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta b alakohdan soveltamista. |
3. Jos rajamenettelyä sovelletaan alaikäisiin ja heidän perheenjäseniinsä, heidän hakemustensa tutkinta on asetettava etusijalle.
Jäsenvaltiot voivat asettaa etusijalle myös niiden hakijoiden hakemukset, jotka ovat sellaisen tietyn kolmannen maan kansalaisia tai, jos on kyse kansalaisuudettomista henkilöistä, joiden entinen vakituinen asuinmaa on sellainen kolmas maa, jonka kohdalla on todennäköisempää, että henkilö kielteisen päätöksen saatuaan palautetaan tapauksen mukaan alkuperämaahansa tai entiseen vakituiseen asuinmaahansa, tai johonkin tässä asetuksessa tarkoitettuun turvalliseen kolmanteen maahan tai ensimmäiseen turvapaikkamaahan.
45 artikla
Rajalla tapahtuvan turvapaikkamenettelyn pakollinen soveltaminen
1. Jäsenvaltion on tutkittava hakemus rajamenettelyssä 43 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jos jokin 42 artiklan 1 kohdan c, f tai j alakohdassa tarkoitetuista olosuhteista vallitsee.
2. Jos 42 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetut olosuhteet vallitsevat, jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet perheen yhtenäisyyden säilyttämiseksi mahdollisimman hyvin rajamenettelyssä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 54 artiklan soveltamista.
3. Edellä olevaa 2 kohtaa sovellettaessa on perheen yhtenäisyyden säilyttämiseksi katsottava kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen osalta ”kyseessä olevan hakijan perheen jäsenillä” tarkoitettavan, mikäli perhe on muodostettu jo ennen hakijan saapumista jäsenvaltioiden alueelle, seuraavia saman jäsenvaltion alueella olevia hakijan perheen jäseniä:
a) |
hakijan aviopuoliso tai vakituinen avopuoliso, jos avopuolisoita asianomaisen jäsenvaltion lain tai käytännön mukaan kohdellaan vastaavalla tavalla kuin aviopuolisoita; |
b) |
a alakohdassa tarkoitettujen puolisoiden tai hakijan alaikäiset lapset, jos nämä ovat naimattomia, riippumatta siitä, ovatko he syntyneet avioliitossa tai avioliiton ulkopuolella tai onko heidät adoptoitu kansallisessa lainsäädännössä säädetyn mukaisesti; |
c) |
jos hakija on alaikäinen ja naimaton, hakijan isä, äiti tai muu aikuinen, joka on hakijasta vastuussa sen jäsenvaltion lain tai käytännön perusteella, jossa kyseinen aikuinen on; |
d) |
jos hakija on alaikäinen ja naimaton, hakijan sisarus tai sisarukset, edellyttäen, että he ovat naimattomia ja alaikäisiä. |
Ensimmäisen alakohdan b, c ja d alakohtaa sovellettaessa alaikäinen katsotaan yksilöllisen arvioinnin perusteella naimattomaksi, jos hänen avioliittoansa ei olisi voitu solmia kansallisen lainsäädännön mukaisesti asianomaisessa jäsenvaltiossa, ottaen erityisesti huomioon laillinen avioliittoikä.
4. Jos komissiolla on asetuksen (EU) 2021/2303 14 ja 15 artiklan nojalla suoritetun seurannan puitteissa saatujen tietojen perusteella syytä katsoa, että jäsenvaltio ei täytä 54 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia, se suosittelee viipymättä, että rajamenettelyn soveltaminen perheisiin, joissa on alaikäisiä, keskeytetään 53 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla. Komissio julkaisee suosituksen.
Asianomaisen jäsenvaltion on otettava komission suositus mahdollisimman tarkasti huomioon 53 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisten velvoitteidensa osalta ja havaittujen puutteiden korjaamiseksi, jotta varmistetaan 54 artiklan 2 kohdan vaatimusten noudattaminen kaikilta osin. Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle suosituksen täytäntöönpanemiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
46 artikla
Riittävä kapasiteetti unionin tasolla
Riittävän kapasiteetin unionin tasolla katsotaan olevan 30 000.
47 artikla
Jäsenvaltion riittävä kapasiteetti
1. Komissio vahvistaa 4 kohdassa säädettyä kaavaa käyttäen täytäntöönpanosäädöksillä määrän, joka vastaa kunkin jäsenvaltion riittävää kapasiteettia.
Rajoittamatta 3 kohdan soveltamista komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä myös hakemusten enimmäismäärän, joka jäsenvaltion on tutkittava rajamenettelyssä vuosittain. Kyseinen enimmäismäärä on kaksi kertaa 4 kohdassa säädettyä kaavaa käyttäen saatu määrä 12 päivästä kesäkuuta 2026, kolme kertaa 4 kohdassa säädettyä kaavaa käyttäen saatu määrä 13 päivästä kesäkuuta 2027 ja neljä kertaa 4 kohdassa säädettyä kaavaa käyttäen saatu määrä 13 päivästä kesäkuuta 2028.
2. Jos 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu jäsenvaltion riittävä kapasiteetti saavutetaan, kyseistä jäsenvaltiota ei enää vaadita toteuttamaan rajamenettelyjä 43 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jos 42 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitetut olosuhteet vallitsevat.
3. Jos jäsenvaltio on tutkinut 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun hakemusten enimmäismäärän, kyseistä jäsenvaltiota ei enää vaadita toteuttamaan rajamenettelyjä 43 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jos 42 artiklan 1 kohdan c tai j alakohdassa tarkoitetut olosuhteet vallitsevat. Jäsenvaltion on joka tapauksessa edelleen tutkittava rajamenettelyssä sellaisten kolmansien maiden kansalaisten hakemukset, joiden osalta vallitsevat 42 artiklan 1 kohdan f alakohdassa ja 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut olosuhteet.
4. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu määrä lasketaan kertomalla 46 artiklassa vahvistettu määrä summalla, joka saadaan ulkorajan luvattomista ylittämisistä, etsintä- ja pelastusoperaatioiden seurauksena toteutuneista maahantuloista ja maahanpääsyn epäämisistä ulkorajoilla asianomaisessa jäsenvaltiossa edellisten kolmen vuoden ajalta, ja jakamalla näin saatu tulos summalla, joka saadaan ulkorajan luvattomista ylittämisistä, etsintä- ja pelastusoperaatioiden seurauksena toteutuneista maahantuloista ja maahanpääsyn epäämisistä ulkorajoilla koko unionissa samalta ajanjaksolta tuoreimpien saatavilla olevien Frontexin ja Eurostatin tietojen mukaisesti.
5. Komissio antaa ensimmäisen 1 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen 12 päivänä elokuuta 2024 ja sen jälkeen 15 päivänä lokakuuta kolmen vuoden välein.
Komission annettua 1 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen kunkin jäsenvaltion on varmistettava kuuden kuukauden kuluessa tällaisen toisen täytäntöönpanosäädöksen ja kaikkien tällaisten myöhempien täytäntöönpanosäädösten hyväksymisestä, että sillä on käytössään kyseisessä täytäntöönpanosäädöksessä vahvistettu riittävä kapasiteetti. Ensimmäistä tällaista täytäntöönpanosäädöstä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että niillä on käytössään kyseisessä täytäntöönpanosäädöksessä säädetty riittävä kapasiteetti ennen 12 päivää kesäkuuta 2026.
48 artikla
Toimenpide, jota sovelletaan jäsenvaltion riittävän kapasiteetin täytyttyä
1. Kun sellaisten hakijoiden määrä, joihin sovelletaan rajalla tapahtuvaa turvapaikkamenettelyä, yhdistettynä niiden henkilöiden määrään, joihin sovelletaan asetuksessa (EU) 2024/1349 vahvistettua rajalla tapahtuvaa palauttamismenettelyä tai tapauksen mukaan vastaavaa kansallisen lainsäädännön mukaista rajalla tapahtuvaa palauttamismenettelyä, on jäsenvaltiossa jonain tiettynä ajankohtana vähintään yhtä suuri kuin kyseiselle jäsenvaltiolle 47 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa komission täytäntöönpanosäädöksessä vahvistettu määrä, kyseinen jäsenvaltio voi ilmoittaa tästä seikasta komissiolle.
2. Kun jäsenvaltio antaa komissiolle 1 kohdan mukaisen ilmoituksen, kyseisen jäsenvaltion ei 45 artiklan 1 kohdasta poiketen edellytetä tutkivan rajamenettelyssä 42 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitettujen hakijoiden tekemiä hakemuksia hetkellä, jona sellaisten hakijoiden määrä, joihin sovelletaan rajamenettelyä kyseisessä jäsenvaltiossa, on vähintään yhtä suuri kuin 47 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu määrä.
3. Edellä olevassa 2 kohdassa säädettyä toimenpidettä sovelletaan saapuvan ja lähtevän hakijavirran pohjalta, ja asianomaisen jäsenvaltion on jatkettava rajamenettelyssä 42 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitettujen hakijoiden hakemusten tutkintaa heti, kun niiden hakijoiden määrä, joihin sovelletaan rajamenettelyä kyseisessä jäsenvaltiossa, on jonain tiettynä ajankohtana pienempi kuin 47 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu määrä.
4. Jäsenvaltio voi soveltaa 2 kohdassa säädettyä toimenpidettä saman kalenterivuoden loppuun saakka sitä päivää seuraavasta päivästä, jona 1 kohdan mukainen ilmoitus annetaan.
49 artikla
Jäsenvaltion ilmoitus riittävän kapasiteetin saavuttamisen tapauksessa
1. Edellä 48 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen on sisällettävä seuraavat tiedot:
a) |
sellaisten hakijoiden määrä, joihin sovelletaan rajalla tapahtuvaa turvapaikkamenettelyä, asetuksessa (EU) 2024/1349 vahvistettua rajalla tapahtuvaa palauttamismenettelyä tai tapauksen mukaan vastaavaa kansallisen lainsäädännön mukaista rajalla tapahtuvaa palauttamismenettelyä; |
b) |
toimenpide, jota tarkoitetaan 48 artiklassa ja jota asianomainen jäsenvaltio aikoo soveltaa tai jonka soveltamista se aikoo jatkaa; |
c) |
asianomaisen jäsenvaltion aikomuksen tueksi asianmukaiset perustelut, joissa kuvataan, kuinka kyseessä olevaan toimenpiteeseen tukeutumalla voitaisiin auttaa tilanteen käsittelyä, ja tapauksen mukaan muut toimenpiteet, joita kyseessä oleva jäsenvaltio on toteuttanut tai aikoo toteuttaa kansallisella tasolla tilanteen helpottamiseksi, mukaan lukien asetuksen (EU) 2024/1351 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet. |
2. Jäsenvaltiot voivat tapauksen mukaan antaa komissiolle tämän asetuksen 48 artiklan mukaisen ilmoituksen osana asetuksen (EU) 2024/1351 58 ja 59 artiklassa tarkoitettua ilmoitusta.
3. Kun jäsenvaltio antaa komissiolle 48 artiklan mukaisen ilmoituksen, asianomaisen jäsenvaltion on tiedotettava asiasta muille jäsenvaltioille vastaavasti.
4. Jäsenvaltion, joka soveltaa 48 artiklassa tarkoitettua toimenpidettä, on annettava komissiolle tiedoksi kuukausittain seuraavat seikat:
a) |
rajamenettelyn piiriin kuuluvien hakijoiden määrä kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisenä ajankohtana; |
b) |
saapuvan ja lähtevän hakijavirran kehitys, kun on kyse rajamenettelyjen piiriin kuuluvien henkilöiden määrästä, asianomaisen kuukauden kunakin viikkona; |
c) |
hakemusten tutkinnasta rajamenettelyssä vastuussa olevan henkilöstön määrä; |
d) |
käsittelyn keskimääräinen kesto menettelyn hallinnollisessa vaiheessa; ja |
e) |
käsittelyn keskimääräinen kesto tuomioistuimessa haettaessa lupaa jäädä alueelle odottamaan muutoksenhaun tulosta. |
Komissio seuraa tämän asetuksen 48 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen soveltamista ja tässä tarkoituksessa tarkastelee uudelleen jäsenvaltioiden toimittamia tietoja. Komissio esittää asetuksen (EU) 2024/1351 9 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa arvion tämän asetuksen 48 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen soveltamisesta kussakin jäsenvaltiossa.
50 artikla
Jäsenvaltion ilmoitus tapauksessa, jossa saavutetaan hakemusten vuotuinen enimmäismäärä
Jos jäsenvaltiossa rajamenettelyssä yhden kalenterivuoden aikana tutkittujen hakemusten määrä on vähintään yhtä suuri kuin kyseisen jäsenvaltion osalta 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa täytäntöönpanosäädöksessä vahvistettu hakemusten enimmäismäärä, kyseinen jäsenvaltio voi ilmoittaa tästä komissiolle.
Jäsenvaltion ilmoitettua komissiolle tämän artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti komissio tutkii viipymättä asianomaisen jäsenvaltion toimittamat tiedot sen todentamiseksi, että asianomaisen jäsenvaltion kalenterivuoden alusta alkaen rajamenettelyssä tutkimien hakemusten määrä on vähintään yhtä suuri kuin kyseisen jäsenvaltion osalta 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa täytäntöönpanosäädöksessä vahvistettu hakemusmäärä.
Todentamisen päätteeksi komissio antaa täytäntöönpanosäädöksellä asianomaiselle jäsenvaltiolle luvan jättää tutkimatta rajamenettelyssä 42 artiklan 1 kohdan c ja j alakohdassa tarkoitettujen hakijoiden tekemiä hakemuksia.
Tällainen lupa ei vapauta jäsenvaltiota velvoitteesta tutkia rajamenettelyssä 42 artiklan 1 kohdan f alakohdassa ja 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen hakijoiden tekemiä hakemuksia.
51 artikla
Määräajat
1. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 28 artiklassa säädetään, hakemukset, joihin sovelletaan rajamenettelyä, on jätettävä viimeistään viiden päivän kuluttua ensimmäisestä rekisteröinnistä tai asetuksen (EU) 2024/1351 67 artiklan 11 kohdan mukaisen siirron jälkeen viiden päivän kuluttua siitä, kun hakija saapuu siirron kohteena olevaan jäsenvaltioon tällaisen siirron jälkeen edellyttäen, että hakijalle annetaan tosiasiallinen mahdollisuus tehdä niin. Viiden päivän määräajan noudattamatta jättäminen ei vaikuta rajamenettelyn soveltamisen jatkamiseen.
2. Rajamenettelyn kesto on mahdollisimman lyhyt, ja samalla taataan hakemusten perusteellinen ja oikeudenmukainen tutkiminen. Rajoittamatta tämän kohdan kolmannen alakohdan soveltamista, rajamenettelyn enimmäiskesto on 12 viikkoa siitä, kun hakemus rekisteröidään, siihen, kun hakijalla ei ole enää oikeutta jäädä eikä tämän sallita jäävän jäsenvaltion alueelle. Tämän ajanjakson jälkeen hakija saa tulla jäsenvaltion alueelle, paitsi jos sovelletaan asetuksen (EU) 2024/1349 4 artiklaa.
Jäsenvaltioiden on annettava 35 artiklasta poiketen toteutettavan tutkintamenettelyn, 68 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisen tuomioistuimen suorittaman hakemuksen pitämistä voimassa koskevan pyynnön tarkastelun ja tarvittaessa muutoksenhakumenettelyn kestoa koskevat säännökset. Vahvistetulla kestolla on varmistettava, että kaikki nämä menettelyvaiheet saadaan päätökseen 12 viikon sisällä hakemuksen rekisteröinnistä
Kyseinen 12 viikon määräaika voidaan pidentää 16 viikon pituiseksi, jos jäsenvaltio, johon hakija siirretään asetuksen (EU) 2024/1351 67 artiklan 11 kohdan nojalla, soveltaa rajamenettelyä.
52 artikla
Vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen ja sisäinen siirto
1. Kun rajamenettelyn edellytykset täyttyvät, jäsenvaltioiden on päätettävä toteuttaa asetuksen (EU) 2024/1351 mukainen menettely määrittääkseen jäsenvaltion, joka on vastuussa hakemuksen tutkimisesta paikoilla, joissa rajamenettelyt suoritetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 51 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen määräaikojen soveltamista.
2. Jos rajamenettelyn soveltamisen edellytykset täyttyvät jäsenvaltiossa, josta hakija siirretään, se jäsenvaltio, johon hakija siirretään, voi soveltaa rajamenettelyä asetuksen (EU) 2024/1351 67 artiklan 11 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 51 artiklan 2 kohdassa säädettyjen määräaikojen soveltamista.
53 artikla
Rajalla tapahtuvaa turvapaikkamenettelyä koskevat poikkeukset
1. Rajamenettelyä sovelletaan ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin ainoastaan 42 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa. Jos hakijan iästä on epäselvyyttä, toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä suoritettava iän arviointi 25 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot eivät saa soveltaa rajamenettelyä tai niiden on lopetettava sen soveltaminen missä tahansa menettelyn vaiheessa, jos
a) |
määrittävä viranomainen katsoo, että perusteita hakemuksen hylkäämiselle tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi tai nopeutetun menettelyn soveltamiselle ei ole tai ei enää ole; |
b) |
tarvittavaa tukea ei voida antaa 54 artiklassa tarkoitetuissa paikoissa hakijoille, joilla on erityisiä vastaanottotarpeita, mukaan lukien alaikäiset, direktiivin (EU) 2024/1346 IV luvun mukaisesti; |
c) |
tarvittavaa tukea ei voida 54 artiklassa tarkoitetuissa paikoissa antaa erityisiä menettelyllisiä takeita tarvitseville hakijoille; |
d) |
on merkityksellisiä lääketieteellisiä syitä olla soveltamatta rajamenettelyä, mukaan lukien mielenterveydelliset syyt; |
e) |
direktiivin (EU) 2024/1346 10–13 artiklassa säädetyt säilöönottoa koskevat takeet ja edellytykset eivät täyty tai eivät enää täyty eikä rajamenettelyä voida soveltaa hakijaan ilman säilöönottoa. |
Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainituissa tapauksissa toimivaltainen viranomainen antaa hakijalle luvan tulla jäsenvaltion alueelle ja soveltaa III luvussa säädettyä asianmukaista turvapaikkamenettelyä.
54 artikla
Rajalla tapahtuvan turvapaikkamenettelyn suorittamispaikat
1. Sellaisten hakemusten tutkimisen aikana, joihin sovelletaan rajamenettelyä, jäsenvaltion on vaadittava direktiivin (EU) 2024/1346 9 artiklan mukaisesti kyseisen direktiivin 10 artiklan soveltamista kuitenkaan rajoittamatta, että hakijat oleskelevat ulkorajalla tai kauttakulkualueella tai näiden läheisyydessä pääsääntöisesti taikka muissa nimetyissä paikoissa jäsenvaltioiden alueella, ottaen kaikilta osin huomioon kyseisen jäsenvaltion erityiset maantieteelliset olosuhteet.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että perheet, joissa on alaikäisiä, asuvat heidän tarpeidensa mukaisissa vastaanottotiloissa arvioituaan lapsen edun, ja taattava alaikäisen fyysisen, henkisen, hengellisen, moraalisen ja sosiaalisen kehityksen kannalta riittävä elintaso noudattaen täysimääräisesti direktiivin (EU) 2024/1346 IV luvun vaatimuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 47 artiklan soveltamista.
3. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viimeistään 11 päivänä huhtikuuta 2026 paikat, joissa rajamenettely toteutetaan, myös sovellettaessa 45 artiklaa. Jäsenvaltioiden varmistettava, että kyseisten paikkojen kapasiteetti on riittävä 45 artiklan kattamien hakemusten tutkimiseen. Kaikista muutoksista niiden paikkojen tunnistamisessa, joissa rajamenettely toteutetaan, on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa muutosten tekemisestä.
4. Vaatimusta oleskelusta jossain tietyssä paikassa 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti ei katsota luvaksi tulla jonkin jäsenvaltion alueelle ja oleskella siellä.
5. Jos hakija, johon sovelletaan rajamenettelyä, on siirrettävä määrittävän viranomaisen tai toimivaltaisen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sijaintipaikkaan kyseistä menettelyä varten tai siirrettävä lääketieteellistä hoitoa varten, kyseinen matka ei sellaisenaan merkitse jäsenvaltion alueelle tulemista.
55 artikla
Myöhemmät hakemukset
1. Hakemus, joka tehdään siinä vaiheessa, kun kyseisen saman hakijan aiemmasta hakemuksesta ei ole vielä tehty lainvoimaista päätöstä, katsotaan lisäselvitykseksi eikä uudeksi hakemukseksi.
Kyseinen lisäselvitys tutkitaan vastuussa olevassa jäsenvaltiossa osana hallinnollisessa menettelyssä meneillään olevaa tutkimista tai mahdollisen meneillään olevan muutoksenhakumenettelyn puitteissa, mikäli kyseessä oleva toimivaltainen tuomioistuin voi ottaa huomioon lisäselvitykseen liittyvät tosiseikat.
2. Mahdollinen myöhempi hakemus, joka jätetään missä tahansa jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun saman hakijan aiemmasta hakemuksesta on tehty lainvoimainen päätös, katsotaan myöhemmäksi hakemukseksi, ja sen tutkii vastuussa oleva jäsenvaltio.
3. Myöhemmästä hakemuksesta tehdään alustava tutkimus, jossa määrittävä viranomainen selvittää, onko ilmennyt tai onko hakija esittänyt uusia seikkoja, jotka
a) |
lisäävät merkittävästi sen todennäköisyyttä, että hakijaa pidetään kansainvälistä suojelua saavana henkilönä asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti; tai |
b) |
jotka liittyvät tutkimattajättämisperusteeseen, jota sovellettiin aiemmin, kun aikaisempi hakemus hylättiin tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi. |
4. Alustava tutkinta on suoritettava kirjallisen aineiston tai henkilökohtaisen puhuttelun perusteella II luvussa säädettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti. Erityisesti voidaan luopua henkilökohtaisesta puhuttelusta niissä tapauksissa, joissa kirjallisesta aineistosta ilmenee, että hakemukseen ei liity 3 kohdassa tarkoitettuja uusia seikkoja.
5. Hakijan esittämien seikkojen katsotaan olevan uusia vain, jos hakija ei ole pystynyt itsestään riippumattomista syistä esittämään kyseisiä seikkoja aikaisemman hakemuksen yhteydessä. Niitä seikkoja, jotka hakija olisi voinut esittää aiemminkin, ei tarvitse ottaa huomioon, elleivät ne lisää merkittävästi sen todennäköisyyttä, että hakemukselta eivät puutu tutkittavaksi ottamisen edellytykset tai että hakijalle voidaan myöntää kansainvälistä suojelua, tai jos aikaisempaa hakemusta ole hylätty epäsuorasti peruutettuna 41 artiklan mukaisesti hakemuksen perusteita tutkimatta.
6. Jos hakija on esittänyt tai on ilmennyt 3 kohdassa tarkoitettuja uusia seikkoja, hakemus tutkitaan päätöksen tekemiseksi sen perusteista, ellei voida katsoa jonkin toisen 38 artiklan 1 kohdassa säädetyn syyn perusteella, että hakemukselta puuttuvat tutkittavaksi ottamisen edellytykset.
7. Jos hakija ei ole esittänyt tai ei ole ilmennyt 3 kohdassa tarkoitettuja uusia seikkoja, hakemus hylätään 38 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi.
56 artikla
Poikkeaminen oikeudesta jäädä alueelle myöhempien hakemusten yhteydessä
Rajoittamatta palauttamiskiellon periaatteen soveltamista jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta, joka koskee oikeutta jäädä niiden alueelle, ja poiketa 68 artiklan 5 kohdan d alakohdasta, jos
a) |
ensimmäinen myöhempi hakemus on jätetty ainoastaan sellaisen päätöksen täytäntöönpanon viivyttämiseksi tai estämiseksi, joka johtaisi hakijan välittömään poistamiseen kyseessä olevasta jäsenvaltiosta, eikä kyseisen hakemuksen tutkintaa 55 artiklan 7 kohdan mukaisesti jatketa; tai |
b) |
jossain jäsenvaltiossa tehdään toinen tai sen jälkeinen myöhempi hakemus sellaisen lainvoimaisen päätöksen jälkeen, jossa aikaisemmin tehty myöhempi hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi tai perusteettomana taikka ilmeisen perusteettomana. |
V JAKSO
Turvallisen maan käsitteet
57 artikla
Tehokkaan suojelun käsite
1. Kolmannen maan, joka on ratifioinut ja joka noudattaa Geneven yleissopimusta kyseessä olevan kolmannen maan tekemien, kyseisen yleissopimuksen perusteella sallittujen poikkeusten tai rajoitusten puitteissa, katsotaan takaavan tehokkaan suojelun. Jos kolmas maa on tehnyt maantieteellisiä rajoituksia, Geneven yleissopimuksen soveltamisalaan kuulumattomien henkilöiden suojelun olemassaolo arvioidaan 2 kohdassa vahvistettujen arviointiperusteiden mukaisesti.
2. Muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kolmannen maan katsotaan takaavan tehokkaan suojelun vain, jos vähintään seuraavat arviointiperusteet täyttyvät:
a) |
edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetuilla henkilöillä on lupa jäädä kyseessä olevan kolmannen maan alueelle; |
b) |
edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetuilla henkilöillä on mahdollisuus riittäviin toimeentulokeinoihin asianmukaisen elintason säilyttämiseksi kyseisen vastaanottavan kolmannen maan kokonaistilanne huomioon ottaen; |
c) |
edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetuilla henkilöillä on mahdollisuus saada terveydenhoitoa ja välttämätöntä sairaanhoitoa kyseisessä kolmannessa maassa yleisesti tarjotuin edellytyksin; |
d) |
edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetuilla henkilöillä on mahdollisuus saada koulutusta kyseisessä kolmannessa maassa yleisesti tarjotuin edellytyksin; ja |
e) |
mahdollisuus saada tosiasiallista suojelua, kunnes löydetään pysyvä ratkaisu. |
58 artikla
Ensimmäisen turvapaikkamaan käsite
1. Kolmas maa voidaan katsoa hakijan kannalta ensimmäiseksi turvapaikkamaaksi vain, jos kyseessä olevassa maassa
a) |
hakija on saanut 57 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua Geneven yleissopimuksen mukaista tehokasta suojelua tai 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tehokasta suojelua ennen unioniin matkustamista ja hän voi edelleen turvautua kyseiseen suojeluun; |
b) |
hakijan henki tai vapaus ei ole uhattuna hänen rotunsa, uskontonsa, kansalaisuutensa, tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisensa tai poliittisten mielipiteidensä vuoksi; |
c) |
hakijaan ei kohdistu todellista asetuksen (EU) 2024/1347 15 artiklassa määritellyn vakavan haitan vaaraa; |
d) |
hakijaa suojellaan palauttamiselta Geneven yleissopimuksen mukaisesti ja maasta poistamiselta, jos tällä rikottaisiin kansainvälisen oikeuden mukaista oikeutta suojeluun kidutukselta tai julmalta, epäinhimilliseltä tai halventavalta kohtelulta tai rankaisulta. |
2. Ensimmäisen turvapaikkamaan käsitettä voidaan soveltaa vain, jos hakija ei voi yksilöllisen arvioinnin yhteydessä esittää sellaisia tosiasioita, joiden perusteella häneen ei voida soveltaa ensimmäisen turvapaikkamaan käsitettä.
3. Kolmas maa voidaan katsoa ilman huoltajaa olevan alaikäisen kohdalla ensimmäiseksi turvapaikkamaaksi vain, jos se ei ole hänen etunsa vastaista ja jos jäsenvaltioiden viranomaiset ovat ensin saaneet kyseisen kolmannen maan viranomaisilta vakuutuksen siitä, että kyseiset viranomaiset ottavat ilman huoltajaa olevan alaikäisen vastuulleen ja että hän saa välittömästi 57 artiklassa määriteltyä tehokasta suojelua.
4. Jos hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi ensimmäisen turvapaikkamaan käsitteen soveltamisen tuloksena, määrittävän viranomaisen on
a) |
ilmoitettava hakijalle 36 artiklan mukaisesti; |
b) |
annettava hänelle asiakirja, jossa kyseisen kolmannen maan viranomaisille ilmoitetaan kyseisen maan kielellä, että hakemuksen sisältöä ei ole tutkittu seurauksena ensimmäisen turvapaikkamaan käsitteen soveltamisesta. |
5. Jos kyseinen kolmas maa ei ota hakijaa takaisin alueelleen tai ei vastaa toimivaltaisen viranomaisen asettamassa määräajassa, hakijalle on annettava pääsy menettelyyn II luvussa ja III luvun I jaksossa säädettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti.
59 artikla
Turvallisen kolmannen maan käsite
1. Kolmas maa voidaan määritellä turvalliseksi kolmanneksi maaksi vain, jos kyseisessä maassa
a) |
ulkomaalaisten henki tai vapaus ei ole uhattuna henkilön rodun, uskonnon, kansalaisuuden, tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisen tai poliittisten mielipiteiden vuoksi; |
b) |
ulkomaalaisiin ei kohdistu todellista asetuksen (EU) 2024/1347 15 artiklassa määritellyn vakavan haitan vaaraa; |
c) |
ulkomaalaisia suojellaan palauttamiselta Geneven yleissopimuksen mukaisesti ja maasta poistamiselta, jos tällä rikottaisiin kansainvälisen oikeuden mukaista oikeutta suojeluun kidutukselta tai julmalta, epäinhimilliseltä tai halventavalta kohtelulta tai rankaisulta; |
d) |
on mahdollista pyytää ja edellytysten täyttyessä saada 57 artiklassa määriteltyä tehokasta suojelua. |
2. Kolmas maa voidaan sekä unionin että jäsenvaltion tasolla määritellä turvalliseksi kolmanneksi maaksi jättämällä määritelmän ulkopuolelle maan alueen tietyt osat tai selvästi yksilöitävissä olevat henkilöryhmät.
3. Arvioinnin siitä, voidaanko kolmas maa määritellä tämän asetuksen mukaiseksi turvalliseksi kolmanneksi maaksi, on perustuttava useisiin asiaa koskeviin, saatavilla oleviin tietolähteisiin, mukaan lukien jäsenvaltioilta, turvapaikkavirastolta, Euroopan ulkosuhdehallinnolta, Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetulta, Euroopan neuvostolta ja muilta alan kansainvälisiltä järjestöiltä saatuihin tietoihin.
4. Turvallisen kolmannen maan käsitettä voidaan soveltaa seuraavissa tapauksissa:
a) |
kun kolmas maa on määritelty unionin tai jäsenvaltion tasolla turvalliseksi kolmanneksi maaksi 60 tai 64 artiklan mukaisesti; ja |
b) |
jonkun tietyn hakijan kohdalla, jos maata ei ole määritelty unionin tai jäsenvaltion tasolla turvalliseksi kolmanneksi maaksi, edellyttäen, että 1 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät kyseessä olevan hakijan kohdalla. |
5. Turvallisen kolmannen maan käsitettä voidaan soveltaa vain, jos
a) |
hakija ei voi yksilöllisen arvioinnin yhteydessä esittää tosiasioita, joiden perusteella häneen ei voida soveltaa turvallisen kolmannen maan käsitettä; |
b) |
hakijan ja kyseisen kolmannen maan välillä on yhteys, jonka perusteella hänen olisi kohtuullista matkustaa tähän maahan. |
6. Kolmas maa voidaan katsoa ilman huoltajaa olevan alaikäisen kohdalla turvalliseksi kolmanneksi maaksi vain, jos se ei ole hänen etunsa vastaista ja jos jäsenvaltioiden viranomaiset ovat ensin saaneet kyseisen kolmannen maan viranomaisilta vakuutuksen siitä, että kyseiset viranomaiset ottavat ilman huoltajaa olevan alaikäisen vastuulleen ja että hän saa välittömästi tehokasta suojelua 57 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
7. Jos unioni ja kolmas maa ovat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan nojalla yhdessä sopineet, että kolmannen maan alueelle otettavia muuttajia suojellaan tuon sopimuksen perusteella asiaankuuluvien kansainvälisten normien mukaisesti palauttamiskiellon periaatetta täysin noudattaen, tämän artiklan mukaisten turvallisen kolmannen maan asemaa koskevien edellytysten voidaan olettaa täyttyvän, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 ja 6 kohdan soveltamista.
8. Jos hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi turvallisen kolmannen maan käsitteen soveltamisen seurauksena, määrittävän viranomaisen on
a) |
ilmoitettava hakijalle 36 artiklan mukaisesti; ja |
b) |
annettava hänelle asiakirja, jossa kyseisen kolmannen maan viranomaisille ilmoitetaan kyseisen maan kielellä, että hakemuksen sisältöä ei ole tutkittu seurauksena turvallisen kolmannen maan käsitteen soveltamisesta. |
9. Jos kyseinen kolmas maa ei ota hakijaa alueelleen tai ei ota häntä takaisin alueelleen, hakijalle annetaan pääsy menettelyyn II luvussa ja III luvun I jaksossa säädettyjen perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti.
60 artikla
Turvallisten kolmansien maiden määrittely unionin tasolla
1. Kolmannet maat on määritettävä turvallisiksi kolmansiksi maiksi unionin tasolla noudattaen 59 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä.
2. Komissio tarkastelee tilannetta niissä kolmansissa maissa, jotka on määritelty turvallisiksi kolmansiksi maiksi turvapaikkaviraston avustuksella ja 59 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen muiden tietolähteiden perusteella.
3. Turvapaikkavirasto toimittaa komissiolle tämän pyynnöstä tietoja ja analyyseja tietyistä kolmansista maista, joiden määrittelemistä turvallisiksi kolmansiksi maiksi unionin tasolla voitaisiin harkita. Komissio harkitsee viipymättä jäsenvaltion esittämää pyyntöä arvioida, voitaisiinko jokin tietty kolmas maa määritellä turvalliseksi kolmanneksi maaksi unionin tasolla.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 74 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotta voidaan keskeyttää kolmannen maan määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi unionin tasolla 63 artiklassa säädettyjä edellytyksiä soveltaen.
61 artikla
Turvallisen alkuperämaan käsite
1. Kolmas maa voidaan määritellä tämän asetuksen mukaiseksi turvalliseksi alkuperämaaksi vain, jos oikeudellisen tilanteen, demokraattisen järjestelmän puitteissa tapahtuvan lainsäädännön soveltamisen ja yleisen poliittisen tilanteen perusteella voidaan osoittaa, että maassa ei esiinny vainoa, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EU) 2024/1347 9 artiklassa, eikä kyseisen asetuksen 15 artiklassa määritellyn vakavan haitan vaaraa.
2. Kolmas maa voidaan sekä unionin että jäsenvaltion tasolla määritellä turvalliseksi alkuperämaaksi jättämällä määritelmän ulkopuolelle maan alueen tietyt osat tai selvästi yksilöitävissä olevat henkilöryhmät.
3. Arvioinnin siitä, onko jokin kolmas maa tämän asetuksen mukainen turvallinen alkuperämaa, on perustuttava useisiin asiaa koskeviin, saatavilla oleviin tietolähteisiin, myös jäsenvaltioilta, turvapaikkavirastolta, Euroopan ulkosuhdehallinnolta, Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetulta ja muilta alan kansainvälisiltä järjestöiltä saatuihin tietoihin, ja siinä on otettava huomioon asetuksen (EU) 2021/2303 11 artiklassa tarkoitettu yhteinen alkuperämaatietoja koskeva analyysi silloin kun se on saatavilla.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetussa arvioinnissa on otettava huomioon muun muassa se, missä määrin annetaan suojelua vainolta ja vakavalta haitalta seuraavien seikkojen perusteella:
a) |
maan asiaa koskeva lainsäädäntö ja sen soveltamistapa; |
b) |
ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä eurooppalaisessa yleissopimuksessa tai kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa tai kidutuksen vastaisessa Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksessa määrättyjen oikeuksien ja vapauksien kunnioittaminen, erityisesti niiden oikeuksien kunnioittaminen, joista mainitun eurooppalaisen yleissopimuksen 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti ei voida poiketa; |
c) |
omia kansalaisia ei karkoteta, palauteta tai luovuteta kolmansiin maihin, joissa he esimerkiksi olisivat vakavassa vaarassa joutua kuolemanrangaistuksen, kidutuksen, vainon tai muun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen kohteeksi tai jossa heidän henkensä tai vapautensa olisi uhattuna heidän rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa, seksuaalisen suuntautumisensa, tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisensa tai poliittisen mielipiteensä vuoksi tai joista he olisivat vakavassa vaarassa joutua karkotetuiksi, palautetuiksi tai luovutetuiksi toiseen kolmanteen maahan; |
d) |
tehokas oikeussuojajärjestelmä niiden henkilöiden suojaamiseksi, joiden kyseisiä oikeuksia ja vapauksia on loukattu. |
5. Turvallisen alkuperämaan käsitettä voidaan soveltaa vain, jos
a) |
hakija on kyseessä olevan maan kansalainen tai hakija on kansalaisuudeton henkilö ja tämä maa on hänen aiempi asuinmaansa; |
b) |
hakija ei kuulu siihen henkilöryhmään, jonka osalta vahvistettiin poikkeus, kun kolmas maa määriteltiin turvalliseksi alkuperämaaksi; |
c) |
hakija ei voi yksilöllisen arvioinnin yhteydessä esittää tosiasioita, joiden perusteella häneen ei voida soveltaa turvallisen alkuperämaan käsitettä. |
62 artikla
Turvallisten alkuperämaiden määrittely unionin tasolla
1. Kolmannet maat on määritettävä turvallisiksi alkuperämaiksi unionin tasolla noudattaen 61 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.
2. Komissio tarkastelee tilannetta niissä kolmansissa maissa, jotka on määritelty turvallisiksi lähtökolmansiksi maiksi turvapaikkaviraston avustuksella ja 61 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen muiden tietolähteiden perusteella.
3. Turvapaikkavirasto toimittaa komissiolle tämän pyynnöstä tietoja ja analyysejä tietyistä kolmansista maista, joiden määrittelemistä turvallisiksi alkuperämaiksi unionin tasolla voitaisiin harkita. Komissio harkitsee viipymättä jäsenvaltion esittämää pyyntöä arvioida, voitaisiinko jokin tietty kolmas maa määritellä turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 74 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä kolmannen maan määrittämisen turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla keskeyttämisestä 63 artiklassa säädettyjä edellytyksiä soveltaen.
63 artikla
Kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi määrittämisen keskeyttäminen ja poistaminen unionin tasolla
1. Jos turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla määritetyn kolmannen maan tilanne muuttuu merkittävästi, komissio tekee perustellun arvioinnin siitä, täyttääkö kyseinen kolmas maa 59 tai 61 artiklassa vahvistetut edellytykset ja, jos komissio katsoo, että nämä edellytykset eivät enää täyty, se hyväksyy 74 artiklan mukaisesti delegoidun säädöksen, jolla keskeytetään kolmannen maan määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla kuuden kuukauden ajaksi.
2. Komissio tarkastelee jatkuvasti tilannetta 1 kohdassa tarkoitetussa kolmannessa maassa ottaen huomioon muun muassa jäsenvaltioiden ja turvapaikkaviraston toimittamat tiedot, jotka koskevat myöhempiä muutoksia kyseisen kolmannen maan tilanteessa.
3. Jos komissio on 1 kohdan mukaisesti hyväksynyt delegoidun säädöksen, jolla keskeytetään kolmannen maan määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla, se esittää kolmen kuukauden kuluessa delegoidun säädöksen hyväksymisestä tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen ehdotuksen tämän asetuksen muuttamisesta kyseisen kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi määrittämisen poistamiseksi unionin tasolla.
4. Jos komissio ei esitä tällaista ehdotusta 3 kohdassa tarkoitetun mukaisesti 1 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden kuluessa delegoidun säädöksen hyväksymisestä, delegoitu säädös, jolla keskeytetään kyseisen kolmannen maan määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla lakkaa olemasta voimassa. Jos komissio esittää tällaisen ehdotuksen 1 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden kuluessa delegoidun säädöksen hyväksymisestä, komissiolla on valtuudet pidentää kyseisen delegoidun säädöksen voimassaoloa perustellun arvioinnin perusteella kuudella kuukaudella, ja pidennys voidaan uusia kerran.
5. Jos komission esittämää ehdotusta kyseessä olevan kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla määrittämisen poistamiseksi ei hyväksytä 15 kuukauden kuluessa siitä, kun komissio sen esittää, kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla määrittämisen keskeyttäminen lakkaa olemasta voimassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan säännösten soveltamista.
64 artikla
Kolmansien maiden määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi kansallisella tasolla
1. Jäsenvaltiot voivat kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkintaa varten pitää voimassa tai antaa lainsäädäntöä, joka mahdollistaa muiden kuin unionin tasolla määritettyjen turvallisten kolmansien maiden tai turvallisten alkuperämaiden määrittelyn kansallisella tasolla.
2. Jos kolmannen määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla keskeytetään 63 artiklan 1 kohtaa noudattaen, jäsenvaltiot eivät voi määrittää kyseistä maata turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi kansallisella tasolla.
3. Jos jonkin kolmannen maan määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla on keskeytetty tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen, jäsenvaltio voi ilmoittaa komissiolle katsovansa, että kyseisen maan tilanteen muuttumisen seurauksena maa täyttää jälleen 59 artiklan 1 kohdassa ja 61 artiklassa säädetyt edellytykset.
Ilmoitukseen on sisällytettävä perusteltu arviointi siitä, että kyseinen maa täyttää 59 artiklan 1 kohdassa ja 61 artiklassa säädetyt edellytykset, sekä selvitys niistä erityisistä muutoksista kyseisen kolmannen maan tilanteessa, joiden vuoksi kyseinen maa täyttää jälleen nämä edellytykset.
Saatuaan tällaisen ilmoituksen komissio pyytää turvapaikkavirastoa toimittamaan tietoja ja analyysin kyseessä olevan kolmannen maan tilanteesta.
Ilmoittava jäsenvaltio voi määritellä kyseisen kolmannen maan turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi kansallisella tasolla ainoastaan, jos komissio ei vastusta tätä määrittelyä.
Komissiolla on oikeus vastustaa enintään kahden vuoden ajan siitä päivämäärästä, kun kyseessä olevan kolmannen maan määrittäminen turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla on poistettu. Komission on ilmoitettava vastustamisestaan kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun jäsenvaltio antaa ilmoituksensa, ja sen jälkeen, kun kyseessä olevan kolmannen maan tilannetta on tarkastelu asianmukaisesti tämän asetuksen 59 artiklan 1 kohdassa ja 61 artiklassa säädetyt edellytykset huomioon ottaen.
Jos komissio katsoo, että kyseiset edellytykset täyttyvät, se voi antaa tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen ehdotuksen tämän asetuksen muuttamisesta siten, että kyseinen kolmas maa määritetään turvalliseksi kolmanneksi maaksi tai turvalliseksi alkuperämaaksi unionin tasolla.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja turvapaikkavirastolle kolmansista maista, jotka on määritelty kansallisella tasolla turvallisiksi kolmansiksi maiksi tai turvallisiksi alkuperämaiksi, viimeistään 12 päivänä kesäkuuta 2026 ja kulloinkin välittömästi sen jälkeen, kun tehdään uusi määrittely tai muutos määrittelyihin. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja turvapaikkavirastolle vuosittain ne muut turvalliset kolmannet maat, joihin kyseistä käsitettä on sovellettu 59 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tiettyjen hakijoiden kohdalla.
IV LUKU
MENETTELYT KANSAINVÄLISEN SUOJELUN POISTAMISEKSI
65 artikla
Kansainvälisen suojelun poistaminen
Määrittävän viranomaisen tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, toimivaltaisen tuomioistuimen on aloitettava tutkinta kansainvälisen suojelun poistamiseksi kolmannen maan kansalaiselta tai kansalaisuudettomalta henkilöltä, kun ilmenee uusia seikkoja tai perusteita, joiden nojalla on syytä harkita uudelleen, voidaanko kyseiselle henkilölle myöntää kansainvälistä suojelua, erityisesti asetuksen (EU) 2024/1347 14 ja 19 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa.
66 artikla
Kansainvälisen suojelun poistamista koskevat menettelysäännöt
1. Jos määrittävä viranomainen tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin edellytetään, toimivaltainen tuomioistuin aloittaa tutkinnan kansainvälisen suojelun poistamiseksi kolmannen maan kansalaiselta tai kansalaisuudettomalta henkilöltä, asianomaisella henkilöllä on seuraavat takeet:
a) |
hänelle ilmoitetaan kirjallisesti siitä, että hänen edellytyksiään tulla määritellyksi kansainvälistä suojelua saavaksi henkilöksi harkitaan uudelleen, sekä syyt tähän uudelleenharkintaan; |
b) |
hänelle ilmoitetaan velvoitteesta tehdä yhteistyötä määrittävän viranomaisten ja muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ja erityisesti siitä, että hänen on annettava kirjallinen lausunto ja saavuttava henkilökohtaiseen puhutteluun tai tuomioistuinkäsittelyyn ja vastattava kysymyksiin; |
c) |
hänelle ilmoitetaan siitä aiheutuvista seurauksista, ettei hän tee yhteistyötä määrittävän viranomaisten ja muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, ja annetaan tiedoksi, että vaikka hän jättää antamatta kirjallisen lausunnon ja saapumatta henkilökohtaiseen puhutteluun tai tuomioistuinkäsittelyyn ilman asianmukaista syytä, tämä ei estä määrittävää viranomaista tai toimivaltaista tuomioistuinta tekemästä päätöstä kansainvälisen suojelun poistamisesta; ja |
d) |
hänelle annetaan mahdollisuus esittää syyt siihen, miksi hänen kansainvälistä suojeluaan ei saisi poistaa, kirjallisesti kohtuullisessa ajassa sen jälkeen, kun hän on saanut a alakohdassa tarkoitetut tiedot, ja henkilökohtaisessa puhuttelussa tai tuomioistuinkäsittelyssä määrittävän viranomaisen tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, toimivaltaisen tuomioistuimen vahvistamana ajankohtana. |
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi määrittävä viranomainen tai toimivaltainen tuomioistuin
a) |
saa asiaa koskevia, tarkkoja ja ajantasaisia tietoja asiaankuuluvista ja saatavilla olevista kansallisista, unionin ja kansainvälisistä lähteistä ja ottaa huomioon asetuksen (EU) 2021/2303 11 artiklassa tarkoitetun yhteisen analyysin tietyn alkuperämaan tilanteesta ja siinä tarkoitetun ohjeistuksen, jos nämä ovat saatavilla; ja |
b) |
ei hanki mitään tietoja sellaisilta osapuolilta, joiden epäillään vainoavan hakijaa tai aiheuttavan hänelle vakavaa haittaa tavalla, jonka seurauksena nämä saisivat tietää, että asianomainen henkilö on kansainvälistä suojelua saava henkilö, jonka asemaa harkitaan uudelleen. |
3. Päätös poistaa tietyn henkilön kansainvälinen suojelu annetaan kirjallisena mahdollisimman pian. Päätöksessä ilmoitetaan poistamisen perusteina olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat, ja tieto siitä, miten päätökseen voi hakea muutosta, ja tieto asiaankuuluvista määräajoista annetaan kirjallisesti.
4. Kun määrittävä viranomainen tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, toimivaltainen tuomioistuin on tehnyt päätöksen poistaa kansainvälinen suojelu, sovelletaan soveltuvin osin 6, 17, 18 ja 19 artiklaa.
5. Jos kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö ei tee yhteistyötä niin, ettei hän anna kirjallista lausuntoa tai ei saavu henkilökohtaiseen puhutteluun tai tuomioistuinkäsittelyyn tai ei vastaa kysymyksiin ilman asianmukaista syytä, kirjallisen lausunnon puuttuminen taikka pois jääminen henkilökohtaisesta puhuttelusta tai tuomioistuinkäsittelystä ei estä määrittävää viranomaista tai toimivaltaista tuomioistuinta tekemästä päätöstä kansainvälisen suojelun poistamisesta. Yhteistyöstä kieltäytymistä voidaan pitää ainoastaan kumottavissa olevana olettamuksena siitä, että kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö ei enää halua kansainvälistä suojelua.
6. Tässä artiklassa säädettyä menettelyä ei sovelleta, jos kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö
a) |
yksiselitteisesti luopuu asemastaan kansainvälisen suojelun saajana; |
b) |
on saanut jonkin jäsenvaltion kansalaisuuden; tai |
c) |
saa myöhemmin jonkin toisen jäsenvaltion myöntämänä kansainvälistä suojelua. |
Jäsenvaltion on saatettava tässä kohdassa tarkoitetut tapaukset päätökseen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Päätökseen saattamista ei tarvitse tehdä päätöksen muodossa, vaan ratkaisu tallennetaan ainakin hakijan asiakirja-aineistoon yhdessä ratkaisun oikeusperustaa koskevan tiedon kanssa.
V LUKU
MUUTOKSENHAKUMENETTELY
67 artikla
Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin
1. Hakijoilla ja henkilöillä, joilta on poistettu kansainvälinen suojelu, on oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa II luvussa säädettyjen, muutoksenhakumenettelyyn liittyvien perusperiaatteiden ja takeiden mukaisesti muutoksen hakemiseksi seuraaviin asioihin:
a) |
päätös hakemuksen hylkäämisestä tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi; |
b) |
päätös hakemuksen hylkäämisestä perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana sekä pakolaisaseman että toissijaisen suojeluaseman suhteen; |
c) |
päätös hylätä hakemus sen epäsuoran peruuttamisen vuoksi; |
d) |
päätös kansainvälisen suojelun poistamisesta; |
e) |
tämän asetuksen 37 artiklan mukaisesti tehty palauttamispäätös. |
Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää kansallisessa lainsäädännössään, että 66 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin tapauksiin ei voida hakea muutosta.
Jos palauttamispäätös tehdään osana siihen liittyvää ensimmäisen alakohdan a, b, c tai d kohdassa tarkoitettua päätöstä, palauttamispäätökseen haetaan muutosta yhdessä siihen liittyviä päätöksiä koskevan muutoksenhaun kanssa samassa tuomioistuimessa, samoja oikeudenkäyntimenettelyjä noudattaen ja samoissa määräajoissa. Jos palauttamispäätös tehdään 37 artiklan mukaisesti erillisenä toimena, siihen voi hakea muutosta erillisessä oikeudenkäyntimenettelyssä. Kyseisiä erillisiä oikeudenkäyntimenettelyjä koskevat määräajat eivät saa ylittää tämän artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja.
2. Henkilöillä, jotka on tunnustettu henkilöiksi, jotka voivat saada toissijaista suojelua, on oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin muutoksen hakemiseksi päätökseen, jonka mukaan heidän hakemuksensa on perusteeton pakolaisaseman osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettujen tehokkaiden oikeussuojakeinojen on sisällettävä sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen ex nunc -tutkiminen kaikilta osin ainakin ensimmäisessä oikeusasteessa, mukaan lukien tarvittaessa kansainvälisen suojelun tarpeen tutkiminen asetuksen (EU) 2024/1347 mukaisesti.
4. Hakijoille sekä henkilöille, joilta on poistettu kansainvälinen suojelu, ja henkilöille, jotka voivat saada toissijaista suojelua, on tarjottava tulkkauspalvelut toimivaltaisessa tuomioistuimessa tapahtuvaa kuulemista varten, jos tällainen kuuleminen järjestetään ja asianmukaista keskusteluyhteyttä ei voida varmistaa muilla tavoin.
5. Jos tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi, sen on varmistettava sellaisten asiaankuuluvien asiakirjojen kääntäminen, joita ei vielä ole käännetty 34 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Vaihtoehtoisesti muut tahot voivat toimittaa kyseisten asiaankuuluvien asiakirjojen käännökset, jotka maksetaan julkisista varoista kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
Hakija sekä henkilö, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, ja henkilö, joka voi saada toissijaista suojelua, voivat omalla kustannuksellaan varmistaa muiden asiakirjojen kääntämisen.
6. Jos asiakirjoja ei toimiteta tuomioistuimen määräämässä asianmukaisessa määräajassa siinä tapauksessa, että hakija toimittaa niiden käännöksen, tai asiakirjoja ei toimiteta riittävän ajoissa, jotta tuomioistuin voi varmistaa niiden käännöksen, siinä tapauksessa, että käännöksen varmistaa tuomioistuin, tuomioistuin voi kieltäytyä ottamasta kyseisiä asiakirjoja huomioon.
7. Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallisessa lainsäädännössään seuraavat määräajat, joiden kuluessa hakijat ja henkilöt, joilta on poistettu kansainvälinen suojelu, ja henkilöt, jotka voivat saada toissijaista suojelua, voivat hakea muutosta 1 kohdassa tarkoitettuihin päätöksiin:
a) |
vähintään viisi päivää ja enintään kymmenen päivää, kun on kyse päätöksestä, jolla hakemus hylätään tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, epäsuorasti peruutettuna, perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana, jos päätöksen tekemisen hetkellä vallitsee jokin 42 artiklan 1 tai 3 kohdassa tarkoitetuista olosuhteista; |
b) |
vähintään kaksi viikkoa ja enintään kuukausi kaikissa muissa tapauksissa. |
8. Edellä 7 kohdassa tarkoitetut määräajat alkavat kulua päivästä, jona määrittävän viranomaisen tai, kansainvälisen suojelun poistamisen tapauksessa ja jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, toimivaltaisen tuomioistuimen päätöksestä ilmoitetaan hakijalle tai henkilölle, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, tai henkilölle, joka voi saada toissijaista suojelua, tai hänen edustajalleen tai oikeudelliselle neuvonantajalleen, joka toimii hakijan oikeudellisena edustajana. Ilmoitusmenettelystä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
68 artikla
Muutoksenhaun lykkäävä vaikutus
1. Palauttamispäätöksen vaikutukset keskeytetään ilman eri toimenpiteitä siksi aikaa kun hakijalla tai henkilöllä, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, on oikeus jäädä alueelle tai hänen sallitaan jäädä alueelle tämän artiklan mukaisesti.
2. Hakijoilla ja henkilöillä, joilta on poistettu kansainvälinen suojelu, on oltava oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle siihen asti, kun määräaika, jonka kuluessa he voivat käyttää oikeuttaan tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ensimmäisen asteen tuomioistuimessa, on päättynyt, ja silloin, kun tällaista oikeutta on käytetty määräajassa, odottamaan muutoksenhaun tulosta.
3. Rajoittamatta palauttamiskiellon periaatteen soveltamista hakijalla ja henkilöllä, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, ei ole oikeutta jäädä alueelle 2 kohdan mukaisesti, jos toimivaltainen viranomainen on tehnyt jonkin seuraavista päätöksistä:
a) |
päätös, jolla hakemus hylätään perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana, jos päätöksen tekohetkellä
|
b) |
päätös, jolla hakemus jätetään tutkimatta 38 artiklan 1 kohdan a, d tai e alakohdan tai 38 artiklan 2 kohdan nojalla, paitsi jos hakija on ilman huoltajaa oleva alaikäinen, johon sovelletaan rajamenettelyä; |
c) |
päätös, jolla hakemus hylätään epäsuorasti peruutettuna; |
d) |
päätös, jolla myöhempi hakemus hylätään perusteettomana tai ilmeisen perusteettomana; tai |
e) |
päätös, jolla poistetaan kansainvälinen suojelu asetuksen (EU) 2024/1347 14 artiklan 1 kohdan b, d ja e alakohdan tai 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti. |
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tuomioistuimella on oltava valtuudet päättää hakijan tai henkilön, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, pyynnöstä sekä tosiseikkoja että oikeudellisia seikkoja tutkittuaan, saako hakija tai henkilö, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, jäädä jäsenvaltioiden alueelle odottamaan muutoksenhaun tulosta. Toimivaltaisella tuomioistuimella on kansallisen lainsäädännön nojalla toimivalta ratkaista asia viran puolesta.
5. Sovellettaessa 4 kohtaa sovelletaan mahdollisten viran puolesta tehtävien ratkaisujen tapauksessa tarvittaessa seuraavia edellytyksiä:
a) |
hakijalla tai henkilöllä, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, on oltava aikaa vähintään viisi päivää siitä päivästä, jona päätös on annettu hänelle tiedoksi, hakea lupaa jäädä alueelle odottamaan muutoksenhaun tulosta; |
b) |
hakijalle tai henkilölle, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, on tarjottava tulkkauspalvelut toimivaltaisessa tuomioistuimessa tapahtuvaa kuulemista varten, jos asianmukaista keskusteluyhteyttä ei voida varmistaa muilla tavoin; |
c) |
hakijalle tai henkilölle, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, on järjestettävä pyynnöstä maksuton oikeusapu ja oikeudellinen edustus 17 artiklan mukaisesti; |
d) |
hakijaa tai henkilöä, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, ei saa poistaa vastuussa olevan jäsenvaltion alueelta
|
e) |
hakijalle tai henkilölle, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, on ilmoitettava asianmukaisesti ja oikea-aikaisesti hänen tämän kohdan mukaisesta muutoksenhakuoikeudestaan. |
6. Kun on kyse myöhemmistä hakemuksista, jäsenvaltiot voivat 5 kohdan d alakohdasta poiketen säätää kansallisessa lainsäädännössä, että hakijalla ei ole oikeutta jäädä alueelle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta palauttamiskiellon periaatteen noudattamista, jos muutoksenhaku katsotaan jätetyn ainoastaan sellaisen palauttamispäätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi tai estämiseksi, joka johtaisi hakijan välittömään poistamiseen jäsenvaltiosta.
7. Sellaisella hakijalla tai henkilöllä, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, joka uudestaan hakee muutosta ensimmäistä tai myöhempää muutoksenhakua koskevaan päätökseen, ei ole oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuomioistuimen mahdollisuutta sallia hakijan tai henkilön, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, jäädä alueelle hakijan tai henkilön, jolta on poistettu kansainvälinen suojelu, pyynnöstä tai viran puolesta tapauksissa, joissa vedotaan palauttamiskiellon periaatteeseen.
69 artikla
Ensimmäisen tason muutoksenhaun kesto
Rajoittamatta muutoksenhaun asianmukaista ja perusteellista tutkintaa, jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallisessa lainsäädännössään määräajat, joiden kuluessa tuomioistuin tutkii päätökset 67 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
70 artikla
Viranomaisten valitusmahdollisuus
Tämä asetus ei vaikuta viranomaisten mahdollisuuteen valittaa hallinnollisista tai oikeudellisista päätöksistä kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
71 artikla
Yhteistyö
1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kansallinen yhteysviranomainen liittyen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin asioihin ja ilmoitettava tämän osoite komissiolle. Komissio toimittaa kyseiset tiedot muille jäsenvaltioille.
2. Jäsenvaltioiden on yhteistyössä komission kanssa toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta toimivaltaiset viranomaiset sekä kyseiset toimivaltaiset viranomaiset ja turvapaikkavirasto voivat toimia suoraan yhteistyössä ja vaihtaa tietoja keskenään.
3. Kun jäsenvaltiot turvautuvat 13 artiklan 6 kohdassa, 27 artiklan 5 kohdassa, 28 artiklan 5 kohdassa ja 35 artiklan 2 ja 5 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin, niiden on ilmoitettava komissiolle ja turvapaikkavirastolle heti, kun näiden poikkeustoimenpiteiden soveltamisen syyt ovat lakanneet olemasta, ja vähintään kerran vuodessa. Näihin tietoihin on mahdollisuuksien mukaan sisällytettävä tiedot niiden hakemusten, joihin sovellettiin poikkeuksia, prosenttiosuudesta kyseisenä ajanjaksona käsiteltyjen hakemusten kokonaismäärästä.
72 artikla
Tietojen säilyttäminen
1. Jäsenvaltioiden on säilytettävä 14, 27 ja 28 artiklassa tarkoitetut tiedot kymmenen vuoden ajan kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tehdyn lainvoimaisen päätöksen päivämäärästä. Tiedot on poistettava tämän ajanjakson jälkeen tai, jos ne liittyvät henkilöön, joka on saanut jonkin jäsenvaltion kansalaisuuden ennen kyseisen ajanjakson päättymistä, heti kun jäsenvaltio saa tiedon siitä, että kyseinen henkilö on saanut kansalaisuuden.
2. Kaikkia tietoja säilytetään asetusta (EU) 2016/679 noudattaen käyttötarkoitussidonnaisuuden periaate ja säilytyksen rajoittamisen periaate mukaan lukien.
73 artikla
Määräaikojen laskeminen
Jollei asiasta toisin säädetä, tässä asetuksessa asetetut määräajat lasketaan seuraavasti:
a) |
päivinä, viikkoina tai kuukausina ilmoitettu määräaika lasketaan alkavaksi jonkin tapahtuman tai toiminnan toteutushetkestä; tapahtumapäivän tai toiminnan toteuttamispäivän ei katsota sisältyvän tähän määräaikaan; |
b) |
viikkoina tai kuukausina ilmaistu määräaika päättyy määräajan viimeisen viikon tai kuukauden sen viikonpäivän päätyttyä, tai sattuu samalle kuukauden päivämäärälle, joka nimeltään tai järjestysnumeroltaan vastaa sitä tapahtumapäivää tai toiminnan toteuttamispäivää, josta määräaika on laskettava. Jos kuukausina ilmaistun määräajan viimeisessä kuukaudessa ei ole päivää, jona määräajan tulisi päättyä, määräaika päättyy keskiyöllä tuon viimeisen kuukauden viimeisenä päivänä; |
c) |
Lauantait, sunnuntait ja jäsenvaltioiden yleiset vapaapäivät sisältyvät määräaikoihin; jos määräaika päättyy lauantaina, sunnuntaina tai yleisenä vapaapäivänä, sitä seuraava työpäivä lasketaan määräajan viimeiseksi päiväksi. |
74 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 11 päivästä kesäkuuta 2024 viiden vuoden ajaksi 60, 62 ja 63 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 60, 62 ja 63 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa (22) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.
5. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
6. Edellä olevan 60, 62 tai 63 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
75 artikla
Siirtymätoimenpiteet
Viimeistään 12 päivänä syyskuuta 2024 komissio esittää neuvostolle tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja asiaankuuluvien unionin elinten, toimistojen ja virastojen kanssa yhteisen täytäntöönpanosuunnitelman, jossa arvioidaan puutteita ja vaadittuja operatiivisia toimia, sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot ovat riittävän valmiita panemaan tämän asetuksen täytäntöön viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2026, ja antaa tästä tiedon Euroopan parlamentille.
Ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun yhteisen täytäntöönpanosuunnitelman perusteella kunkin jäsenvaltion on viimeistään 12 päivänä joulukuuta 2024, komission ja asiaankuuluvien unionin elinten, toimistojen ja virastojen tuella laadittava kansallinen täytäntöönpanosuunnitelma, jossa esitetään toimet ja aikataulu niiden toteuttamiselle. Kunkin jäsenvaltion on saatettava suunnitelmansa toteutus päätökseen viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2026.
Tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltiot voivat saada tukea asianomaisilta unionin elimiltä, toimistoilta ja virastoilta ja rahoitustukea unionin rahastoilta kyseisiä elimiä, toimistoja, virastoja ja rahastoja koskevien säädösten mukaisesti.
Komissio seuraa kansallisten täytäntöönpanosuunnitelmien täytäntöönpanoa tiiviisti.
76 artikla
Taloudellinen tuki
Rahastoista voidaan vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa antaa rahoitustukea toimille, joita jäsenvaltiot toteuttavat ottaakseen käyttöön riittävän maksuttoman oikeudellisen neuvonnan ja kapasiteetin rajamenettelyn suorittamista varten tämän asetuksen mukaisesti.
77 artikla
Seuranta ja arviointi
Viimeistään 13 päivänä kesäkuuta 2028 ja sen jälkeen viiden vuoden välein komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta jäsenvaltioissa ja tekee tarvittaessa ehdotuksia sen muuttamisesta.
Jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä toimitettava kertomuksen laatimisessa tarvittavat tiedot viimeistään yhdeksän kuukautta ennen kyseisen määräajan päättymistä.
Komissio arvioi viimeistään 12 päivänä kesäkuuta 2027 ja joka kolmas vuosi sen jälkeen, ovatko 46 artiklassa ja 47 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa asetetut määrät sekä rajalla tapahtuvaa turvapaikkamenettelyä koskevat poikkeukset edelleen asianmukaisia unionin yleiseen muuttoliiketilanteeseen nähden, ja esittää tarvittaessa ehdotuksia kohdennetuiksi muutoksiksi.
Komissio arvioi viimeistään 12 päivänä kesäkuuta 2025 turvallisen kolmannen maan käsitettä ja ehdottaa tarvittaessa kohdennettuja muutoksia.
78 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan direktiivi 2013/32/EU 79 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta päivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 79 artiklan 3 kohdan soveltamista.
2. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
3. Siltä osin kuin neuvoston direktiivi 2005/85/EY (23) sitoo edelleen jäsenvaltioita, joita direktiivi 2013/32/EU ei sido, direktiivi 2005/85/EY kumotaan siitä päivästä alkaen, jona tämä asetus sitoo kyseisiä jäsenvaltioita. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
79 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
1. Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Tätä asetusta sovelletaan 12 päivästä kesäkuuta 2026.
3. Tätä asetusta sovelletaan kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevaan menettelyyn 12 päivästä kesäkuuta 2026 jätettyjen hakemusten osalta. Kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia, jotka on jätetty ennen tuota ajankohtaa, säännellään direktiivillä 2013/32/EU. Tätä asetusta sovelletaan kansainvälisen suojelun poistamista koskevaan menettelyyn tapauksissa, joissa tutkinta kansainvälisen suojelun poistamiseksi käynnistetään 12 päivästä kesäkuuta 2026. Kun tutkinta kansainvälisen suojelun poistamiseksi on käynnistetty ennen 12 päivää kesäkuuta 2026, kansainvälisen suojelun poistamista koskevaa menettelyä säädellään direktiivillä 2013/32/EU.
4. Niiden jäsenvaltioiden osalta, joita direktiivi 2013/32/EU ei sido, viittauksia siihen tämän artiklan 3 kohdassa pidetään viittauksina direktiiviin 2005/85/EY.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 14 päivänä toukokuuta 2024.
Euroopan parlamentin puolesta
Puheenjohtaja
R. METSOLA
Neuvoston puolesta
Puheenjohtaja
H. LAHBIB
(1) EUVL C 75, 10.3.2017, s. 97, ja EUVL C 155, 30.4.2021, s. 64.
(2) EUVL C 207, 30.6.2017, s. 67, ja EUVL C 175, 7.5.2021, s. 32.
(3) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 10. huhtikuuta 2024 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 14. toukokuuta 2024.
(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä (EUVL L 180, 29.6.2013, s. 60).
(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/2303, annettu 15 päivänä joulukuuta 2021, Euroopan unionin turvapaikkavirastosta ja asetuksen (EU) N:o 439/2010 kumoamisesta (EUVL L 468, 30.12.2021, s. 1).
(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1347, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiselle kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle ja myönnetyn suojelun sisällölle sekä neuvoston direktiivin 2003/109/EY muuttamisesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU kumoamisesta (EUVL L, 2024/1347, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1347/oj).
(7) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/1147, annettu 7 päivänä heinäkuuta 2021, turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston perustamisesta (EUVL L 251, 15.7.2021, s. 1).
(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2024/1346, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista (EUVL L, 2024/1346, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/dir/2024/1346/oj).
(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1351, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, turvapaikka-asioiden ja muuttoliikkeen hallinnasta sekä asetusten (EU) 2021/1147 ja (EU) 2021/1060 muuttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 604/2013 kumoamisesta (EUVL L, 2024/1351, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1351/oj).
(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1358, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, Eurodac-järjestelmän perustamisesta biometristen tietojen vertailua varten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) 2024/1351 ja (EU) 2024/1350 ja neuvoston direktiivin 2001/55/EY tehokkaaksi soveltamiseksi ja laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden tunnistamiseksi sekä jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten ja Europolin esittämistä, Eurodac-tietoihin lainvalvontatarkoituksia varten tehtäviä vertailuja koskevista pyynnöistä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) 2018/1240 ja (EU) 2019/818 muuttamisesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 603/2013 kumoamisesta (EUVL L, 2024/1358, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1358/oj).
(11) Neuvoston direktiivi 2003/86/EY, annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, oikeudesta perheenyhdistämiseen (EUVL L 251, 3.10.2003, s. 12).
(12) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta (EUVL L 158, 30.4.2004, s. 77).
(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1349, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, rajalla tapahtuvasta palautusmenettelystä ja asetuksen (EU) 2021/1148 muuttamisesta (EUVL L, 2024/1349, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1349/oj).
(14) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/1896, annettu 13 päivänä marraskuuta 2019, eurooppalaisesta raja- ja merivartiostosta sekä asetusten (EU) N:o 1052/2013 ja (EU) 2016/1624 kumoamisesta (EUVL L 295, 14.11.2019, s. 1).
(15) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 77, 23.3.2016, s. 1).
(16) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi (EUVL L 348, 24.12.2008, s. 98).
(17) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1356, annettu 14 päivänä toukokuuta 2024, kolmansien maiden kansalaisia ulkorajoilla koskevan seulonnan käyttöönotosta ja asetusten (EY) N:o 767/2008, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1240 ja (EU) 2019/817 muuttamisesta (EUVL L, 2024/1356, 22.5.2024, ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1356/oj).
(18) EUVL L 123, 12.5.2016, s. 1.
(19) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1).
(20) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1725, annettu 23 päivänä lokakuuta 2018, luonnollisten henkilöiden suojelusta unionin toimielinten, elinten ja laitosten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta sekä asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja päätöksen N:o 1247/2002/EY kumoamisesta (EUVL L 295, 21.11.2018, s. 39).
(21) Neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (EYVL L 190, 18.7.2002, s. 1).
(22) EUVL L 123, 12.5.2016, s. 1.
(23) Neuvoston direktiivi 2005/85/EY, annettu 1 päivänä joulukuuta 2005, pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista (EUVL L 326, 13.12.2005, s. 13).
LIITE
Vastaavuustaulukko
Direktiivi 2013/32/EU |
Tämä asetus |
1 artikla |
1 artikla |
2 artikla |
3 artikla |
2 artiklan a alakohta |
— |
2 artiklan b, c ja d alakohta |
3 artiklan 12, 13 ja 14 alakohta |
2 artiklan e alakohta |
3 artiklan 8 alakohta |
2 artiklan f alakohta |
3 artiklan 16 alakohta |
2 artiklan g ja h alakohta |
3 artiklan 1 ja 2 alakohta |
2 artiklan i alakohta |
3 artiklan 5 alakohta |
2 artiklan j ja k alakohta |
3 artiklan 3 ja 4 alakohta |
2 artiklan l ja m alakohta |
3 artiklan 6 ja 7 alakohta |
2 artiklan n alakohta |
— |
2 artiklan o, p ja q alakohta |
3 artiklan 17, 18 ja19 alakohta |
— |
3 artiklan 9, 10, 11, 15 ja 20 alakohta |
3 artiklan 1 kohta |
2 artiklan 1 kohta |
3 artiklan 2 kohta |
2 artiklan 2 kohta |
3 artiklan 3 kohta |
2 artiklan 3 kohta |
4 artiklan 1 kohta |
4 artiklan 1 ja 7 kohta |
4 artiklan 2 kohdan a alakohta |
4 artiklan 6 kohta |
4 artiklan 2 kohdan b alakohta |
— |
— |
4 artiklan 3 ja 5 kohta |
4 artiklan 3 kohta |
4 artiklan 8 kohta |
4 artiklan 4 kohta |
— |
4 artiklan 5 kohta |
— |
5 artikla |
— |
— |
5 artikla |
— |
26 artikla |
6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta |
27 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen virke |
6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta |
4 artiklan 4 kohta ja 27 artiklan 3 kohta |
6 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta |
4 artiklan 2 kohta |
— |
27 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a–d alakohta ja toinen alakohta |
— |
27 artiklan 2, 4, 6 ja 7 kohta |
6 artiklan 2 kohta |
28 artiklan 1 kohta ja 41 artiklan 1 kohdan a alakohta |
— |
28 artiklan 2 kohta |
6 artiklan 3 kohta |
28 artiklan 3 kohta |
6 artiklan 4 kohta |
28 artiklan 4 kohta |
— |
28 artiklan 5, 6 ja 7 kohta |
6 artiklan 5 kohta |
27 artiklan 5 kohta |
— |
29 artikla |
7 artikla |
31 ja 32 artikla |
7 artiklan 1 kohta |
— |
7 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta |
31 artiklan 1 kohta |
7 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
— |
— |
31 artiklan 2 kohta |
7 artiklan 3 kohta |
32 artiklan 1 kohta |
— |
32 artiklan 2 ja 3 kohta |
7 artiklan 4 ja 5 kohta |
— |
7 artiklan 5 kohta |
— |
— |
33 artikla |
8 artiklan 1 kohta |
30 artiklan 1 ja 2 kohta |
8 artiklan 2 kohta |
30 artiklan 3 kohta |
9 artiklan 1 kohta |
10 artiklan 1 ja 2 kohta |
9 artiklan 2 kohta |
10 artiklan 3 kohta ja 10 artiklan 4 kohdan a ja b alakohta |
9 artiklan 3 kohta |
10 artiklan 5 kohta |
— |
10 artiklan 4 kohdan c alakohta |
10 artiklan 1 kohta |
— |
10 artiklan 2 kohta |
39 artiklan 2 kohta |
10 artiklan 3 kohta |
34 artiklan 2 kohta |
10 artiklan 3 kohdan a alakohta |
34 artiklan 2 kohta |
— |
34 artiklan 2 kohdan a alakohta |
10 artiklan 3 kohdan b alakohta |
34 artiklan 2 kohdan b alakohta |
— |
34 artiklan 2 kohdan c–g alakohta |
10 artiklan 3 kohdan c ja d alakohta |
34 artiklan 3 kohta |
10 artiklan 4 kohta |
— |
10 artiklan 5 kohta |
34 artiklan 4 kohta |
11 artiklan 1 kohta |
36 artiklan 1 kohta |
11 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta |
36 artiklan 2 ja 3 kohta |
11 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
— |
11 artiklan 3 kohta |
36 artiklan 3 kohta |
— |
36 artiklan 4 kohta |
12 artiklan 1 kohta |
8 artiklan 1 kohta |
12 artiklan 1 kohdan a alakohta |
8 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b, c ja e alakohta ja toinen alakohta |
— |
8 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja d alakohta |
— |
8 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta |
12 artiklan 1 kohdan b alakohta |
8 artiklan 3 kohta |
12 artiklan 1 kohdan c alakohta |
8 artiklan 4 kohta |
12 artiklan 1 kohdan d alakohta |
8 artiklan 5 kohta |
12 artiklan 1 kohdan e alakohta |
8 artiklan 6 kohta |
12 artiklan 1 kohdan f alakohta |
8 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan f alakohta |
— |
8 artiklan 7 kohta |
12 artiklan 2 kohta |
— |
— |
9 artiklan 1 kohta |
13 artiklan 1 kohta |
9 artiklan 2 kohta |
— |
9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a, b, d, e, g ja h alakohta |
13 artiklan 2 kohdan a alakohta |
9 artiklan 4 kohta |
13 artiklan 2 kohdan b alakohta |
9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan f alakohta |
13 artiklan 2 kohdan c alakohta |
9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohta ja 9 artiklan 3 kohta |
13 artiklan 2 kohdan d alakohta |
9 artiklan 5 kohta |
13 artiklan 2 kohdan e alakohta |
— |
13 artiklan 2 kohdan f alakohta |
— |
— |
9 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
14 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta |
11 artiklan 1 kohta, 12 artiklan 1 kohta ja 13 artiklan 6 kohdan ensimmäinen virke |
— |
11 artiklan 2 kohta |
— |
13 artiklan 1 kohta, |
14 artiklan 1 kohdan toinen alakohta |
13 artiklan 6 kohta |
14 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta |
13 artiklan 2 kohta |
14 artiklan 1 kohdan neljäs alakohta |
22 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta |
14 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta |
13 artiklan 11 kohta |
14 artiklan 2 kohdan a alakohta |
13 artiklan 11 kohdan a alakohta |
— |
13 artiklan 8 ja 10 kohta |
— |
13 artiklan 11 kohdan ensimmäisen alakohdan b, d ja e alakohta ja kolmas alakohta |
— |
13 artiklan 13 kohdan ensimmäinen alakohta |
14 artiklan 2 kohdan b alakohta |
13 artiklan 11 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohta |
14 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
13 artiklan 11 kohdan toinen alakohta |
14 artiklan 3 kohta |
13 artiklan 14 kohta |
14 artiklan 4 kohta |
13 artiklan 11 kohdan toinen alakohta |
14 artiklan 5 kohta |
41 artiklan 1 kohdan d alakohta |
15 artiklan 1 kohta |
— |
15 artiklan 2 kohta |
13 artiklan 3 kohta |
15 artiklan 3 kohta |
13 artiklan 3 kohta |
15 artiklan 3 kohdan a alakohta |
13 artiklan 7 kohdan a alakohta |
15 artiklan 3 kohdan b alakohta |
13 artiklan 9 kohta |
15 artiklan 3 kohdan c alakohta |
13 artiklan 5 ja 9 kohta |
15 artiklan 3 kohdan d alakohta |
13 artiklan 7 kohdan b alakohta |
15 artiklan 3 kohdan e alakohta |
22 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
— |
13 artiklan 8 kohta |
— |
13 artiklan 10 kohta |
— |
13 artiklan 1 kohta |
15 artiklan 4 kohta |
— |
16 artikla |
12 artiklan 2 kohta |
17 artiklan 1 kohta |
14 artiklan 1 kohta |
17 artiklan 2 kohta |
14 artiklan 2 kohta |
17 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta |
14 artiklan 3 ja 4 kohta |
17 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
14 artiklan 5 kohta |
17 artiklan 4 kohta |
14 artiklan 4 kohta |
17 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta |
14 artiklan 6 kohdan ensimmäinen alakohta |
17 artiklan 5 kohdan toinen alakohta |
14 artiklan 5 kohdan toinen alakohta |
17 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta |
— |
18 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta |
24 artiklan 1 kohta |
18 artiklan 1 kohdan toinen alakohta |
24 artiklan 5 ja 6 kohta |
18 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta |
24 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
— |
24 artiklan 2 kohdan ensimmäinen ja kolmas alakohta |
— |
24 artiklan 5 ja 6 kohta |
18 artiklan 2 kohta |
24 artiklan 3 kohta |
18 artiklan 3 kohta |
24 artiklan 4 kohta |
19 artikla |
— |
— |
16 artikla |
20 artiklan 1 kohta |
17 artiklan 1 kohta |
20 artiklan 2 kohta |
15 artiklan 3 kohta |
— |
17 artiklan 2 kohta |
— |
17 artiklan 2 kohdan a alakohta |
20 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta |
17 artiklan 2 kohdan b alakohta |
— |
17 artiklan 2 kohdan c ja d alakohta |
20 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
17 artiklan 3 kohta |
20 artiklan 3 kohdan kolmas alakohta |
19 artiklan 2 kohta |
20 artiklan 4 kohta |
— |
21 artiklan 1 kohta |
19 artiklan 1 kohta |
21 artiklan 2 kohta |
— |
21 artiklan 3 kohta |
19 artiklan 2 kohta |
21 artiklan 4 kohta |
19 artiklan 4 kohta |
21 artiklan 5 kohta |
19 artiklan 5 kohta |
— |
19 artiklan 3 kohta |
22 artiklan 1 kohta |
15 artiklan 1 kohta |
— |
15 artiklan 2 ja 4 kohta |
22 artiklan 2 kohta |
19 artiklan 1 kohta |
23 artiklan 1 kohta |
18 artiklan 1 ja 2 kohta |
23 artiklan 2 kohta |
18 artiklan 3 kohta |
23 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta |
13 artiklan 4 kohta |
23 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
13 artiklan 13 kohdan kolmas alakohta |
23 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta |
— |
23 artiklan 4 kohdan toinen alakohta |
13 artiklan 12 kohta |
23 artiklan 4 kohdan kolmas alakohta |
13 artiklan 13 kohdan toinen alakohta |
24 artiklan 1 kohta |
20 artiklan 1 kohta |
24 artiklan 2 kohta |
20 artiklan 1 kohta |
— |
20 artiklan 2, 4 ja 5 kohta |
— |
20 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta |
24 artiklan 3 kohta |
21 artiklan 1 ja 2 kohta |
24 artiklan 4 kohta |
20 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
— |
23 artiklan 1 kohta |
— |
23 artiklan 2 kohdan neljäs alakohta |
— |
23 artiklan 3 ja 4 kohta |
— |
23 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan b ja c alakohta ja toinen alakohta |
— |
23 artiklan 6 ja 7 kohta |
25 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta |
23 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohta ja toinen alakohta, 23 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta ja 23 artiklan 9 kohta |
25 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta |
23 artiklan 8kohta |
25 artiklan 1 kohdan toinen alakohta |
23 artiklan 8 kohdan kolmas alakohta |
— |
23 artiklan 10 kohta |
25 artiklan 2 kohta |
23 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta |
— |
22 artiklan 2 ja 3 kohta |
25 artiklan 3 kohdan a alakohta |
22 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
25 artiklan 3 kohdan b alakohta |
23 artiklan 5 kohta |
25 artiklan 4 kohta |
— |
25 artiklan 5 kohta |
25 artikla |
25 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta |
25 artiklan 1 ja 3 kohta |
25 artiklan 5 kohdan toinen alakohta |
25 artiklan 4 kohta |
25 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan a alakohta |
25 artiklan 4 kohta |
25 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan b alakohta |
25 artiklan 5 kohta |
25 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan c alakohta |
— |
25 artiklan 5 kohdan neljäs alakohta |
25 artiklan 6 kohta |
— |
25 artiklan 7 kohta |
25 artiklan 6 kohdan ensimmäinen alakohta |
22 artiklan 1 kohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohta |
42 artiklan 3 kohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan i alakohta |
42 artiklan 3 kohdan a alakohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan ii alakohta |
42 artiklan 3 kohdan c alakohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan iii alakohta |
42 artiklan 3 kohdan b alakohta |
— |
42 artiklan 3 kohdan d ja e alakohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohta |
53 artiklan 1 kohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan i alakohta |
— |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan ii alakohta |
— |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan iii alakohta |
53 artiklan1 kohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan iv alakohta |
— |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan v alakohta |
— |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan vi alakohta |
— |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan toinen virke |
— |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan c alakohta |
59 artiklan 5 ja 6 kohta |
25 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan d alakohta |
— |
26 artikla |
— |
27 artiklan 1 kohta |
40 artiklan 1 ja 3 kohta |
— |
40 artiklan 2 ja 4 kohta |
27 artiklan 2 kohta |
— |
28 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta |
41 artiklan 5 kohta |
28 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta |
41 artiklan 1 kohdan d alakohta |
28 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohta |
41 artiklan 1 kohdan e ja f alakohta |
— |
41 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta |
28 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta |
— |
— |
41 artiklan 2, 3 ja 4 kohta |
28 artiklan 2 kohta |
— |
28 artiklan 3 kohta |
— |
29 artikla |
6 artikla |
30 artikla |
7 artiklan 2 kohta |
31 artiklan 1 kohta |
34 artiklan 1 kohta |
— |
34 artiklan 2 kohta |
— |
34 artiklan 3 kohta |
— |
34 artiklan 4 kohta |
— |
35 artikla |
— |
35 artiklan 1 kohta |
— |
35 artiklan 2 kohta |
— |
35 artiklan 3 kohta |
31 artiklan 2 kohta |
35 artiklan 4 kohta |
31 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta |
35 artiklan 4 kohta |
31 artiklan 3 kohdan toinen alakohta |
35 artiklan 5 kohta |
31 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan a alakohta |
35 artiklan 5 kohdan b alakohta |
31 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan b alakohta |
35 artiklan 5 kohdan a alakohta |
31 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan c alakohta |
35 artiklan 5 kohdan c alakohta |
31 artiklan 3 kohdan neljäs alakohta |
— |
31 artiklan 4 kohta |
35 artiklan 7 kohta |
31 artiklan 5 kohta |
35 artiklan 7 kohdan toinen alakohta |
31 artiklan 6 kohta |
— |
31 artiklan 7 kohta |
34 artiklan 5 kohta |
31 artiklan 8 kohta |
42 artiklan 1 kohta |
31 artiklan 8 kohdan a alakohta |
42 artiklan 1 kohdan a alakohta |
31 artiklan 8 kohdan b alakohta |
42 artiklan 1 kohdan e alakohta |
31 artiklan 8 kohdan c alakohta |
42 artiklan 1 kohdan c alakohta |
31 artiklan 8 kohdan d alakohta |
— |
31 artiklan 8 kohdan e alakohta |
42 artiklan 1 kohdan b alakohta |
31 artiklan 8 kohdan f alakohta |
42 artiklan 1 kohdan g alakohta |
31 artiklan 8 kohdan g alakohta |
42 artiklan 1 kohdan d alakohta |
31 artiklan 8 kohdan h alakohta |
42 artiklan 1 kohdan h alakohta |
31 artiklan 8 kohdan i alakohta |
— |
31 artiklan 8 kohdan j alakohta |
42 artiklan 1 kohdan f alakohta |
— |
42 artiklan 1 kohdan i alakohta |
— |
42 artiklan 1 kohdan j alakohta |
31 artiklan 9 kohta |
35 artiklan 3 kohta |
— |
42 artiklan 2 kohta |
— |
42 artiklan 3 kohta |
— |
42 artiklan 4 kohta |
32 artiklan 1 kohta |
39 artiklan 3 kohta |
32 artiklan 2 kohta |
39 artiklan 4 kohta |
33 artiklan 1 kohta |
39 artiklan 1 kohta |
33 artiklan 2 kohta |
38 artiklan 1 kohta |
33 artiklan 2 kohdan a alakohta |
38 artiklan 1 kohdan c alakohta |
33 artiklan 2 kohdan b alakohta |
38 artiklan 1 kohdan a alakohta |
33 artiklan 2 kohdan c alakohta |
38 artiklan 1 kohdan b alakohta |
33 artiklan 2 kohdan d alakohta |
38 artiklan 2 kohta |
33 artiklan 2 kohdan e alakohta |
— |
— |
38 artiklan 1 kohdan d alakohta |
— |
38 artiklan 1 kohdan e alakohta |
34 artiklan 1 kohta |
11 artiklan 1 kohta |
34 artiklan 2 kohta |
13 artiklan 6 kohta |
— |
57 artikla |
35 artiklan ensimmäinen kohta |
58 artiklan 1 kohta |
35 artiklan toinen kohta |
58 artiklan 2 kohta |
— |
58 artiklan 3 kohta |
— |
58 artiklan 4 kohta |
— |
58 artiklan 5 kohta |
— |
60 artikla |
36 artiklan 1 kohta |
61 artiklan 5 kohta |
— |
61 artiklan 1 kohta |
— |
61 artiklan 2 kohta |
— |
61 artiklan 3 kohta |
— |
61 artiklan 4 kohta |
36 artiklan 2 kohta |
— |
— |
62 artikla |
— |
63 artikla |
37 artiklan 1 kohta |
64 artiklan 1 kohta |
37 artiklan 2 kohta |
— |
37 artiklan 3 kohta |
— |
— |
64 artiklan 2 kohta |
— |
64 artiklan 3 kohta |
37 artiklan 4 kohta |
64 artiklan 4 kohta |
38 artiklan 1 kohta |
59 artiklan 1 kohta |
— |
59 artiklan 2 kohta |
— |
59 artiklan 3 kohta |
38 artiklan 2 kohdan a alakohta |
59 artiklan 5 kohdan b alakohta |
— |
59 artiklan 4 kohta |
38 artiklan 2 kohdan b alakohta |
— |
38 artiklan 2 kohdan c alakohta |
59 artiklan 5 kohta |
— |
59 artiklan 6 kohta |
— |
59 artiklan 7 kohta |
38 artiklan 3 kohta |
59 artiklan 8 kohta |
38 artiklan 4 kohta |
59 artiklan 9 kohta |
38 artiklan 5 kohta |
64 artiklan 4 kohta |
39 artikla |
— |
40 artiklan 1 kohta |
55 artiklan 1 kohta |
— |
55 artiklan 2 kohta |
40 artiklan 2 kohta |
55 artiklan 3 kohta |
40 artiklan 3 kohta |
55 artiklan 3 kohdan a alakohta |
— |
55 artiklan 3 kohdan b alakohta |
— |
55 artiklan 4 kohta |
40 artiklan 4 kohta |
55 artiklan 5 kohta |
— |
55 artiklan 6 kohta |
40 artiklan 5 kohta |
55 artiklan 7 kohta |
40 artiklan 6 kohta |
— |
40 artiklan 7 kohta |
— |
41 artikla |
56 artikla |
41 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta |
56 artiklan a alakohta |
41 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta |
56 artiklan b alakohta |
41 artiklan 1 kohdan toinen alakohta |
56 artiklan ensimmäinen virke |
41 artiklan 2 kohta |
— |
42 artikla |
— |
42 artiklan 1 kohta |
55 artiklan 4 kohta |
42 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta |
— |
42 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta |
55 artiklan 4 kohta |
42 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
— |
42 artiklan 3 kohta |
— |
43 artikla |
43–54 artikla |
44 artikla |
65 artikla |
45 artikla |
66 artikla |
45 artiklan 1 kohta |
66 artiklan 1 kohta |
45 artiklan 2 kohta |
66 artiklan 2 kohta |
45 artiklan 3 kohta |
66 artiklan 3 kohta |
45 artiklan 4 kohta |
66 artiklan 4 kohta |
— |
66 artiklan 5 kohta |
45 artiklan 5 kohta |
66 artiklan 6 kohta |
46 artikla |
67 artikla |
46 artiklan 1 kohta |
67 artiklan 1 kohta |
46 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta |
67 artiklan 1 kohdan b alakohta |
46 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohta |
67 artiklan 1 kohdan a alakohta |
46 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohta |
— |
46 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohta |
— |
46 artiklan 1 kohdan b alakohta |
— |
46 artiklan 1 kohdan c alakohta |
67 artiklan 1 kohdan d alakohta |
46 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta |
67 artiklan 2 kohta |
46 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |
— |
46 artiklan 3 kohta |
67 artiklan 3 kohta |
— |
67 artiklan 4 kohta |
— |
67 artiklan 5 kohta |
46 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta |
— |
— |
67 artiklan 6 kohta |
46 artiklan 4 kohdan toinen alakohta |
— |
— |
68 artikla |
— |
68 artiklan 1 kohta |
46 artiklan 5 kohta |
68 artiklan 2 kohta |
46 artiklan 6 kohta |
68 artiklan 3 ja 4 kohta |
46 artiklan 6 kohdan a alakohta |
68 artiklan 3 kohdan a alakohdan i ja ii alakohta |
46 artiklan 6 kohdan b alakohta |
68 artiklan 3 kohdan b alakohta |
46 artiklan 6 kohdan c alakohta |
— |
46 artiklan 6 kohdan d alakohta |
— |
— |
68 artiklan 3 kohdan c ja e alakohta |
46 artiklan 7 kohta |
68 artiklan 4 ja 5 kohta |
46 artiklan 8 kohta |
68 artiklan 5 kohdan d alakohdan i ja ii alakohta |
46 artiklan 9 kohta |
— |
46 artiklan 10 kohta |
69 artikla |
46 artiklan 11 kohta |
— |
47 artikla |
70 artikla |
48 artikla |
7 artiklan 1 kohta |
49 artikla |
71 artikla |
— |
72 artikla |
— |
73 artikla |
— |
74 artikla |
— |
75 artikla |
— |
76 artikla |
50 artikla |
77 artikla |
51 artikla |
— |
52 artikla |
— |
53 artikla |
78 artikla |
54 artikla |
79 artikla |
55 artikla |
— |
ELI: http://data.europa.eu/eli/reg/2024/1348/oj
ISSN 1977-0812 (electronic edition)