ISSN 1977-0650 doi:10.3000/19770650.L_2011.323.est |
||
Euroopa Liidu Teataja |
L 323 |
|
![]() |
||
Eestikeelne väljaanne |
Õigusaktid |
54. köide |
Sisukord |
|
II Muud kui seadusandlikud aktid |
Lehekülg |
|
|
RAHVUSVAHELISTE LEPINGUTEGA LOODUD ORGANITE VASTU VÕETUD AKTID |
|
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
ET |
Aktid, mille peakiri on trükitud harilikus trükikirjas, käsitlevad põllumajandusküsimuste igapäevast korraldust ning nende kehtivusaeg on üldjuhul piiratud. Kõigi ülejäänud aktide pealkirjad on trükitud poolpaksus kirjas ja nende ette on märgitud tärn. |
II Muud kui seadusandlikud aktid
RAHVUSVAHELISTE LEPINGUTEGA LOODUD ORGANITE VASTU VÕETUD AKTID
6.12.2011 |
ET |
Euroopa Liidu Teataja |
L 323/1 |
Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis aadressil
http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 3 – Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite ja nende haagiste helkurseadmete tüübikinnitust
Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:
02-seeria muudatuste 12. täiendus – jõustumise kuupäev: 23. juuni 2011
SISUKORD
EESKIRI
1. |
Reguleerimisala |
2. |
Mõisted |
3. |
Tüübikinnituse taotlemine |
4. |
Märgistus |
5. |
Tüübikinnitus |
6. |
Üldised nõuded |
7. |
Erinõuded (katsed) |
8. |
Tootmise vastavus nõuetele |
9. |
Karistused tootmise nõuetele mittevastavuse korral |
10. |
Tootmise lõplik peatamine |
11. |
Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid |
12. |
Üleminekusätted |
LISAD
1. lisa – |
Helkurseadmed, tähised, ühikud |
2. lisa – |
Teatis helkurseadme tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpliku peatamise kohta kooskõlas eeskirjaga nr 3 |
3. lisa – |
Tüübikinnitusmärkide kujundus |
4. lisa – |
IA ja IIIA klassi seadmete katsemenetlus |
5. lisa – |
Kujule ja mõõtmetele esitatavad nõuded |
Liide – |
Haagiste IIIA ja IIIB klassi helkurid |
6. lisa – |
Kolorimeetrilised nõuded |
7. lisa – |
Fotomeetrilised nõuded |
8. lisa – |
Vastupidavus välismõjudele |
9. lisa – |
Helkurseadmete optiliste näitajate ajaline stabiilsus |
10. lisa – |
Kuumuskindlus |
11. lisa – |
Värvipüsivus |
12. lisa – |
Katsete ajaline järjestus |
13. lisa – |
IVA klassi seadmete löögikindlus |
14. lisa – |
IVA klassi seadmete katsemenetlus |
15. lisa – |
IVA klassi seadmete katsete ajaline järjestus |
16. lisa – |
IB ja IIIB klassi seadmete katsemenetlus |
17. lisa – |
Tootmise nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded |
18. lisa – |
Näidiste võtmise miinimumnõuded |
1. REGULEERIMISALA
Käesolevat eeskirja kohaldatakse L-, M-, N-, O- ja T-kategooria (1) sõidukite helkurseadmete (2) suhtes.
2. MÕISTED (3)
Käesolevas eeskirjas
2.1. |
kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid: |
2.2. |
„tagasipeegeldus” – peegeldus, mille puhul valgus peegeldatakse tagasi tulekusuunale lähedases suunas. See omadus peab säilima valgustusnurga suurte erinevuste puhul; |
2.3 |
„tagasipeegeldav optiline osa” – tagasipeegeldust tekitav optiliste osiste kombinatsioon; |
2.4. |
„helkurseade” (1) – koost, mis on kasutusvalmis ja koosneb ühest või enamast tagasipeegeldavast optilisest osast; |
2.5. |
„kõrvalekaldenurk” – nullkeset vastuvõtja keskme ning valgustusallika keskmega ühendavate sirgjoonte vaheline nurk; |
2.6. |
„valgustusnurk” – nurk nulltelje ja sirgjoone vahel, mis ühendab nullkeset valgustusallika keskmega; |
2.7. |
„pöördenurk” – nurk, millega helkurseade pöörleb etteantud asendist ümber oma nulltelje; |
2.8. |
„helkurseadme nähtavusnurk” – nurk, mille all on nähtav suurim osa valgustatud pinnast, vaadatuna valgustusallika või vastuvõtja keskmest; |
2.9. |
„helkurseadme valgustatus” – lühendatud väljend, mida tavaliselt kasutatakse valgustuse tähistamisel, mida mõõdetakse valguskiirtega risti asetseval ja nullkeset läbival tasapinnal; |
2.10. |
„valgustugevuse koefitsient” (CIL) – kindlaksmääratud suunas peegelduv valgustugevus, jagatud helkurseadme valgustatusega antud valgustus-, kõrvalekalde- ja pöördenurga juures. |
2.11. |
Käesolevas eeskirjas kasutusel olevad tähised ja ühikud on esitatud käesoleva eeskirja 1. lisas. |
2.12. |
Helkurseadme tüüp määratakse kindlaks koos tüübikinnitustaotlusega esitatud näidiste ja kirjeldavate dokumentide abil. Helkurseadmeid võib pidada samasse tüüpi kuuluvaks, kui neil on üks või mitu standardnäidise tagasipeegeldavate optiliste osadega identset osa või kui osad ei ole identsed, aga on sümmeetrilised ja neid saab paigaldada nii sõiduki vasakule kui ka paremale poolele ning kui nende muude osade erinevus standardnäidise muudest osadest ei mõjuta käesolevas eeskirjas ette nähtud omadusi. |
2.13. |
Helkurseadmed liigitatakse fotomeetriliste näitajate järgi kolme klassi: IA või IB, IIIA või IIIB ja IVA klass. |
2.14. |
IB ja IIIB klassi helkurseadmed on kombineeritud teiste märgulaternatega, mis ei ole 8. lisa punkti 1.1 kohaselt veekindlad ja on sõidukisse sisse ehitatud. |
2.15. |
„Seadisest peegelduva valguse värvus” – seadisest peegelduva valguse värvuse määratlused on esitatud eeskirja nr 48 punktis 2.30. |
3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
3.1. |
Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või vajaduse korral tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotleja soovi korral määratakse taotluses kindlaks, kas seadet võib sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki baastasandite või maapinna suhtes. IA, IB ja IVA klassi helkurite puhul määratakse kindlaks, kas need pöörlevad ümber oma nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud tuleb teatises märkida. Taotlusele tuleb lisada:
|
4. MÄRGISTUS
4.1. |
Igale tüübikinnituse saamiseks esitatud helkurseadmele peab olema kantud:
|
4.2. |
Igal helkurseadmel peab olema piisavalt suur ala tüübikinnitusmärgi jaoks. See ala näidatakse punktis 3.1.1 nimetatud joonistel. |
4.3. |
Märgistus tuleb kinnitada helkurseadme valgustavale pinnale või ühele valgustavatest pindadest ning see peab olema väljastpoolt nähtav, kui helkurseade on sõidukile kinnitatud. |
4.4. |
Märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu. |
5. TÜÜBIKINNITUS
5.1. |
Kui kõik esitatud näidised vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse sellele tüübile kinnitus. |
5.2. |
Kui helkurseadme tüübi kinnitust laiendatakse teistele samasugustele seadmetele, mis erinevad üksnes värvuse poolest, nõutakse käesoleva eeskirja punktis 3.1.4 osutatud kahe ükskõik millise värvusega ning kolorimeetrilistele nõuetele vastava näidise esitamist; muid katseid enam ei nõuta. IVA klassi seadmete puhul käesolevat punkti 5.2 ei kohaldata. |
5.3. |
Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 02, mis tähistab 02-seeria muudatusi, mis jõustusid 1. juulil 1985) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud suurimate tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama kokkuleppe osaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale helkurseadme tüübile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral üksnes värvuselt erinevale seadmele. |
5.4. |
Teade helkurseadme tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta esitatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil. |
5.5. |
Igale käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud helkurseadme tüübile vastavale helkurseadmele tuleb punktis 4.2 osutatud alale peale punktis 4.1 kirjeldatud märgistuse kinnitada järgmised tähised:
|
5.6. |
Kui kaks või enam laternat on osa ühest ja samast grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest (sh helkurist) koosnevast üksusest, antakse tüübikinnitus ainult juhul, kui mõlemad/kõik asjaomased laternad vastavad käesoleva või mõne muu eeskirja nõuetele. Kui asjaomased laternad ei vasta ühegi eeskirja nõuetele, ei tohi neid sellises grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest koosnevas üksuses kasutada.
|
5.7. |
Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu. |
5.8. |
Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud üksiklaternate (joonis 1) ja grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate (joonis 2) tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõikide eespool nimetatud lisatähistega. |
6. ÜLDISED NÕUDED
6.1. |
Helkurseadmete ehitus peab võimaldama nende nõuetekohast kasutamist tavapärastes kasutustingimustes. Peale selle ei tohi neil olla konstruktsiooni- ega tootmisvigu, mis kahjustavad nende tõhusat toimimist või takistavad nende töökorras hoidmist. |
6.2. |
Helkurseadmete osi ei tohi olla kerge lahti monteerida. |
6.3. |
Tagasipeegeldavad optilised osad ei tohi olla asendatavad. |
6.4. |
Helkurseadmete välispinda peab olema lihtne puhastada. Seetõttu ei tohi see olla kare; sellel võib olla mügarikke juhul, kui need ei takista puhastamist. |
6.5. |
IVA klassi seadmete kinnitusvahendid peavad olema sellised, et seadme ja sõiduki vaheline kinnitus oleks stabiilne ja vastupidav. |
6.6. |
Tavapärastes kasutustingimustes tuleb tagada, et helkurite sisepinnale ei ole võimalik ligi pääseda. |
7. ERINÕUDED (KATSED)
7.1. |
Helkurseadmed peavad vastama ka kujule ja mõõtmetele esitatavatele ning kolorimeetrilistele, fotomeetrilistele, füüsikalistele ja mehaanilistele nõuetele, mis on sätestatud käesoleva eeskirja 5.–11. ja 13. lisas. Katsemenetlusi kirjeldatakse 4. lisas (IA ja IIIA klass), 14. lisas (IVA klass) ja 16. lisas (IB ja IIIB klass). |
7.2. |
Sõltuvalt helkurseadmete ja eelkõige nende optiliste osade valmistamiseks kasutatud materjalist võivad pädevad asutused anda laboritele loa teatavad tarbetud katsed tegemata jätta, tingimusel, et see märgitakse tüübikinnituse teatise märkuste lahtris. |
8. TOOTMISE VASTAVUS NÕUETELE
Tootmise nõuetele vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ning see peab vastama järgmistele nõuetele.
8.1. |
Käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud helkurid peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 7 sätestatud nõudeid. |
8.2. |
Käesoleva eeskirja 17. lisas sätestatud miinimumnõuded tootmise nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse jaoks peavad olema täidetud. |
8.3. |
Käesoleva eeskirja 18. lisas sätestatud miinimumnõuded kontrollijapoolse näidiste võtmise jaoks peavad olema täidetud. |
8.4. |
Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses rakendatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Neid kontrolle tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul. |
9. KARISTUSED TOOTMISE NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
9.1. |
Helkurseadme tüübile antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusega helkurseade ei vasta tüübikinnituse saanud tüübile. |
9.2. |
Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppe osaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalistele, saates neile teatise, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele. |
10. TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE
Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud helkurseadme tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.
11. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende tüübikinnitusi andvate haldusasutuste nimed ja aadressid, kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tunnistused tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise või tüübikinnituse tühistamise kohta.
12. ÜLEMINEKUSÄTTED
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppe osalised:
12.1. |
peavad jätkuvalt tunnustama endise I, II ja III klassi helkurseadmete tüübikinnitusi, mida kavatsetakse paigaldada asendusseadmena kasutuses olevatele sõidukitele; |
12.2. |
võivad väljastada I ja II klassi seadmetele tüübikinnitusi eeskirja algversiooni alusel (23. septembri 1964. aasta dokument E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Add.2) tingimusel, et seadmed on ette nähtud asendusseadmena kasutuses olevatele sõidukitele paigaldamiseks ning et tehnilistel põhjustel ei vasta kõnealused seadmed IA klassi fotomeetrilistele nõuetele; |
12.3. |
võivad keelata selliste helkurseadmete paigaldamise, mis ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele:
|
(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud muudatusega Amend.4) 7. lisas.
(2) Nimetatakse ka helkuriteks.
(3) Käesolevas eeskirjas kasutatud tehnilised mõisted (välja arvatud need, mis on esitatud eeskirjas nr 48) on Rahvusvahelises Valgustuskomisjonis (CIE) vastu võetud mõisted.
(4) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad selle liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 – Tai, 54 – (vaba), 55 – (vaba) ja 56 – Montenegro. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppe osalistele.
1. LISA
HELKURSEADMED
Tähised ja ühikud
A |
– |
helkurseadme valgustav pind (cm2) |
C |
– |
nullkese |
NC |
– |
nulltelg |
Rr |
– |
vastuvõtja, vaatleja või mõõteseade |
Cr |
– |
vastuvõtja kese |
Ør |
– |
vastuvõtja Rr läbimõõt, kui vastuvõtja on ringikujuline (cm) |
Se |
– |
valgustusallikas |
Cs |
– |
valgustusallika kese |
Øs |
– |
valgustusallika läbimõõt (cm) |
De |
– |
vahemaa valgustusallika keskmest Cs nullkeskmeni C (m) |
D'e |
– |
vahemaa vastuvõtja keskmest Cr nullkeskmeni C (m) |
Märkus: |
Erinevus De ja D'e vahel on üldjuhul nii väike, et tavapärastes vaatlustingimustes De = D'e. |
D |
– |
vaatluskaugus, millest alates valgustav pind näib pidevana |
α |
– |
kõrvalekaldenurk |
β |
– |
valgustusnurk. Seda nurka tähistatakse alati horisontaalseks peetava sirgjoone CsC suhtes lisamärkidega – (vasak), + (parem), + (üles) või – (alla), olenevalt valgustusallika Se asendist nulltelje NC suhtes helkurseadme suunas vaadatuna. Suundade puhul, mille määravad vertikaalne ja horisontaalne valgustusnurk, antakse alati esimesena vertikaalnurk. |
γ |
– |
mõõteseadme Rr nähtavusnurk vaadatuna nullkeskmest C |
δ |
– |
valgustusallika Se nähtavusnurk vaadatuna nullkeskmest C |
ε |
– |
pöördenurk. Nurk on positiivne, kui pöörlemine toimub valgustava pinna poole vaadates päripäeva. Tähisega „TOP” märgitud asendit helkurseadmel peetakse algasendiks. |
E |
– |
helkurseadme valgustatus (luks) |
CIL |
– |
valgustugevuse koefitsient (millikandelat/luks). Nurki väljendatakse kraadides ja minutites. |
HELKURID
Tähised
2. LISA
TEATIS
(suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
3. LISA
TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS
Joonis 1
(Üksiklaternate märgistus)
NÄIDIS A
NÄIDIS B
NÄIDIS C
Märkus: |
joonistel kujutatud tüübikinnitusnumber tuleb asetada ükskõik millisele sobivale kohale E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale. Tüübikinnitusnumbri numbrikohad peavad paiknema E-tähega samasuunaliselt. Klassi tähistav tähiserühm peab asuma diametraalselt tüübikinnitusnumbri vastas. Pädevad asutused peavad vältima selliste tüübikinnitusnumbrite nagu IA, IB, IIIA, IIIB ja IVA kasutamist, sest neid võidakse segi ajada klassitähistega IA, IB, IIIA, IIIB ja IVA. Juures olevatel joonistel on näha võimalikud kujundused; tegemist on vaid näidistega. Joonistel kujutatud tüübikinnitusnumbriga helkurseade on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 02216. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirja nõuetega. |
Joonis nr 2
(Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate lihtsustatud märgistus)
NÄIDIS D
NÄIDIS E
NÄIDIS F
Märkus: |
kolm tüübikinnitusmärgi näidist (näidised D, E ja F) kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustusseadme puhul, milles kaks või enam laternat on ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest koosneva üksuse osa. Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seade on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E4), kannab tüübikinnitusnumbrit 3333 ja koosneb järgmistest osadest:
|
4. LISA
IA JA IIIA KLASSI SEADMETE KATSEMENETLUS
1. |
Taotleja peab tüübikinnituse saamiseks esitama kümme näidist, mida katsetatakse 12. lisas esitatud ajalises järjestuses. |
2. |
Pärast üldistele nõuetele (eeskirja punkt 6) ning kujule ja mõõtmetele esitatavatele nõuetele (5. lisa) vastavuse kontrollimist katsetatakse kümne näidise kuumuskindlust käesoleva eeskirja 10. lisas kirjeldatud viisil ning vähemalt üks tund pärast seda katset uuritakse nende kolorimeetrilisi näitajaid ja valgustugevuse koefitsienti (7. lisa) kõrvalekaldenurga all 20’ ja valgustusnurga all, mille puhul V = H = 0°, või vajaduse korral 7. lisa punktides 4 ja 4.1 määratletud asendis. Kahele helkurile, millel on vastavalt kõige väiksemad ja kõige suuremad väärtused, tehakse täielikud katsed 7. lisa kohaselt. Kõnealused kaks näidist jäävad laborisse hoiule võimalike edasiste kontrollimiste jaoks. Ülejäänud kaheksa näidist jagatakse nelja kahest näidisest koosnevasse rühma:
|
3. |
Pärast eelmises punktis osutatud katseid peab iga rühma helkurseadmetel olema:
|
5. LISA
KUJULE JA MÕÕTMETELE ESITATAVAD NÕUDED
1. IA VÕI IB KLASSI HELKURSEADMETE KUJU JA MÕÕTMED
1.1. |
Valgustava pinna kuju peab olema lihtne ning seda ei tohi tavapärasest vaatluskaugusest olla võimalik segi ajada tähe, numbri või kolmnurgaga. |
1.2. |
Erandina eelmisest punktist on lubatud kasutada lihtsa kujuga tähtede O, I ja U või numbriga 8 sarnanevat kuju. |
2. IIIA või IIIB KLASSI HELKURSEADMETE KUJU JA MÕÕTMED (vt käesoleva lisa liidet)
2.1. |
IIIA ja IIIB klassi helkurseadmete valgustav pind peab olema võrdkülgse kolmnurga kujuga. Ühele nurgale märgitud sõna „TOP” tähendab, et see nurk peab asuma üleval. |
2.2. |
Valgustava pinna keskel võib, aga ei tarvitse olla kolmnurgakujuline peegelduseta ala, mille küljed on paralleelsed kolmnurga väliskülgedega. |
2.3. |
Valgustav pind võib, aga ei tarvitse olla pidev. Suurim kaugus kahe kõrvuti asetseva tagasipeegeldava optilise osa vahel ei tohi ühelgi juhul olla üle 15 mm. |
2.4. |
Helkurseadme valgustavat pinda peetakse pidevaks, kui kõrvuti asetsevate tagasipeegeldavate optiliste osade valgustavate pindade servad on paralleelsed ja kui nimetatud optilised osad on ühtlaselt jaotunud üle kogu kolmnurga pinna. |
2.5. |
Kui valgustav pind ei ole pidev, ei tohi eraldi asetsevate tagasipeegeldavate optiliste osade arv olla alla nelja ühelgi kolmnurga küljel, nurgad kaasa arvatud. |
2.5.1. |
Eraldi asetsevad tagasipeegeldavad osad ei tohi olla asendatavad, välja arvatud juhul, kui need koosnevad tüübikinnitusega IA klassi helkurseadmetest. |
2.6. |
IIIA ja IIIB klassi kolmnurgakujuliste helkurseadmete valgustavate pindade välisservade pikkus peab olema 150–200 mm. Õõnsusega seadmete puhul peab külgede laius täisnurga all mõõdetuna olema vähemalt 20 % valgustavate pindade kõige kaugemate punktide vahelisest pikkusest. |
3. IVA KLASSI HELKURSEADMETE KUJU JA MÕÕTMED
3.1. |
Valgust kiirgava pinna kuju peab olema lihtne ning seda ei tohi tavapärasest vaatluskaugusest olla võimalik segi ajada tähe, numbri või kolmnurgaga. Sellegipoolest on lubatud kasutada lihtsa kujuga tähtede O, I ja U või numbriga 8 sarnanevat kuju. |
3.2. |
Helkurseadme valgust kiirgav pind peab olema vähemalt 25 cm2. |
4. Eespool nimetatud nõuetele vastavuse võib vajaduse korral visuaalselt kindlaks määrata.
Liide
Haagiste iiia ja iiib klassi helkurid
Märkus: joonised on ainult näitlikustamiseks.
6. LISA
KOLORIMEETRILISED NÕUDED
1. |
Käesolevad nõuded kehtivad ainult värvitute, punase või merevaigukollase värvusega helkurseadmete kohta.
|
2. |
Kui helkurseadet valgustatakse CIE standardile vastava valgusallikaga A kõrvalekaldenurga all 1/3 kraadi ja valgustusnurga all, mille puhul V = H = 0 kraadi, või kui see annab värvuseta pinnapeegelduse, siis nurga all, mille puhul nurk V = ± 5 kraadi, H = 0 kraadi, peavad peegeldava valgusvoo trikromaatiliste koordinaatide piirväärtused olema eeskirja nr 48 punkti 2.30 kohases vahemikus. |
3. |
Värvuseta helkurseadmed ei tohi tekitada selektiivset tagasipeegeldust, st helkurseadme valgustamiseks kasutatava etalonvalgusallika A trikromaatiliste koordinaatide x ja y muutus pärast helkurseadmelt tagasipeegeldumist ei tohi olla üle 0,01. |
7. LISA
FOTOMEETRILISED NÕUDED
1. Tüübikinnituse taotlemisel peab taotleja kindlaks määrama ühe või mitu nulltelge või nulltelgede kogumi, mis vastab/vastavad valgustugevuse koefitsientide tabeli järgi valgustusnurgale, mille puhul V = H = 0°.
Kui tootja on kindlaks määranud rohkem kui ühe nulltelje või nulltelgede kogumi, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata, kasutades iga kord eri nulltelge või tootja määratud kõige äärmisemat nulltelge.
2. Fotomeetriliste mõõtmiste juures võetakse IA ja IB klassi puhul arvesse ainult see valgustav pind, mis jääb tootja määratud helkurseadme optilise süsteemi äärmiste osadega külgnevate tasapindade ja 200 mm läbimõõduga ringi piiresse. Valgustav pind ise ei tohi olla suurem kui 100 cm2, ilma et tagasipeegeldavate optiliste osade pind tarvitseks ulatuda kõnealuse alani. Tootja määrab kindlaks kasutatava ala piirjooned. IIIA, IIIB ja IVA klassi puhul võetakse arvesse kogu valgustav pind ilma piiranguteta mõõtmete suhtes.
3. Valgustugevuse koefitsiendi väärtused
3.1. IA, IB, IIIA ja IIIB klass
3.1.1. |
Punaste helkurseadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed tabelis esitatud väärtustega (ühik: mcd/lx) tabelis osutatud kõrvalekalde- ja valgustusnurkade juures.
Tabeli kahes viimases veerus esitatud väärtustest väiksemad valgustugevuse koefitsiendi väärtused ei ole lubatavad ruuminurga sees, mille tipp on nullkese ning mis piirneb järgmisi sirgjooni mööda lõikuvate tasapindadega:
|
3.1.2. |
IA ja IB klassi kollaste helkurseadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed punkti 3.1.1 tabelis esitatud väärtustega, mis on korrutatud koefitsiendiga 2,5. |
3.1.3. |
IA ja IB klassi värvitute helkurseadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed punkti 3.1.1 tabelis esitatud väärtustega, mis on korrutatud koefitsiendiga 4. |
3.2. IVA klassi seadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed järgmises tabelis esitatud väärtustega (ühik: mcd/lx) tabelis osutatud kõrvalekalde- ja valgustusnurkade juures.
(kraadides) |
||||||||
Värv |
Kõrvalekaldenurk α |
Valgustusnurgad |
||||||
vertikaal V |
0 |
± 10 |
0 |
0 |
0 |
0 |
||
horisontaal H |
0 |
0 |
± 20 |
± 30 |
± 40 |
± 50 |
||
Valge |
20′ |
|
1 800 |
1 200 |
610 |
540 |
470 |
400 |
1°30′ |
|
34 |
24 |
15 |
15 |
15 |
15 |
|
Kollane |
20′ |
|
1 125 |
750 |
380 |
335 |
290 |
250 |
1°30′ |
|
21 |
15 |
10 |
10 |
10 |
10 |
|
Punane |
20′ |
|
450 |
300 |
150 |
135 |
115 |
100 |
1°30′ |
|
9 |
6 |
4 |
4 |
4 |
4 |
4. Kui helkurseadme valgustugevuse koefitsienti mõõdetakse nurga β all, mille puhul V = H = 0°, tuleb seadme kerge pööramise abil kindlaks teha peegeldusefekti olemasolu. Kui selline efekt ilmneb, on vaja võtta näit nurga β all, mille puhul V on vahemikus ± 5° ning H = 0°. Vastuvõetav asend vastab minimaalsele valgustugevuse koefitsiendile ühes kõnealustest asenditest.
4.1. Valgustusnurga β juures, mille puhul V = H = 0°, või punktis 4 antud nurga ja kõrvalekaldenurga 20′ juures tuleb märgiseta „TOP” helkurseadmed pöörata ümber oma nulltelje kuni minimaalse valgustugevuse koefitsiendini, mis peab vastama eespool punktis 3 esitatud väärtusele. Kui valgustugevuse koefitsient määratakse muude valgustus- ja kõrvalekaldenurkade juures, peab helkurseade olema asendis, mis vastab pöördenurga ε kindlaksmääratud väärtusele. Kui kindlaksmääratud väärtusi ei saavutata, tuleb seadet kõnealuse asendi suhtes veel kuni ± 5° ümber nulltelje pöörata.
4.2. Valgusnurga β juures, mille puhul V = H = 0°, või punktis 4 osutatud nurga ja kõrvalekaldenurga 20′ juures tuleb märgisega „TOP” helkurseadmed pöörata vahemikus ± 5°. ümber oma nulltelje. Valgustugevuse koefitsient ei tohi seadme pööramise ajal üheski asendis langeda alla ettenähtud väärtuse.
4.3. Kui valgustugevuse koefitsient ületab suunas V = H = 0° ja pöördenurga ε = 0° juures kindlaksmääratud väärtuse vähemalt 50 % võrra, tuleb kõigi valgustus- ja kõrvalekaldenurkade kõik mõõtmised teha väärtusega ε = 0°.
8. LISA
VASTUPIDAVUS VÄLISMÕJUDELE
1. VEE- JA MUSTUSEKINDLUS
1.1. Veekindluskatse
1.1.1. Pärast kõikide äravõetavate osade eemaldamist leotatakse helkurseadmeid, olenemata sellest, kas need on laterna osa või mitte, kümme minutit vees temperatuuril 50 ± 5 °C, kusjuures valgustava pinna ülaosa kõrgeimat punkti hoitakse umbes 20 mm sügavusel vee all. Seda katset korratakse 180° võrra pööratud helkurseadmega nii, et seadme valgustav pind on põhjas ja tagakülg on umbes 20 mm sügavusel vee all. Seejärel tuleb neid optilisi osi kohe leotada samadel tingimustel vees temperatuuril 25 ± 5 °C.
1.1.2. Tagasipeegeldava optilise osa valgustavale pinnale ei tohi sattuda vett. Kui visuaalsel vaatlusel ilmneb selgesti vee olemasolu, ei ole seade katset läbinud.
1.1.3. Kui visuaalsel vaatlusel ei tuvastata vee olemasolu või kui tekib kahtlus, mõõdetakse valgustugevuse koefitsienti 4. lisa punktis 3.2 või 14. lisa punktis 4.2 kirjeldatud viisil pärast helkurseadme kerget raputamist, et eemaldada välispinnalt liigne vesi.
1.2. IB ja IIIB klassi seadmete alternatiivne katsemenetlus
Alternatiivina võib tootja soovil punktis 1.1 kirjeldatud veekindluskatse asemel rakendada järgmist niiskus- ja tolmukatset.
1.2.1. Niiskuskatse
Katsega hinnatakse näidisseadme vastupidavust niiskusele veepihustist ja seda, kuidas vesi seadme äravoolu- või muude avade kaudu ära nõrgub.
1.2.1.1. Veepihustuskatse vahendid
Kasutatakse veepihustuskambrit, millel on järgmised osad/näitajad:
1.2.1.1.1. Kamber
Kambril peab olema üks või mitu pihustit, millest pihustatakse ühtlane koonusekujuline veejuga sobiva nurga all üle kogu näidisseadme. Pihusti(te) keskjoon tuleb suunata pöördaluse vertikaaltelje kohal allapoole nurga all 45° ± 5°.
1.2.1.1.2. Pöördalus
Pöördaluse läbimõõt peab olema vähemalt 140 mm ja see peab kambri keskel vertikaaltelje ümber pöörlema.
1.2.1.1.3. Pihustamiskiirus
Seadmele tuleb vett pihustada kiirusel 2,5 (+ 1,6/– 0) mm/min, mida mõõdetakse pöördaluse vertikaaltelje keskel asuva vertikaalse silindrilise kollektori abil. Kollektori kõrgus peab olema 100 mm ja siseläbimõõt vähemalt 140 mm.
1.2.1.2. Veepihustuskatse menetlus
Pärast valgustugevuse koefitsiendi mõõtmist ja näidu registreerimist tehakse katseseadisele paigaldatud näidisseadmega veepihustuskatse järgmistel tingimustel:
1.2.1.2.1. Seadme avad
Kõik äravoolu- ja muud avad peavad olema lahti. Kui seadme puhul kasutatakse äravoolutahti, tuleb seda kontrollida.
1.2.1.2.2. Pöörlemiskiirus
Seade peab pöörlema ümber oma vertikaaltelje kiirusega 4,0 ± 0,5 min–1.
1.2.1.2.3. Kui helkur on vastastikku ühendatud või grupeeritud valgustus- või signaalseadmega, peavad need seadmed töötama ettenähtud pingel tsükliga 5 minutit sisselülitatult (võimaluse korral vilkuval režiimil) ja 55 minutit väljalülitatult.
1.2.1.2.4. Katse kestus
Veepihustuskatse peab kestma vähemalt 12 tundi (12 tsüklit pikkusega 5/55 min).
1.2.1.2.5. Äravooluaeg
Pöörlemine ja pihustus lülitatakse välja ning seadmel lastakse ühe tunni jooksul kinnise uksega kambris nõrguda.
1.2.1.2.6. Näidise hindamine
Kui äravooluaeg on lõppenud, tuleb kontrollida, kas seadme sisse on kogunenud niiskust. Tekkida ei tohiks mingit püsivat loigukest, seda ka mitte seadme pihta koputades või seda kallutades. Pärast seadme välispinna kuivatamist kuiva puuvillase lapiga mõõdetakse valgustugevuse koefitsient 4. lisa punktis 3.2 kirjeldatud viisil.
1.2.2. Tolmukatse
Katsega hinnatakse näidisseadme vastupidavust kokkupuutele tolmuga, mis võiks helkuri fotomeetrilisi tööparameetreid oluliselt mõjutada.
1.2.2.1. Tolmukatse vahendid
Tolmukatsel kasutatakse järgmisi vahendeid:
1.2.2.1.1. Tolmukatse kamber
Katsekambri sisemus peab olema kuubikujuline küljepikkusega 0,9–1,5 m. Selleks et tolm paremini koguneks, võib põhi olla lehtrikujuline. Kambri sisemaht, välja arvatud lehtrikujuline põhi, tohib olla maksimaalselt 2 m3 ning peab sisaldama 3–5 kg katsetolmu. Suruõhu või puhuri abil tuleb kambris tolmu üles keerutada, et see hajuks üle kogu kambri.
1.2.2.1.2. Tolm
Tolmuna tuleb kasutada standardile ASTM C 150-84 vastavat peenikest tsemendipulbrit (1) .
1.2.2.2. Tolmukatse menetlus
Pärast valgustugevuse koefitsiendi mõõtmist ja näidu registreerimist tehakse katseseadisele paigaldatud näidisseadmega tolmukatse järgmistel tingimustel:
1.2.2.2.1. Seadme avad
Kõik äravoolu- ja muud avad peavad olema lahti. Kui seadme puhul kasutatakse äravoolutahti, tuleb seda kontrollida.
1.2.2.2.2. Kokkupuude tolmuga
Katseseadisele paigaldatud näidisseade asetatakse kambrisse selle seintest vähemalt 150 mm kaugusele. Pikemad seadmed kui 600 mm tuleb katsekambrisse asetada horisontaalselt. Viie tunni jooksul keerutatakse suruõhu või puhuri(te)ga 15-minutiliste vahedega korraga 2–15 sekundiks võimalikult palju katsetolmu üles. 15-minutilistel vaheaegadel tuleb tolmul settida lasta.
1.2.2.2.3. Mõõdetud näidise hindamine
Kui tolmukatse on lõppenud, tuleb seadme välispind kuiva puuvillase lapiga puhastada ja kuivatada ning mõõta valgustugevuse koefitsient 4. lisa punktis 3.2 kirjeldatud viisil.
2. KORROSIOONIKINDLUS
2.1. Helkurseadmete ehitus peab tagama ettenähtud fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate säilimise olenemata niiskuse ja korrosiooni mõjust, millega need tavaliselt kokku puutuvad. Eesmise pinna vastupidavust tuhmistumisele ja tagumise kaitsepinna kahjustumist kontrollitakse eelkõige siis, kui oluline metallosa võib korrosioonile vastuvõtlikuks osutuda.
2.2. Helkurseadmelt või sellega kombineeritud laternalt võetakse ära kõik eemaldatavad osad ja mõjutatakse soolauduga 50 tunni jooksul, mis jagatakse kaheks 24-tunniseks ajavahemikuks vaheajaga kaks tundi, mille kestel lastakse näidisel kuivada.
2.3. Soolaudu tekitamiseks pihustatakse soolalahust temperatuuril 35 ± 2 °C. Soolalahus saadakse 20 ± 2 kaaluosa naatriumkloriidi lahustamisel 80 kaaluosa destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,02 % lisandeid.
2.4. Vahetult pärast katse lõppemist ei tohi näidisel olla ülemäärase korrosiooni jälgi, mis võiks vähendada seadme efektiivsust.
3. VASTUPIDAVUS MOOTORIKÜTUSTELE
Helkurseadme välispind ning eelkõige selle valgustav pind hõõrutakse kergelt üle puuvillase lapiga, mida on niisutatud n-heptaani (70 mahuprotsenti) ja tolueeni (30 mahuprotsenti) lahuses. Pinda kontrollitakse visuaalselt umbes viie minuti pärast. Sellel ei tohi olla silmaga nähtavaid muutusi; lubatud on vaid kerged pindmised praod.
4. VASTUPIDAVUS MÄÄRDEÕLIDELE
Helkurseadme välispind ning eelkõige selle valgustav pind hõõrutakse kergelt üle detergentmäärdeõlis niisutatud puuvillase lapiga. Pind puhastatakse umbes viie minuti pärast. Seejärel mõõdetakse valgustugevuse koefitsient (4. lisa punkt 3.2 või 14. lisa punkt 4.2).
5. PEEGELTAGAKÜLJEGA HELKURSEADMETE JUURDEPÄÄSETAVA TAGAKÜLJE VASTUPIDAVUS
5.1. Helkurseadme tagakülge hõõrutakse kõva nailonharjaga ning seejärel asetatakse tagaküljele üheks minutiks punktis 3 osutatud lahusega niisutatud puuvillane lapp. Seejärel puuvillane lapp eemaldatakse ja helkurseadmel lastakse kuivada.
5.2. Vahetult pärast aurumise lõppemist tehakse kulumiskindluskatse, hõõrudes helkurseadme tagakülge uuesti kõva nailonharjaga.
5.3. Helkurseadme kogu tagumine peegelpind kaetakse tušiga ja seejärel mõõdetakse valgustugevuse koefitsient (4. lisa punkt 3.2 või 14. lisa punkt 4.2).
(1) USA Materjalide Katsetamise Ühing (American Society for Testing and Materials).
9. LISA
HELKURSEADMETE OPTILISTE NÄITAJATE AJALINE STABIILSUS (1)
1. |
Tüübikinnituse andnud asutusel on õigus kontrollida kasutuses oleva helkurseadme tüübi optiliste näitajate ajalist stabiilsust. |
2. |
Peale tüübikinnituse andnud riigi võivad ka muude riikide pädevad asutused teha samalaadseid kontrollimisi oma territooriumil. Kui kasutuses oleva helkuritüübi puhul ilmneb korduv viga, peavad kõnealused asutused kõik katsetamiseks eemaldatud osad saatma arvamuse saamiseks tüübikinnituse andnud asutusele. |
3. |
Muude kriteeriumide puudumise korral tõlgendatakse kasutuses oleva helkuritüübi puhul mõistet „korduv viga” käesoleva eeskirja punkti 6.1 tähenduses. |
(1) Helkurseadmete optiliste näitajate ajalise stabiilsuse katse tähtsusest hoolimata ei ole ajalist stabiilsust praegu veel võimalik hinnata piiratud kestusega laborikatsetega.
10. LISA
KUUMUSKINDLUS
1. |
Helkurseadet hoitakse 48 tundi järjest kuivas keskkonnas temperatuuril 65 ± 2 °C. |
2. |
Selle katse järel ei tohi helkurseadmel ning eelkõige selle optilistel osadel olla silmaga nähtavaid pragusid ega märgatavaid vormimuutusi. |
11. LISA
VÄRVIPÜSIVUS (1)
1. |
Tüübikinnituse andnud asutusel on õigus kontrollida kasutuses oleva helkurseadme tüübi värvipüsivust. |
2. |
Peale tüübikinnituse andnud riigi võivad ka muude riikide pädevad asutused teha samalaadseid kontrollimisi oma territooriumil. Kui kasutuses oleva helkuritüübi puhul ilmneb korduv viga, peavad kõnealused asutused kõik katsetamiseks eemaldatud osad saatma arvamuse saamiseks tüübikinnituse andnud asutusele. |
3. |
Muude kriteeriumide puudumise korral tõlgendatakse kasutuses oleva helkuritüübi puhul mõistet „korduv viga” käesoleva eeskirja punkti 9.1 tähenduses. |
(1) Helkurseadmete värvipüsivuse katse tähtsusest hoolimata ei ole värvipüsivust praegu veel võimalik hinnata piiratud kestusega laborikatsetega.
12. LISA
KATSETE AJALINE JÄRJESTUS
Lisa number |
Punkti number |
Katsed |
Näidised |
||||||||||
a |
b |
c |
d |
e |
f |
g |
h |
i |
j |
||||
— |
6 (1) |
Üldised nõuded: visuaalne vaatlus |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
5 |
— |
Kuju ja mõõtmed: visuaalne vaatlus |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
10 |
— |
Kuumuskindlus: |
48 tundi temperatuuril 65° ± 2 °C |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
Vormimuutuste visuaalne kontroll |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|||
6 |
— |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
|
x |
|
|
|
|
|
|
|
|
|||
7 |
— |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
7 |
3 |
Täielik fotomeetria |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
|
8 |
1 |
Vesi: |
10 min normaalasendis |
|
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
10 min ümberpööratud asendis |
x |
x |
|||||||||||
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
4 |
3.1 |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
|
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
x |
x |
|||||||||||
4 |
3.2 |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
8 |
3 |
Mootorikütused: |
5 min |
|
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
8 |
4 |
Määrdeõlid: |
5 min |
|
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
4 |
3.1 |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
x |
x |
|||||||||||
4 |
3.2 |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
8 |
2 |
Korrosioon: |
24 tundi |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
2-tunnine vaheaeg |
x |
x |
|||||||||||
24 tundi |
x |
x |
|||||||||||
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
8 |
5 |
Tagakülg: |
1 min |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
4 |
3.1 |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
x |
x |
|||||||||||
4 |
3.2 |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
9 |
— |
Ajaline stabiilsus |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
4 |
3.1 |
Kolorimeetria: |
visuaalne vaatlus või trikromaatilised koordinaadid |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
4 |
3.2 |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
11 |
— |
Värvipüsivus |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
4 |
3.1 |
Kolorimeetria: |
visuaalne vaatlus või trikromaatilised koordinaadid |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
4 |
3.2 |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
4 |
2 |
Näidiste säilitamine ametiasutuses |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
(1) Käesoleva eeskirja punktid.
13. LISA
IVA KLASSI SEADMETE LÖÖGIKINDLUS
1. |
Helkurseade paigaldatakse nii, nagu asjaomast helkurseadet sõidukile paigaldatakse, kuid laternaklaas peab jääma horisontaalselt suunaga ülespoole. |
2. |
13 mm läbimõõduga poleeritud teraskuulil lastakse üks kord 0,76 m kõrguselt laternaklaasi keskele kukkuda. Kuuli võib vabalangemisel suunata, aga mitte takistada. |
3. |
Kui helkurseadet katsetatakse sellisel viisil toatemperatuuril, et tohi laternaklaasile tekkida pragusid. |
14. LISA
IVA KLASSI SEADMETE KATSEMENETLUS
1. |
Taotleja peab tüübikinnituse saamiseks esitama kümme näidist, mida katsetatakse 15. lisas esitatud ajalises järjestuses. |
2. |
Pärast punktides 6.1–6.5 esitatud üldistele nõuetele ning kujule ja mõõtmetele esitatavatele nõuetele (5. lisa) vastavuse kontrollimist katsetatakse kümne näidise kuumuskindlust (10. lisa) ning vähemalt üks tund pärast seda katset uuritakse nende kolorimeetrilisi näitajaid ja valgustugevuse koefitsienti (7. lisa) kõrvalekaldenurga all 20' ja valgustusnurga all, mille puhul V = H = 0°, või vajaduse korral 7. lisas määratletud asendites. Kahele helkurile, millel on vastavalt kõige väiksemad ja kõige suuremad väärtused, tehakse täielikud katsed 7. lisa kohaselt. Kõnealused kaks näidist jäävad laborisse hoiule võimalike edasiste kontrollimiste jaoks. |
3. |
Ülejäänud kaheksast näidisest valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli ja jagatakse need kahte kahest näidisest koosnevasse rühma.
|
4. |
Pärast eelmises punktis osutatud katseid peab iga rühma helkurseadmetel olema:
|
5. |
Ülejäänud nelja näidist võib vajaduse korral kasutada muudel eesmärkidel. |
15. LISA
IVA KLASSI SEADMETE KATSETE AJALINE JÄRJESTUS
Lisa number |
Punkti number |
Katsed |
Näidised |
||||||||||
a |
b |
c |
d |
e |
f |
g |
h |
i |
j |
||||
— |
6 (1) |
Üldised nõuded: visuaalne vaatlus |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
5 |
— |
Kuju ja mõõtmed: visuaalne vaatlus |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
10 |
— |
Kuumuskindlus: |
48 tundi temperatuuril 65° ± 20 °C |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
Vormimuutuste visuaalne kontroll |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|||
6 |
— |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
|
x |
|
|
|
|
|
|
|
|
|||
7 |
— |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
x |
|
7 |
— |
Täielik fotomeetria |
x |
x |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
8 |
1 |
Vesi: |
10 min normaalasendis |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
10 min ümberpööratud asendis |
x |
x |
|||||||||||
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
8 |
3 |
Mootorikütused: |
5 min |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
8 |
4 |
Määrdeõlid: |
5 min |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
6 |
— |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
x |
x |
|||||||||||
7 |
— |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
|
|
8 |
2 |
Korrosioon: |
24 tundi |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
2-tunnine vaheaeg |
x |
x |
|||||||||||
24 tundi |
x |
x |
|||||||||||
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
8 |
5 |
Tagakülg: |
1 min |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
13 |
— |
Löögikindlus |
|
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
visuaalne vaatlus |
x |
x |
|||||||||||
6 |
— |
Kolorimeetria: visuaalne vaatlus |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid |
x |
x |
|||||||||||
7 |
— |
Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° |
|
|
|
|
x |
x |
|
|
|
|
|
14 |
2 |
Näidiste säilitamine ametiasutuses |
x |
x |
|
|
|
|
|
|
|
|
(1) Käesoleva eeskirja punktid.
16. LISA
IB JA IIIB KLASSI SEADMETE KATSEMENETLUS
IB ja IIIB klassi helkurseadmeid katsetatakse 4. lisas kirjeldatud katsemenetluste kohaselt, järgides katsete puhul 12. lisas esitatud ajalist järjestust. Erandiks on siin 8. lisa punkti 1 järgi teostatav katse, mille võib IB ja IIIB klassi seadmete puhul asendada 8. lisa punktis 1.2 määratletud katsega.
17. LISA
TOOTMISE NÕUETELE VASTAVUSE JÄRELEVALVEMENETLUSE MIINIMUMNÕUDED
1. ÜLDSÄTTED
1.1. Mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast peetakse vastavusnõudeid käesoleva eeskirja kohaselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.
1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite puhul ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatavate helkurite nõuetele vastavust juhul, kui katsetamiseks juhuslikult valitud helkuri mitte ükski mõõdetud väärtus ei kaldu ebasoodsas suunas üle 20 % kõrvale käesolevas eeskirjas sätestatud väärtustest.
1.3. Trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud.
2. MIINIMUMNÕUDED TOOTJAPOOLSELE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLILE
Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale helkuritüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teostada vastavalt käesoleva eeskirja sätetele.
Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks.
2.1. Katsete laad
Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate ning veekindluse kontrollimiseks.
2.2. Katsemenetlus
2.2.1. |
Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi. |
2.2.2. |
Tootja teostatavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõestada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed. |
2.2.3. |
Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse teostatud mõõtmistulemustele. |
2.2.4. |
Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid. |
2.3. Näidiste võtmine
Helkurite näidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi helkurite rühma.
Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad samade kvaliteedikriteeriumide ja -juhtimise alusel.
2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad
Näidiseks võetud helkuritel teostatakse fotomeetrilised mõõtmised eeskirjas ette nähtud punktides ja trikromaatiliste koordinaatide juures.
2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid
Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 8.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded.
Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 18. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).
18. LISA
NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED
1. ÜLDSÄTTED
1.1. Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete osas, kui neid on, mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.
1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite puhul ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatavate helkurite nõuetele vastavust juhul, kui katsetamiseks juhuslikult valitud helkuri:
1.2.1 |
mitte ükski mõõdetud väärtus ei kaldu ebasoodsas suunas üle 20 % kõrvale käesolevas eeskirjas sätestatud väärtustest. |
1.2.2. |
Ilmsete defektidega helkureid ei võeta arvesse. |
1.3. Trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud.
2. ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE
Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli helkurit. Esimese kahe helkuri näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe helkuri näidis B-tähega.
2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata
2.1.1. |
Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavust juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded ebasoodsas suunas on järgmised:
|
2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse
2.2.1. |
Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:
|
2.3. Tüübikinnituse tühistamine
Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 9 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:
2.3.1. |
näidis A
|
2.3.2. |
näidis B
|
3. KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE
Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised, võttes kahest helkurist koosneva kolmanda näidise C ja kahest helkurist koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valmistatud ja laos oleva kauba hulgast.
3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata
3.1.1. |
Vastavalt käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavust juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:
|
3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse
3.2.1. |
Vastavalt käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:
|
3.3. Tüübikinnituse tühistamine
Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 9 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on seadmete mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:
3.3.1. |
näidis C
|
3.3.2. |
näidis D
|
4. VEEKINDLUS
Veekindluse suhtes tuleb rakendada järgmist menetlust:
Pärast käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlust kontrollitakse üht näidise A helkuritest 8. lisa punktis 1 kirjeldatud katsemenetluse järgi ning IVA klassi helkureid 14. lisa punktis 3 kirjeldatud menetluse järgi.
Helkurid on vastuvõetavad, kui katse on läbitud.
Kui aga näidise A katset ei järgita, tehakse kahe näidise B helkuriga läbi sama menetlus ja mõlemad peavad katse läbima.
Joonis
6.12.2011 |
ET |
Euroopa Liidu Teataja |
L 323/33 |
Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleks kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis aadressil:
http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 28 – Helisignaalseadmete tüübikinnituse ja mootorsõidukite helisignalisatsiooniga seotud tüübikinnituse ühtsete sätete kohta
Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:
eeskirja algversiooni 3. täiendus – jõustumise kuupäev: 28. detsember 2000
SISUKORD
EESKIRI
1. |
Reguleerimisala |
I. HELISIGNAALSEADMED
2. |
Mõisted |
3. |
Tüübikinnituse taotlemine |
4. |
Märgistus |
5. |
Tüübikinnituse andmine |
6. |
Nõuded |
7. |
Helisignaalseadme tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
8. |
Toodangu vastavus nõuetele |
9. |
Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
10. |
Tootmise lõpetamine |
II. MOOTORSÕIDUKITE HELISIGNALISATSIOON
11. |
Mõisted |
12. |
Tüübikinnituse taotlemine |
13. |
Tüübikinnituse andmine |
14. |
Nõuded |
15. |
Sõidukitüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine |
16. |
Toodangu vastavus nõuetele |
17. |
Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
18. |
Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid |
LISAD
1. lisa |
Teatis mootorsõiduki helisignaalseadme tüübikinnituse andmise (või tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise, tüübikinnituse laiendamise või tootmise lõpetamise) kohta vastavalt eeskirjale nr 28 |
2. lisa |
Teatis sõidukitüübile tüübikinnituse andmise (või tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise, tüübikinnituse laiendamise või tootmise lõpetamise) kohta seoses selle helisignalisatsiooniga vastavalt eeskirjale nr 28 |
3. lisa |
|
1. REGULEERIMISALA
Käesolevat eeskirja kohaldatakse järgmiste seadmete suhtes:
1.1. |
alalis- või vahelduvvoolu või suruõhuga töötavad helisignaalseadmed (HSS), (1) mis on mõeldud paigaldamiseks L3–L5-, M- ja N-kategooria mootorsõidukitele, v.a mopeedid (kategooriad L1 ja L2) (2); |
1.2. |
punktis 1.1 nimetatud mootorsõidukite helisignalisatsioonid (3). |
I. HELISIGNAALSEADMED
2. MÕISTED
Käesolevas eeskirjas tähendavad „eri tüüpi helisignaalseadmed” seadmeid, mis erinevad üksteisest oluliselt järgmiste näitajate poolest:
2.1. |
kaubanimi või -märk; |
2.2. |
tööpõhimõtted; |
2.3. |
elektritoite tüüp (alalis- või vahelduvvool); |
2.4. |
korpuse väliskuju; |
2.5. |
membraani(de) kuju ja mõõtmed; |
2.6. |
heliava(de) kuju või tüüp; |
2.7. |
heli nimisagedus või -sagedused; |
2.8. |
nimitoitepinge; |
2.9. |
nimitöörõhk signaalseadmete puhul, mille toide tuleb otse välisest suruõhuallikast. |
2.10. |
Helisignaalseade on peamiselt ette nähtud:
|
3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
3.1. Helisignaalseadme tüübikinnitustaotluse esitab kaubanime või -märgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.
3.2. Taotlusele tuleb lisada kolmes eksemplaris dokumendid, mis sisaldavad järgmist:
3.2.1. |
helisignaalseadme tüübi kirjeldus, pöörates eriti tähelepanu punktis 2 nimetatud tunnustele; |
3.2.2. |
joonis, millel on kujutatud signaalseade muu hulgas ristlõikes; |
3.2.3. |
valmistamisel kasutatud osade loetelu, mis hõlmab osade nõuetekohast märgistust ja kasutatud materjale; |
3.2.4. |
kõigi valmistamisel kasutatud osade üksikasjalikud joonised. Joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri jaoks mõeldud koht tüübikinnitusmärgi ringi suhtes. |
3.3. Lisaks tuleb tüübikinnitustaotlusega kaasa panna kaks signaalseadme tüübi näidist.
3.4. Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on sisse seatud rahuldav kord, mis tagab tootmise nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli.
4. MÄRGISTUS
4.1. Helisignaalseadmete näidistel peab olema valmistaja kaubanimi või -märk; see peab olema selgesti loetav ja kustumatu.
4.2. Igal näidisel peab olema piisavalt ruumi tüübikinnitusmärgi jaoks; see koht peab olema näidatud punktis 3.2.2 nimetatud joonisel.
5. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE
5.1. Kui tüübikinnituse saamiseks esitatud näidised vastavad punktide 6 ja 7 nõuetele, antakse signaalseadme tüübile kinnitus.
5.2. Igale tüübikinnituse saanud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (mis praegu on eeskirja algkuju kohaselt 00) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud suurimate tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja seesama kokkuleppeosaline ei või anda sama numbrit teisele helisignaalseadme tüübile.
5.3. Sama tüübikinnitusnumbri võib anda signaalseadme tüüpidele, mis erinevad üksteisest ainult nimitoitepinge, nimisagedus(t)e või punktis 2.8 nimetatud seadmete puhul nimitöörõhu poolest.
5.4. Teatis signaalseadmele käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse laiendamise, kinnituse tühistamise või signaalseadme tüübi tootmise lõpliku lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastaval vormil ning koos helisignaalseadme joonistega (mille on esitanud kinnituse taotleja), mille suurim formaat on A4 (210 × 297 mm) või mis on kokku voldituna selles formaadis ja mille mõõtkava on 1:1.
5.5. Igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile vastavale helisignaalseadmele tuleb kinnitada tüübikinnitusvormil kindlaksmääratud hästi märgatavas ja kergesti juurdepääsetavas kohas rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on:
5.5.1. |
ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (4); |
5.5.2. |
tüübikinnitusnumber; |
5.5.3. |
rooma numbrina esitatud lisatähis, mis näitab klassi, millesse helisignaalseade kuulub. |
5.6. Tüübikinnitusmärk ja lisatähis peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud.
5.7. Käesoleva eeskirja 3. lisa I osas on esitatud helisignaalseadme tüübikinnitusmärgi kujunduse näidis.
6. NÕUDED
6.1. Üldnõuded
6.1.1. |
Helisignaalseade peab tekitama pideva ja ühetaolise heli; selle akustiline spekter ei tohi töötamise ajal oluliselt muutuda. Vahelduvvoolul töötava signaalseadme suhtes kehtib nimetatud nõue ainult generaatori püsikiirusel, kui kiirus jääb punktis 6.2.3.2 ettenähtud vahemikku. |
6.1.2. |
Signaalseadmete helikarakteristikud (akustilise energia spektraaljaotus, helirõhutase) ja mehaanilised omadused peavad olema sellised, mis võimaldavad seadmetel läbida järgmised katsed esitatud järjekorras. |
6.2. Heliomaduste mõõtmine
6.2.1. |
Helisignaalseadmete katsetamisel tuleb eelistada kajavaba keskkonda. Teise võimalusena sobib seadme katsetamiseks poolkajavaba kamber või avatud ruum (5). Sellisel juhul tuleb tarvitusele võtta ettevaatusabinõud, et vältida mõõtepiirkonnas tekkivaid peegeldumisi maapinnalt (seada näiteks üles heli neelavad ekraanid). Tuleb kontrollida, et sfääriline hajumine vähemalt 5meetrise raadiusega hemisfääris kuni maksimaalse mõõdetava sageduseni ei oleks üle 1 dB, seda peamiselt mõõtmise suunas ning seadme ja mikrofoni kõrgusel. Ümbritseva müra tase peab olema vähemalt 10 dB madalam kui mõõdetav helirõhutase. Katsetatav seade ja mikrofon tuleb asetada samale kõrgusele. See kõrgus peab olema vahemikus 1,15–1,25 m. Mikrofoni maksimaalse tundlikkuse suund peab ühtima signaalseadme maksimaalse helitaseme suunaga. Mikrofon peab olema asetatud nii, et selle membraan on 2 ± 0,01 m kaugusel seadmest heli väljumise tasapinnast. Mitme heliavaga seadme puhul määratakse see kaugus mikrofonile kõige lähemal asuva ava suhtes. |
6.2.2. |
Helirõhutasemete mõõtmisel tuleb kasutada 1. klassi müramõõturit, mis vastab IEC trükise nr 651, esimese väljaande (1979) spetsifikatsioonidele. Kõigil mõõtmistel tuleb kasutada ajakonstanti F. Üldise helirõhutaseme mõõtmisel kogu sagedusvahemikus tuleb kasutada A-sageduskorrektsiooni. Tekitatava heli spektri mõõtmiseks kasutatakse helisignaali Fourier’i teisendust. Teise võimalusena võib kasutada 1/3 oktavriba filtreid, mis vastavad standardile IEC 225:1966. Sellisel juhul määratakse helirõhutase 2 500 Hz riba kesksageduse piires kindlaks, liites helirõhkude ruutkeskmised 2 000, 2 500 ja 3 150 Hz 1/3 kesksagedustel. Kõigil juhtudel tuleb standardmeetodiks lugeda ainult Fourier'i teisendusmeetodit. |
6.2.3. |
Helisignaalseadme toitepinge peab vastavalt vajadusele olema järgmine:
|
6.2.4. |
Kui vahelduvvoolul töötavate helisignaalseadmete katsetamisel kasutatakse alaldit, siis ei tohi seadme töötamise ajal klemmiotstel mõõdetud pinge kõikumine tippväärtuste vahel olla üle 0,1 voldi. |
6.2.5. |
Alalisvoolul töötava helisignaalseadme juhtmete takistus, sealhulgas klemmide ja kontaktide takistus oomides peab olema võimalikult lähedane väärtusele (0,10/12) x nimitoitepinge. |
6.2.6. |
Signaalseade peab olema jäigalt paigaldatud tootja ettenähtud varustuse abil alusele, mille mass peab olema vähemalt kümme korda suurem katsetatava seadme massist, kuid mitte väiksem kui 30 kg. Peale selle peab see alus olema paigaldatud nii, et selle seinte peegeldus ning vibratsioon ei mõjutaks märgatavalt mõõtmistulemusi. |
6.2.7. |
Eespool nimetatud tingimustel ei tohi A-sageduskorrektsiooni kasutades tehtud mõõtmisel saadud helirõhutase ületada järgmisi väärtusi:
|
6.2.7.1. |
Peale selle peab helirõhutase 1 800–3 550 Hz sagedusriba piires olema kõrgem kui mis tahes sageduskomponendil sagedusega üle 3 550 Hz ning igal juhul vähemalt:
|
6.2.7.2. |
Punktis b nimetatud nõuetele vastavaid helisignaalseadmeid võib kasutada punktis a nimetatud sõidukitel. |
6.2.8. |
Eespool kindlaksmääratud nõuetele peavad vastama ka helisignaalseadmed, millele tehakse punktis 6.3 ettenähtud kulumiskatse. Pinge kõikumine peab alalisvoolul töötavate helisignaalseadmete puhul olema vahemikus 95–115 % nimiväärtusest ning vahelduvvoolul töötavate helisignaalseadmete puhul vahemikus 50–100 % generaatori tootja määratud maksimaalsest kiirusest pideval töötamisel. |
6.2.9. |
Ajaline viivitus aktiveerimishetke ja hetke vahel, kui heli jõuab punktis 6.2.7 nõutud minimaalse väärtuseni, ei tohi olla pikem kui 0,2 sekundit, mõõdetuna ümbritseva õhu temperatuuril 20 ± 5 °C. Seda nõuet kohaldatakse muuhulgas pneumaatiliste ja elektropneumaatiliste signaalseadmete suhtes. |
6.2.10. |
Kui pneumaatiliste ja elektropneumaatiliste signaalseadmete puhul on tootja ette näinud toiteallikate kasutamise, peavad need vastama samadele akustilistele nõuetele kui elektrilised helisignaalseadmed. |
6.2.11. |
Mitmetooniliste seadmete poolt, mille iga signaali tekitav üksikosa võib ka eraldi töötada, väljastatav signaal peab jõudma eespool nimetatud miinimumväärtusteni ka siis, kui iga koostisosa pannakse tööle eraldi. Üldise helitaseme maksimaalne väärtus saavutatakse kõigi koostisosade samaaegsel töötamisel. |
6.3. Kulumiskatse
6.3.1. |
Helisignaalseadme toiteks kasutatakse nimitoitepingega voolu, kusjuures ühendusjuhtme takistus peab vastama punktides 6.2.3 ja 6.2.5 nimetatud nõuetele. Seadet käitatakse:
|
6.3.2. |
Kui katse tehakse kajavabas kambris, peab see kamber olema piisavalt suur, et tagada signaalseadmest kulumiskatse ajal eralduva soojuse normaalne hajumine. |
6.3.3. |
Ümbritseva õhu temperatuur katsekambris peab olema vahemikus + 15 kuni + 30 °C. |
6.3.4. |
Kui pool käitamiste ettenähtud arvust on tehtud ning helitaseme karakteristikud on katse-eelsetega võrreldes muutunud, võib signaalseadet reguleerida. Kui ettenähtud arv käitamisi on tehtud, peab helisignaalseade, vajaduse korral pärast uut reguleerimist, edukalt sooritama punktis 6.2 kirjeldatud katse. |
6.3.5. |
Elektropneumaatilisi helisignaalseadmeid võib iga 10 000 käitamise järel õlitada seadme tootja soovitatud õliga. |
7. HELISIGNAALSEADME TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE
7.1. Igast helisignaalseadme tüübi muudatusest tuleb teatada tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib see asutus:
7.1.1. |
otsustada, et tehtud muudatustel tõenäoliselt ei ole olulist negatiivset mõju, või |
7.1.2. |
nõuda tüübikatsetusi tegevalt tehniliselt teenistuselt täiendavat aruannet. |
7.2. Tüübikinnituse andmise kinnitus koos muudatuste üksikasjadega või teatis kinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 5.4 ettenähtud korras.
7.3. Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri.
8. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE
Toodangu vastavuse kontrolli kord peab olema kooskõlas kokkuleppe 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kirjeldatuga ja vastama järgmistele nõuetele.
8.1. |
Käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud helisignaalseadmed peavad olema valmistatud nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile ja punkti 6 nõuetele. |
8.2. |
Tüübikinnituse andnud asutus võib igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid igal ajal kontrollida. Neid kontrollimisi tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul. |
9. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
9.1. Helisignaalseadme tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui punktis 8.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui seade ei läbi punktis 8.2 kirjeldatud kontrolli.
9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnituseteatise kuupäevastatud ning allkirjastatud koopia, mille lõppu on suurte tähtedega kirjutatud „TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD”.
10. TOOTMISE LÕPETAMINE
Kui käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse omanik lõpetab kinnituse saanud helisignaalseadme tüübi tootmise, peab ta sellest teavitama tüübikinnituse andnud asutust. Asjakohase teate saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnitusteatise kuupäevastatud ning allkirjastatud koopia, mille lõppu on suurte tähtedega kirjutatud „TOOTMINE LÕPETATUD”.
II. MOOTORSÕIDUKITE HELISIGNALISATSIOON
11. MÕISTED
Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.
11.1. „Mootorsõiduki tüübikinnitus”– sõidukitüübi kinnitus seoses sõiduki helisignalisatsiooniga.
11.2. „Sõidukitüüp”– sõidukid, mis ei erine üksteisest selliste oluliste tunnuste poolest nagu:
12. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
12.1. Sõiduki helisignalisatsiooni tüübikinnituse taotluse esitab sõiduki tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.
12.2. Taotlusele tuleb lisada kolmes eksemplaris dokumendid, mis sisaldavad järgmist:
12.2.1. |
sõidukitüübi kirjeldus seoses punktis 11.2 nimetatud tunnustega; |
12.2.2. |
sõidukile paigaldatava(te) signaalseadme(te) kindlakstegemiseks vajalike osade loetelu; |
12.2.3. |
joonised, millel on näidatud signaalseadme(te) ja selle (nende) paigaldusvahendi(te) paiknemine sõidukil. |
12.3. Tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatavale sõidukitüübile vastav näidissõiduk.
13. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE
13.1. Kui käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüp vastab punktide 14 ja 15 nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile kinnitus.
13.2. Igale kinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (mis praegu on eeskirja algkuju kohaselt 00) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja seesama kokkuleppeosaline ei või anda sama numbrit teisele sõidukitüübile.
13.3. Teatis sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse laiendamise, kinnituse tühistamise või sõidukitüübi tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastavas vormis ning koos joonistega (mille on esitanud kinnituse taotleja), mille suurim formaat on A4 (210 × 297 mm) või mis on kokku voldituna selles formaadis ja sobivas mõõtkavas.
13.4. Igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile vastavale sõidukile tuleb kinnitada tüübikinnitusvormil kindlaksmääratud hästi märgatavasse ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on:
13.4.1. |
ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber; |
13.4.2. |
punktis 13.4.1 kirjeldatud ringjoonest paremal käesoleva eeskirja number. |
13.5. Kui sõidukitüüp vastab ühe või mitme teise kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukitüübile, ei pea selle eeskirja kohaselt kinnituse andnud riik punktis 13.4 kirjeldatud märki kordama; sellisel juhul paigutatakse sellest sümbolist paremale üksteise alla tulpa kõigi nende eeskirjade numbrid ja tähised, mille kohaselt on antud kinnitus riigis, mis on käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse andnud.
13.6. Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.
13.7. Tüübikinnitusmärk tuleb panna tootja kinnitatud sõidukiandmetega plaadi lähedale või selle peale.
13.8. Käesoleva eeskirja 3. lisa II osas on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näidis.
13.9. Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on sisse seatud rahuldav kord, mis tagab tootmise nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli.
14. NÕUDED
Sõiduk peab vastama järgmistele nõuetele.
14.1. |
Sõidukile paigaldatav helisignalisatsioon peab vastama käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile. II klassi helisignaalseadmeid, mis on kinnitatud käesoleva eeskirja algversiooni kohaselt ja mille tüübikinnitusmärgil ei ole seetõttu sümbolit II, võib jätkuvalt käesoleva eeskirja kohase kinnituse saamiseks esitatavatele sõidukitüüpidele paigaldada. |
14.2. |
Katsepinge peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.2.3 nõuetele. |
14.3. |
Helirõhutaseme mõõtmised peavad toimuma käesoleva eeskirja punktis 6.2.2 esitatud tingimustes. |
14.4. |
Sõidukile paigaldatud seadme(te) tekitatavat A-korrigeeritud helirõhutaset tuleb mõõta 7 m sõidukist eespool, kusjuures sõiduk peab asuma lagedal alal, kus maapind on võimalikult tasane; alalisvoolul töötavate seadmete puhul peab sõiduki mootor olema välja lülitatud. |
14.5. |
Mõõtevahendi mikrofon peab asetsema umbes sõiduki keskpikitasapinnal. |
14.6. |
Taustamüra ja tuule tekitatud müra tase peab olema vähemalt 10 dB(A) mõõdetavast helirõhutasemest madalam. |
14.7. |
Maksimaalne helirõhutase määratakse 0,5–1,5 m kõrgusel maapinnast. |
14.8. |
Mõõdetuna punktides 14.2–14.7 kindlaks määratud tingimustes, peab katsetatava helisignaali maksimaalne helirõhutase (punkt 14.7) olema:
|
15. SÕIDUKITÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE
15.1. Igast sõidukitüübi muudatusest tuleb teatada tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib see asutus:
15.1.1. |
otsustada, et tehtud muudatustel ei ole tõenäoliselt negatiivset mõju ja et sõiduk vastab endiselt igal juhul nõuetele, või |
15.1.2. |
nõuda tüübikatsetusi tegevalt tehniliselt teenistuselt uut aruannet. |
15.2. Tüübikinnituse andmise kinnitus koos muudatuste üksikasjadega või teatis kinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 13.3 ettenähtud korras.
15.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisele seerianumbri.
16. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE
Toodangu vastavuse kontrolli kord peab olema kooskõlas kokkuleppe 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kirjeldatuga ja vastama järgmistele nõuetele.
16.1. |
Käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduk peab olema valmistatud nii, et see vastaks punkti 14 nõuete kohaselt kinnitatud tüübile. |
16.2. |
Tüübikinnituse andnud asutus võib igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid igal ajal kontrollida. Neid kontrollimisi tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul. |
17. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
17.1. Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui punktis 16.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui seade ei läbi punktis 16.2 kirjeldatud kontrolli.
17.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnitusteatise kuupäevastatud ning allkirjastatud koopia, mille lõppu on suurte tähtedega kirjutatud „TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD”.
18. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende ametiasutuste nimed ja aadressid, kes annavad kinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides välja antud kinnituse andmise, kinnituse andmisest keeldumise või kinnituse tühistamise vormikohased teatised.
(1) Mitme heliavaga helisignaalseadet, mida toidab üks energiaallikas, loetakse üheks helisignaalseadmeks.
(2) Nagu ühisotsuses määratletud (R.E.3).
(3) Helisignaalseadet, mis koosneb mitmest osast, mis kõik tekitavad helisignaali ning ühe juhtimisseadisega käivitamisel toimivad üheaegselt, loetakse helisignalisatsioonisüsteemiks.
(4) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 (vaba), 34 – Bulgaaria, 35-36 (vaba, 37 – Türgi, 38-39 (vaba), 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad Euroopa Ühenduse liikmesriigid, kes kasutavad oma EMK tüübikinnitusmärke), 43 – Jaapan, 44 (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika. Järgmised numbrid antakse muudele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad sellega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.
(5) See koht võib olla näiteks 50meetrise raadiusega avatud plats, mille keskosas on vähemalt 20meetrise raadiusega horisontaalne pind, mis on kaetud betooni, asfaldi või samalaadse materjaliga ja millel ei ole lahtist lund, kõrget rohtu, lahtist mulda ega tuhka. Mõõtmised tehakse selge ilmaga. Helisignaalseadme või mikrofoni juures tohib olla ainult mõõdiku näidu lugeja, sest pealtvaatajate olek seadme või mikrofoni juures võib märkimisväärselt mõjutada mõõdiku näitu. Näidu lugemisel ei võeta arvesse tippväärtusi, millel ei paista olevat seost üldise helitasemega.
1. LISA
TEATIS
(suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
2. LISA
TEATIS
(suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
3. LISA
I. HELISIGNAALSEADME TÜÜBIKINNITUSMÄRGI KUJUNDUS
(vt käesoleva eeskirja punkti 5.5)
Kui helisignaalseadmele on kinnitatud eespool esitatud tüübikinnitusmärk, näitab see, et see I klassi helisignaalseadme tüüp on saanud Madalmaades (E4) tüübikinnituse numbriga 002439. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit näitavad, et tüübikinnitus anti kooskõlas eeskirja nr 28 algversiooni nõuetega.
Märkus: |
tüübikinnituse number paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest paremale või vasakule. Tüübikinnituse numbri kõik numbrimärgid peavad olema samal pool E-tähte ja paiknema samas suunas. Rooma numbrite kasutamist tüübikinnitusnumbrites tuleks vältida, et hoida ära segiajamist teiste tähistega. |
II. SÕIDUKI HELISIGNALISATSIOONIGA SEOTUD TÜÜBIKINNITUSMÄRGI KUJUNDUS
(vt käesoleva eeskirja punkti 13.4)
NÄIDE A
Kui sõidukile on kinnitatud eespool esitatud tüübikinnitusmärk, näitab see, et see sõidukitüüp on saanud Madalmaades (E4) eeskirja nr 28 kohase tüübikinnituse seoses helisignalisatsiooniga.
NÄIDE B
Kui sõidukile on kinnitatud eespool esitatud tüübikinnitusmärk, näitab see, et see sõidukitüüp on saanud Madalmaades (E4) eeskirjade nr 24 ja 28 kohase tüübikinnituse seoses helisignalisatsiooni ja diiselmootorist eralduvate saasteainetega. Eeskirja nr 24 kohta on märgitud, et korrigeeritud neeldumistegur on 1,30 m–1.
6.12.2011 |
ET |
Euroopa Liidu Teataja |
L 323/46 |
Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjade staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav internetis aadressil.
http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 48 – Sõidukite tüübikinnituse ühtsed sätted seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega
Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:
|
04-seeria muudatuste 6. täiendus – jõustumise kuupäev: 30. jaanuar 2011, |
|
05-seeria muudatused – jõustumise kuupäev: 30. jaanuar 2011. |
SISUKORD
EESKIRI
1. |
Reguleerimisala |
2. |
Mõisted |
3. |
Tüübikinnituse taotlemine |
4. |
Tüübikinnitus |
5. |
Üldnõuded |
6. |
Erinõuded |
7. |
Sõidukitüübi või sellele paigaldatava valgustus- ja valgussignaalseadmete muutmine ja laiendamine |
8. |
Toodangu vastavus nõuetele |
9. |
Karistus toodangu nõuetele mittevastavuse korral |
10. |
Tootmise lõpetamine |
11. |
Tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid |
12. |
Üleminekusätted |
LISAD
1. lisa – |
Teatis sõidukitüübile tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpetamise kohta seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega eeskirja nr 48 kohaselt |
2. lisa – |
Tüübikinnitusmärkide paigutus |
3. lisa – |
Näited laternate pindade, telgede, nullkeskme ning geomeetrilise nähtavuse nurkade kohta |
4. lisa – |
Punase tule nähtavus eest ja valge tule nähtavus tagant |
5. lisa – |
Koormusseisundid, mida tuleb lähitulelaternate vertikaalse reguleerituse erinevuste määramisel arvesse võtta |
6. lisa – |
Koorma raskusest tuleneva lähitule kalde muutuse mõõtmine |
7. lisa – |
Käesoleva eeskirja punktis 6.2.6.1.1 nimetatud lähitule ahenduse allasuunatud kalde tähis ja käesoleva eeskirja punktis 6.3.6.1.2 nimetatud eesmise udutule ahenduse allasuunatud kalde tähis |
8. lisa – |
Käesoleva eeskirja punktis 6.2.6.2.2 nimetatud esilaternate reguleerimisseadmete lülitusseadised |
9. lisa – |
Toodangu nõuetele vastavuse kontrollimine |
10. lisa – |
Valgusallikate näidised |
11. lisa – |
Sõidukit nähtavamaks tegeva märgistuse nähtavus sõiduki tagant, eest ja külgedelt |
12. lisa |
|
1. REGULEERIMISALA
Käesolevat eeskirja kohaldatakse M- ja N-kategooria sõidukite ja nende haagiste (kategooria O) (1) valgustus- ja valgussignaalseadmete paigalduse suhtes.
2. MÕISTED
Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.
2.1. „Sõiduki tüübikinnitus” – sõidukitüübile tüübikinnituse andmine seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete arvuga ja paigaldamise viisiga.
2.2. „Sõidukitüüp seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega” – sõidukid, mis ei erine üksteisest punktides 2.2.1–2.2.4 nimetatud oluliste näitajate poolest.
„Erinevat tüüpi sõidukiteks” ei loeta järgmisi sõidukeid: sõidukid, mis erinevad üksteisest punktide 2.2.1–2.2.4 tähenduses, kuid mitte niivõrd, et see tooks kaasa muutusi laternate tüübis, arvus, asendis ja geomeetrilises nähtavuses ning kõnealuse sõidukitüübi jaoks ette nähtud lähitule kaldes, ning sõidukeid, millele on paigaldatud või millel puuduvad lisalaternad:
2.2.1. |
sõiduki mõõtmed ja väliskuju; |
2.2.2. |
seadmete arv ja asetus; |
2.2.3. |
esilaternate kõrguse reguleerimise süsteem; |
2.2.4. |
vedrustussüsteem. |
2.3. „Püsttasapind” – sõiduki keskpikitasapinnaga risti asetsev vertikaaltasapind.
2.4. „Tühimassiga sõiduk” – juhi, meeskonna, sõitjate ja koormuseta, kuid täis kütusepaagi, varuratta ja tavapäraselt sõiduki varustusse kuuluva tööriistakomplektiga sõiduk.
2.5. „Täismassiga sõiduk” – sõiduk, mille last vastab tootja kindlaks määratud suurimale tehniliselt lubatud massile; tootja määrab 5. lisas kirjeldatud meetodil kindlaks ka kõnealuse massi jaotumise telgede vahel.
2.6. „Seade” – osa või osade kombinatsioon, mida kasutatakse ühe või mitme funktsiooni täitmiseks.
2.6.1. „Valgustusfunktsioon” – seadmest kiirgav valgus, valgustamaks teed ja sõiduki liikumissuunas asuvaid objekte.
2.6.2. „Valgussignaali funktsioon” – seadmest kiirgav või sellelt peegelduv valgus, andmaks teistele liiklejatele visuaalset teavet sõiduki olemasolu, identifitseerimistunnuste ja/või liikumise muutumise kohta.
2.7. „Latern” – seade, mida kasutatakse tee valgustamiseks või valgussignaali andmiseks teistele liiklejatele. Laternate hulka loetakse ka tagumise numbritule laternaid ja helkureid. Käesoleva eeskirja tähenduses ei loeta laternate hulka tagumisi helendavaid numbrimärke ning eeskirja nr 107 kohast M2- ja M3-kategooria sõidukite teenindusukse valgustussüsteemi.
2.7.1. Valgusallikas (2)
2.7.1.1. „Valgusallikas”– üks või mitu nähtavat kiirgust kiirgavat elementi, mis on ühendatud ühe või mitme läbipaistva mähisega ning mehaanilise ja elektrilise ühenduse alusega.
Sisseehitatud välise hajutiklaasita valgustus- ja valgussignaalseadmete osana võib valgusallikas koosneda ka valgusjuhtme otsast.
2.7.1.1.1. „Asendatav valgusallikas”– valgusallikas, mida saab paigaldada ja seadme pesast eemaldada ilma tööriistadeta.
2.7.1.1.2. „Asendamatu valgusallikas”– valgusallikas, mille asendamiseks tuleb asendada seade, mille külge on kõnealune valgusallikas kinnitatud:
2.7.1.1.3. „Valgusallika moodul”– konkreetse seadme jaoks ette nähtud optiline osa, mis sisaldab ühte või enamat asendamatut valgusallikat ja mida saab seadme küljest eemaldada vaid tööriista(de) abiga. Valgusallika moodul on projekteeritud nii, et ka tööriistu kasutades ei ole seda võimalik mehaaniliselt vahetada ühegi tüübikinnituse saanud asendatava valgusallikaga.
2.7.1.1.4. „Hõõgniidiga valgusallikas” (hõõglamp)– valgusallikas, kus nähtava kiirguse elemendiks on üks või enam termilist kiirgust tekitavat hõõgniiti.
2.7.1.1.5. „Gaaslahendusega valgusallikas”– valgusallikas, kus nähtava kiirguse elemendiks on elektroluminestsentsi/fluorestsentsi tekitav lahenduskaar.
2.7.1.1.6. „Valgusdioodiga (LED) valgusallikas”– valgusallikas, kus nähtavat kiirgust tekitavaks elemendiks on üks või enam injektsiooniluminestsentsi/fluorestsentsi tekitavat tahket ühendust.
2.7.1.1.7. „LED-moodul”– valgusallika moodul, milles on valgusallikaks ainult LEDid.
2.7.1.2. „Elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik”– üks või rohkem toite ja valgusallika vahelist osa, mis reguleerivad pinget ja/või valgusallika elektrivoogu.
2.7.1.2.1. „Liiteseadis”– toite ja valgusallika vahel olev elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik, mis stabiliseerib gaaslahendusega valgusallika elektrivoogu.
2.7.1.2.2. „Süütur”– elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik gaaslahendusega valgusallika kaare süütamiseks.
2.7.1.3. „Valgustugevust reguleeriv juhtseade”– seade, mis reguleerib automaatselt tagumisi reguleeritava valgustugevusega valgussignaalseadmeid, et tagada nende signaalide muutumatu nähtavus. Valgustugevust reguleeriv juhtseade on integreeritud laternasse, sõidukisse või mõlemasse.
2.7.2. „Ekvivalentsed laternad” – sõiduki registreerinud riigis lubatud ja ühesuguse funktsiooniga laternad; selliste laternate näitajad võivad erineda tüübikinnituse saamise ajal sõidukil olnud laternate näitajatest tingimusel, et laternad vastavad käesoleva eeskirja nõuetele.
2.7.3. „Sõltumatud laternad” – seadmed, millel on eraldi nähtavad pinnad nulltelje suunas, (3) valgusallikad ja korpused.
2.7.4. „Grupeeritud laternad” – seadmed, millel on eraldi nähtavad pinnad nulltelje suunas (3) ja eraldi valgusallikad, kuid ühine korpus.
2.7.5. „Kombineeritud laternad” – seadmed, millel on eraldi nähtavad pinnad nulltelje suunas, (3) kuid ühine valgusallikas ja korpus.
2.7.6. „Vastastikku ühendatud laternad” – seadmed, millel on eraldi valgusallikas või üks erinevatel tingimustel (näiteks optilised, mehaanilised või elektrilised erinevused) töötav valgusallikas, täielikult või osaliselt ühised nähtavad pinnad nulltelje suunas (3) ning ühine korpus (4).
2.7.7. „Ühe funktsiooniga latern” – seadme osa, mis täidab ühte valgustuse või valgussignaalseadme funktsiooni.
2.7.8. „Peitlatern” – latern, mis on osaliselt või täielikult peidetav, kui seda ei kasutata. Laternat saab peita liikuva katte abil, laterna ümberpaigutamise teel või mis tahes muul sobival viisil. Mõistet „sissetõmmatav” kasutatakse eelkõige sellise peitlaterna puhul, mille saab ümberpaigutamise teel autokere sisse peita.
2.7.9. „Eesmine kaugtulelatern” – latern, mida kasutatakse pika teeosa valgustamiseks sõiduki ees.
2.7.10. „Eesmine lähitulelatern” – latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki ees, ilma et laterna ere tuli pimestaks vastassuunas liikuvate sõidukite juhte ja teisi liiklejaid ega tekitaks nendele muid ebamugavusi.
2.7.10.1. „Lihtlähituli”– ilma infrapunakiirgaja ja/või kurvivalgustuseks kasutatavate lisavalgusallikateta lähituli.
2.7.11. „Suunatulelatern” – latern, mida kasutatakse teiste liiklejate informeerimiseks sõidukijuhi kavatsusest muuta suunda kas paremale või vasakule.
Suunatulelaternat või -laternaid võib kasutada ka eeskirja nr 97 sätete kohaselt.
2.7.12. „Piduritulelatern” – latern, millega antakse sõiduki taga olevatele liiklejatele teada, et sõiduki pikisuunalise liikumise aeglustumine on tahtlik.
2.7.13. „Tagumise numbritule valgustusseade” – seade, mida kasutatakse tagumise numbrimärgi jaoks ette nähtud ala valgustamiseks; see võib koosneda mitmest optilisest osast.
2.7.14. „Eesmine ääretulelatern” – latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks eestpoolt vaadatuna.
2.7.15. „Tagumine ääretulelatern” – latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks tagantpoolt vaadatuna.
2.7.16. „Helkur” – seade, mis valguse peegeldumise abil sõidukiga ühendamata valgusallikalt näitab sõiduki kohalolekut valgusallika lähedal asuvale vaatlejale.
Käesoleva eeskirja tähenduses ei loeta helkuriteks
2.7.16.1. |
valgust tagasi peegeldavaid numbrimärke; |
2.7.16.2. |
ohtlike veoste rahvusvahelist autoveo Euroopa kokkuleppes (ADR) nimetatud valgust tagasi peegeldavaid märke; |
2.7.16.3. |
muid märke ja valgust tagasi peegeldavaid märke, mida riigis kehtivate nõuete kohaselt tuleb kasutada teatava kategooria sõidukitel või teatavate kasutusviiside puhul; |
2.7.16.4. |
eeskirja nr 104 kohaselt D- või E-klassi kuuluvana tüübikinnituse saanud valgust peegeldavaid materjale, mida kasutatakse kooskõlas riiklike nõuetega muul otstarbel, nt reklaamis. |
2.7.17. „Märgistus nähtavamaks tegemiseks” – seade, mis on ette nähtud sõiduki nähtavamaks tegemiseks valguse peegeldumise abil sõidukiga ühendamata valgusallikalt selle lähedal asuva vaatleja jaoks, vaadatuna küljelt või tagantpoolt (ning haagiste puhul ka eest).
2.7.17.1. „Gabariitide märgistamine”– märgistus nähtavamaks tegemiseks sõiduki horisontaal- ja vertikaalgabariitide (pikkuse, laiuse ja kõrguse) tähistamise abil.
2.7.17.1.1. „Gabariitide täielik märgistamine”– gabariitide märgistus, mis tähistab sõiduki kontuuri pidevjoonega.
2.7.17.1.2. „Gabariitide osaline märgistamine”– gabariitide märgistus, kus sõiduki horisontaalmõõde on tähistatud pidevjoonega ning vertikaalmõõde ülemiste nurkade märgistamisega.
2.7.17.2. „Joonmärgistus”– gabariitide märgistus sõiduki horisontaalmõõtmete (pikkuse ja laiuse) tähistamiseks pidevjoonega.
2.7.18. „Ohutuli” – sõiduki kõigi suunatulelaternate samaaegne toimimine tähelepanu juhtimiseks asjaolule, et sõiduk kujutab ajutiselt teistele liiklejatele erilist ohtu.
2.7.19. „Eesmine udutulelatern” – latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki ees udu või muude sarnaste piiratud nähtavusega olude korral.
2.7.20. „Tagumine udutulelatern” – latern, mille abil tehakse sõiduk tiheda udu korral tagantpoolt paremini märgatavaks.
2.7.21. „Tagurdustulelatern” – latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki taga ja teiste liiklejate hoiatamiseks, et kõnealune sõiduk tagurdab või hakkab tagurdama.
2.7.22. „Seisutulelatern” – latern, mida kasutatakse tähelepanu juhtimiseks pargitud sõidukile asulas. Sellisel juhul asendab see eesmisi ääretulelaternaid ja tagumisi ääretulelaternaid.
2.7.23. „Ülemine ääretulelatern” – külgserva äärmise punkti lähedusse võimalikult kõrgele paigaldatud latern, mis on mõeldud sõiduki kogulaiuse selgeks märgistamiseks. Kõnealune latern on mõeldud täienduseks teatavate sõidukite ja haagiste eesmistele ja tagumistele ääretulelaternatele, juhtides eriti tähelepanu sõiduki suurusele.
2.7.24. „Küljeääretule latern” – latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku märkimiseks küljelt vaadatuna.
2.7.25. „Päevatulelatern” – ettepoole suunatud latern, mis on ette nähtud sõiduki nähtavamaks tegemiseks päevase sõidu ajal.
2.7.26. „Nurgalatern” – latern, mida kasutatakse selle teeosa, mis asub sõiduki eesmise nurga juures ja sellel küljel, kuhu sõiduk keerama hakkab, täiendavaks valgustamiseks.
2.7.27. „Objektiivne valgusvoog” – asendatavast valgusallikast või valgusallika moodulist kiirgava valgusvoo ettenähtud väärtus. Määratud hälbe piiridesse jääva väärtuse saavutamiseks tuleb asendatav valgusallikas või valgusallika moodul varustada määratud katsepingega elektrienergiaga, nagu on esitatud valgusallika või valgusallika mooduli andmelehel või valgusallika moodulile lisatud tehnilises spetsifikatsioonis.
2.7.28. „Kohanduvate esitulede süsteem” (või „AFS”) – eeskirja nr 123 kohase tüübikinnitusega valgustusseade, mis kiirgab erinevate omadustega valgusvihke, kohandudes automaatselt lähitulede ja vajaduse korral ka kaugtulede kasutamise eri tingimustega.
2.7.28.1. „Valgustusüksus”– valgust kiirgav osa, mille ülesandeks on tekitada osalist või täielikku valgusvihku AFSi ühe või enama esivalgustuse funktsiooni rakendamisel.
2.7.28.2. „Paigaldusüksus”– osadeks jagamatu korpus (laterna korpus), mis sisaldab üht või enamat valgustusüksust.
2.7.28.3. „Valgustusrežiim või režiim”– AFSi esivalgustuse funktsioon, mille on kindlaks määranud tootja ning mis on mõeldud kohandamiseks konkreetsele sõidukile ja väliskeskkonna tingimustele.
2.7.28.4. „Süsteemi juhtseade”– AFSi osa või osad, mis võtavad vastu sõiduki edastatavaid AFSi juhtsignaale ning reguleerivad automaatselt valgustusüksuste tööd.
2.7.28.5. „AFSi juhtsignaal” (V, E, W, T)– käesoleva eeskirja punktile 6.22.7.4 vastav AFSi sisendsignaal.
2.7.28.6. „Neutraalasend”– AFSi asend, mille puhul rakendub C-klassi lähitulede (lihtlähituled) või kaugtulede (kui need on kasutusel) määratud režiim ning AFS juhtsignaali ei rakendata.
2.7.29. „Väline ukse avamisel süttiv latern” – latern, mis annab täiendavat valgust, et aidata juhil või kaassõitjal sõidukisse siseneda või sealt väljuda või valgustab laadimistöödel.
2.7.30. „Seotud laternasüsteem” – kahest või kolmest sama funktsiooni täitvast laternast koosnev süsteem.
2.7.30.1. „Seotud latern”– seade, mis töötab seotud laternasüsteemi osana. Seotud laternad töötavad sisselülitatutena koos, neil on nulltelje suunas eraldi nähtavad pinnad ja eraldi korpused ning neil võib olla ka eraldi valgusallikas.
2.8. „Valgustusseadme, valgussignaalseadme või helkuri valgust kiirgav pind” – valgust läbilaskva materjali pind, nagu selle on joonisel esitanud seadme tootja oma tüübikinnituse taotluses, vt 3. lisa (nt 1. ja 4. osa).
Valgust kiirgav pind peab vastama järgmistele tingimustele:
a) |
kui hajutiklaas on tekstuuriga, peab valgust kiirgav pind olema terve hajutiklaasi välispind või osa sellest; |
b) |
kui hajutiklaas on tekstuurita, võib hajutiklaasi välja jätta ning valgust kiirgav pind on see, mis on näidatud joonisel 3. lisas (vt nt 5. osa). |
2.8.1. „Tekstuuriga hajutiklaas” või „hajutiklaasi tekstuuriga piirkond” – kogu hajutiklaas või osa sellest, mis on konstrueeritud muutma või mõjutama valgusallika(te)st lähtuvat valgust, nii et valguskiired muudavad märgatavalt oma esialgset suunda.
2.9. „Valgusava” (vt 3. lisa).
2.9.1. „Valgustusseadme valgusava” (punktid 2.7.9, 2.7.10, 2.7.19, 2.7.21 ja 2.7.26) – peegeldi täisava või ellipsoidpeegeldiga esilaternatel puhul projektsioonihajuti ortogonaalprojektsioon püsttasapinnal. Kui valgustusseadmel ei ole peegeldit, siis kohaldatakse punkti 2.9.2 määratlust. Kui laterna valgust kiirgava pinna osa ulatub ainult üle peegeldi täisava, siis võetakse valgusavana arvesse ainult selle osa projektsioon.
Lähitulelaterna puhul piirneb valgusava valguse ja varju piirjoone projektsiooniga hajutiklaasidel. Teineteise suhtes reguleeritava peegeldi ja laternaklaasi puhul tuleks need reguleerida keskasendisse.
Kui on paigaldatud AFS: kui valgustusfunktsiooni täidavad sõiduki ühel küljel kaks või enam samal ajal töötavat valgustusüksust, moodustavad arvesse võetava valgusava kõik üksikud valgusavad kokku (näiteks punktis 6.22.4 esitatud joonisel moodustavad sõiduki parema külje valgusava valgustusüksuste 8, 9 ja 11 valgusavad kokku, võttes arvesse nende vastavaid asendeid).
2.9.2. „Valgussignaalseadme (välja arvatud helkurid) valgusava” (punktid 2.7.11–2.7.15, 2.7.18, 2.7.20 ja 2.7.22–2.7.25) – laterna ortogonaalprojektsioon pinnal, mis asetseb risti laterna nullteljega ning on kokkupuutes laterna välise valgust kiirgava pinnaga ning mis piirneb kõnealusel tasandil paiknevate ekraanide servadega, millest igaüks laseb läbi ainult 98 % kogu valgustugevusest nulltelje suunas.
Valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult horisontaalsete ja vertikaalsete servadega ekraane, et teha kindlaks sõiduki kaugeimate servade vaheline kaugus ning kõrgus maapinnast.
Valgusavade muu kasutamise puhul (nt kahe laterna või funktsiooni vaheline kaugus) valgusava piirjoone kuju. Ekraanid peavad olema paralleelsed, kuid kasutada võib muid suundi.
Valgussignaalseadme puhul, mille valgusava on täielikult või osaliselt ümbritsetud mõne muu funktsiooni valgusavaga või valgustamata pinnaga, võib kõnealust valgusava ennast lugeda valgust kiirgavaks pinnaks (vt näiteks 3. lisa, 2., 3., 5. ja 6. osa).
2.9.3. „Helkuri valgusava” (punkt 2.7.16) – vastavalt helkurite osade tüübikinnitusprotseduuri käigus taotleja esitatud andmetele helkuri ortogonaalprojektsioon pinnal, mis asetseb risti helkuri nullteljega ning mis piirneb helkuri valgustpeegeldava pinna välisservadega kokku puutuvate ja nullteljega paralleelsete pindadega. Seadme valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult vertikaalseid ja horisontaalseid pindu.
2.10. „Nähtav pind” – määratletud vaatlussuunas – vastavalt tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja soovile:
|
kas laternaklaasi välispinnale projekteeritud valgusava piirjoone ortogonaalprojektsioon |
|
või valgust kiirgav pind, |
|
vaatlussuunaga risti olevale tasapinnale, mis on kokkupuutes laternaklaaside kõige välimise punktiga. Näiteid nähtava pinna kasutamise kohta leiab käesoleva eeskirja 3. lisast. |
Ainult reguleeritava valgustugevusega valgussignaalseadme puhul peetakse selle nähtavaks pinnaks, mis võib olla reguleeritav, nagu on määratletud punktis 2.7.1.3, kõiki variante, mida võimaldab kõigis tingimustes reguleeritava valgustugevuse juhtseade, kui seda rakendatakse.
2.11. „Nulltelg” – laternale iseloomulik telg, mille määrab kindlaks (laterna) tootja fotomeetrilistel mõõtmistel võrdlussuunana (H = 0°, V = 0°) kasutamiseks ja laterna kinnitamiseks sõidukile.
2.12. „Nullkese” – lõikepunkt nulltelje ja välise valgustava pinna vahel. Selle määrab kindlaks laterna tootja.
2.13. „Geomeetrilise nähtavuse nurgad” – nurgad, mis määravad kindlaks miinimumruuminurga välja, mille ulatuses laterna nähtav valgust kiirgav pind on nähtav. See ruuminurga väli määratakse kera segmentide abil, mille kese langeb ühte laterna nullkeskmega ning mille ekvaator on paralleelne maapinnaga. Segmendid määratakse vastavalt nullteljele. Horisontaalnurgad β vastavad pikkusele ja vertikaalnurgad α vastavad laiusele.
Kui mõõtmised tehakse laternale lähemal, peab sama täpsuse saamiseks vaatlussuunda paralleelselt nihutama.
Geomeetrilise nähtavuse nurkade sees olevaid takistusi ei võeta arvesse, kui need olid olemas juba laterna tüübikinnituse saamise ajal.
Kui mõni sõiduki osa varjab paigaldatud laterna nähtava pinna mis tahes osa, siis tuleb tõendada, et takistusest varjamata laterna osa vastab laterna optilise osa tüübikinnitusel ette nähtud fotomeetrilistele väärtustele (vt käesoleva eeskirja 3. lisa). Kui aga geomeetrilise nähtavuse vertikaalset nurka allpool horisontaali võib vähendada kuni 5 kraadini (latern, mis asub maapinnast kuni 750 mm kõrgusel), võib paigaldatud optilise osa fotomeetriliste mõõtmiste välja vähendada kuni 5 kraadini allapoole horisontaaltasapinda.
2.14. „Kaugeim välisserv” – sõiduki mõlemal küljel – tasapind, mis on paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga ning langeb ühte sõiduki külgmise välisservaga, välja arvatud projektsioon, mille tekitavad
2.14.1. |
rehvid maapinnaga kokkupuutumise punkti lähedal ning rehvimanomeetrite ühenduskohad; |
2.14.2. |
ratastele paigaldatavad libisemisvastased vahendid; |
2.14.3. |
kaudse nähtavuse seadmed; |
2.14.4. |
külgmised suunatulelaternad, ülemised ääretulelaternad, eesmised ja tagumised ääretulelaternad ja seisutulelaternad, helkurid ja küljeääretule laternad; |
2.14.5. |
sõidukile kinnitatud tollitõkendid ning nende kinnitamise ja kaitsmise vahendid; |
2.14.6. |
punktis 2.7 nimetatud M2- ja M3-kategooria sõidukite teenindusukse valgustussüsteemid. |
2.15. „Gabariitmõõtmed” – kahe punktis 2.14 määratletud vertikaaltasapinna vaheline kaugus.
2.15.1. „Gabariitlaius” – kahe punktis 2.14 määratletud vertikaaltasapinna vaheline kaugus.
2.15.2. „Gabariitpikkus” – kaks vertikaaltasapinda, mis on risti sõiduki keskpikitasapinnaga ning langevad ühte sõiduki külgmise välisservaga, välja arvatud projektsioon, mille tekitavad
a) |
kaudse nähtavuse seadmed; |
b) |
küljeääretulelaternad; |
c) |
haakeseadmed, mootorsõidukite puhul. |
Haagiste puhul võetakse gabariitpikkusel ja mis tahes muu pikkuse mõõtmise puhul arvesse haakeseadmeid, kui neid ei ole spetsiaalselt välja arvatud.
2.16. „Üksik- ja mitmiklaternad”
2.16.1. „Üksiklatern”:
a) |
seade või seadme osa, millel on üks valgustav või valgussignaali funktsioon ja üks või mitu valgusallikat ning üks nulltelje suunas asuv nähtav pind, mis võib olla pidev või koosneda kahest või enamast eraldiseisvast osast, või |
b) |
koost, mille osadeks on sama funktsiooniga kaks identset või erinevat sõltumatut laternat, mis on saanud tüübikinnituse D-tüüpi laternana ning on paigaldatud nii, et
|
c) |
koost, mille osadeks on kaks identset või erinevat sõltumatut helkurit, mis on saanud eraldi tüübikinnituse ning on paigaldatud nii, et
|
d) |
mis tahes seotud laternasüsteem, mis koosneb kahest või kolmest sama funktsiooni täitvast seotud laternast, mis on saanud koos tüübikinnituse Y ning on paigaldatud nii, et külgnevate valgust kiirgavate pindade vahe nullteljega risti mõõdetuna ei ületa 75 mm. |
2.16.2. „Kaks laternat” või „paarisarv laternaid” – üks ribakujuline valgust kiirgav pind, kui see asetseb sümmeetriliselt sõiduki keskpikitasapinna suhtes, ulatub mõlemal küljel vähemalt 0,4 m kaugusele sõiduki kaugeimast välisservast ning on vähemalt 0,8 m pikk. Sellise pinna valgustamiseks on vaja vähemalt kahte valgusallikat, mis on paigutatud võimalikult lähedale selle pinna piiridele. Valgust kiirgav pind võib koosneda mitmest kõrvuti asetsevast osast tingimusel, et mitme üksiku valgust kiirgava pinna projektsioonid samal püsttasapinnal hõlmavad vähemalt 60 % nende üksikute valgust kiirgavate pindade projektsioone ümbritseva väikseima ristküliku pindalast.
2.17. „Kahe samasuunalise laterna vaheline kaugus” – nulltelje suunas asetseva kahe nähtava pinna vaheline lühim kaugus. Kui lampidevaheline kaugus vastab selgelt eeskirja nõuetele, ei ole nähtavate pindade täpseid piire vaja määratleda.
2.18. „Töökorras oleku märguanne” – nähtav või kuuldav signaal (või mis tahes samaväärne signaal), mis näitab, et seade on sisse lülitatud ja on töökorras või mitte.
2.19. „Sisselülitatuse märguanne” – nähtav (või mis tahes samaväärne) signaal, mis näitab, et seade on sisse lülitatud, kuid mitte seda, kas see on töökorras või mitte.
2.20. „Lisalatern” – latern, mille olemasolu on jäetud tootja otsustada.
2.21. „Maapind” – pind, millel sõiduk seisab, ja mis on põhiliselt horisontaalne.
2.22. „Liikuvad osad” – sõiduki kere need paneelid või sõiduki osad, mille asendit saab muuta kallutades, pöörates või libistades ilma tööriistu kasutamata. Nende hulka ei kuulu veoautode kallutatavad kabiinid.
2.23. „Liikuva osa kasutamise tavaasend” – liikuva osa asend(id), mille on sõiduki tavalise kasutamise ja seismise tavaasendiks määranud sõiduki tootja.
2.24. „Sõiduki kasutamise tavaolek”:
2.24.1. |
mootorsõiduki puhul, kui sõiduk on valmis liikuma, selle mootor töötab ja sõiduki liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendi(te)s, |
2.24.2. |
ja haagise puhul, kui haagis on ühendatud vedukiga, mis on punktis 2.24.1 kirjeldatud olekus ja selle liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendis. |
2.25. „Sõiduki seisuasend”:
2.25.1 |
mootorsõiduki puhul, kui sõiduk seisab paigal ja mootor ei tööta ning liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendi(te)s, |
2.25.2. |
ja haagise puhul, kui haagis on ühendatud vedukiga, mis on punktis 2.25.1 kirjeldatud olekus ja selle liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendi(te)s. |
2.26. „Kurvivalgustus” – valgustuse funktsioon tee paremaks valgustamiseks kurvides.
2.27. „Paar” – sõiduki vasakul ja paremal küljel asuvate ühesuguse funktsiooniga laternate komplekt.
2.27.1. „Ühilduv paar” – komplekt sõiduki vasakul ja paremal küljel asuvatest ühesuguse funktsiooniga laternatest, mis vastavad paarina fotomeetrilistele nõuetele.
2.28. „Hädapidurdustuli” – tuli, millega antakse sõiduki taga asuvatele teistele liiklejatele märku, et sõiduki suhtes on rakendatud valitsevaid teeolusid arvestades suurt pidurdusjõudu.
2.29. „Valgustusseadme poolt kiiratava valguse värvus”
2.29.1. „Valge” – kiiratava valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
W12 |
roheline piir: |
y = 0,150 + 0,640 x |
W23 |
kollakasroheline piir: |
y = 0,440 |
W34 |
kollane piir: |
x = 0,500 |
W45 |
punakaslilla piir: |
y = 0,382 |
W56 |
violetne piir: |
y = 0,050 + 0,750 x |
W61 |
sinine piir: |
x = 0,310 |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
W1 |
0,310 |
0,348 |
W2 |
0,453 |
0,440 |
W3 |
0,500 |
0,440 |
W4 |
0,500 |
0,382 |
W5 |
0,443 |
0,382 |
W6 |
0,310 |
0,283 |
2.29.2. „Valikkollane” – kiiratava valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
SY12 |
roheline piir: |
y = 1,290 x – 0,100 |
SY23 |
spektraalvärvsusjoon |
|
SY34 |
punane piir: |
y = 0,138 + 0,580 x |
SY45 |
kollakasvalge piir: |
y = 0,440 |
SY51 |
valge piir: |
y = 0,940 – x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
SY1 |
0,454 |
0,486 |
SY2 |
0,480 |
0,519 |
SY3 |
0,545 |
0,454 |
SY4 |
0,521 |
0,440 |
SY5 |
0,500 |
0,440 |
2.29.3. „Merevaigukollane” – kiiratava valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
A12 |
roheline piir: |
y = x – 0,120 |
A23 |
spektraalvärvsusjoon |
|
A34 |
punane piir: |
y = 0,390 |
A41 |
valge piir: |
y = 0,790 – 0,670 x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
A1 |
0,545 |
0,425 |
A2 |
0,560 |
0,440 |
A3 |
0,609 |
0,390 |
A4 |
0,597 |
0,390 |
2.29.4. „Punane”– kiiratava valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
R12 |
kollane piir: |
y = 0,335 |
R23 |
spektraalvärvsusjoon |
|
R34 |
violetne joon: |
(selle lineaarne pikendus violetsete värvuste paletis sinise ja punase spektraalvärvsusjoone piirides) |
R41 |
violetne piir: |
y = 0,980 – x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
R1 |
0,645 |
0,335 |
R2 |
0,665 |
0,335 |
R3 |
0,735 |
0,265 |
R4 |
0,721 |
0,259 |
2.30. Seadmelt peegelduva valguse värvus öösel, välja arvatud valgust peegeldavad rehvid vastavalt eeskirjale nr 88.
2.30.1. „Valge” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
W12 |
sinine piir: |
y = 0,843 – 1,182 x |
W23 |
violetne piir: |
y = 0,489 x + 0,146 |
W34 |
kollane piir: |
y = 0,968 – 1,010 x |
W41 |
roheline piir: |
y = 1,442 x – 0,136 |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
W1 |
0,373 |
0,402 |
W2 |
0,417 |
0,350 |
W3 |
0,548 |
0,414 |
W4 |
0,450 |
0,513 |
2.30.2. „Kollane” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
Y12 |
roheline piir: |
y = x – 0,040 |
Y23 |
spektraalvärvsusjoon |
|
Y34 |
punane piir: |
y = 0,200 x + 0,268 |
Y41 |
valge piir: |
y = 0,970 – x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
Y1 |
0,505 |
0,465 |
Y2 |
0,520 |
0,480 |
Y3 |
0,610 |
0,390 |
Y4 |
0,585 |
0,385 |
2.30.3. „Merevaigukollane” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
A12 |
roheline piir: |
y = 1,417 x – 0,347 |
A23 |
spektraalvärvsusjoon |
|
A34 |
punane piir: |
y = 0,390 |
A41 |
valge piir: |
y = 0,790 – 0,670 x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
A1 |
0,545 |
0,425 |
A2 |
0,557 |
0,442 |
A3 |
0,609 |
0,390 |
A4 |
0,597 |
0,390 |
2.30.4. „Punane” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
R12 |
kollane piir: |
y = 0,335 |
R23 |
spektraalvärvsusjoon |
|
R34 |
violetne joon: |
|
R41 |
violetne piir: |
y = 0,978 – x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
R1 |
0,643 |
0,335 |
R2 |
0,665 |
0,335 |
R3 |
0,735 |
0,265 |
R4 |
0,720 |
0,258 |
2.31. Seadmelt peegelduva valguse värvus päeval
2.31.1. „Valge” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
W12 |
violetne piir |
y = x – 0,030 |
W23 |
kollane piir |
y = 0,740 – x |
W34 |
roheline piir |
y = x + 0,050 |
W41 |
sinine piir |
y = 0,570 – x |
Lõikepunktid:
|
x |
y |
W1 |
0,300 |
0,270 |
W2 |
0,385 |
0,355 |
W3 |
0,345 |
0,395 |
W4 |
0,260 |
0,31 |
2.31.2. „Kollane” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
Y12 |
punane piir |
y = 0,534 x + 0,163 |
Y23 |
valge piir |
y = 0,910 – x |
Y34 |
roheline piir |
y =1,342 x – 0,090 |
Y41 |
spektraalvärvsusjoon |
|
Lõikepunktid:
|
x |
y |
Y1 |
0,545 |
0,454 |
Y2 |
0,487 |
0,423 |
Y3 |
0,427 |
0,483 |
Y4 |
0,465 |
0,534 |
2.31.3. „Punane” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
R12 |
punane piir |
y = 0,346 – 0,053 x |
R23 |
violetne piir |
y = 0,910 – x |
R34 |
kollane piir |
y = 0,350 |
R41 |
spektraalvärvsusjoon |
|
Lõikepunktid:
|
x |
y |
R1 |
0,690 |
0,310 |
R2 |
0,595 |
0,315 |
R3 |
0,560 |
0,350 |
R4 |
0,650 |
0,350 |
2.32. Fluorestseerivalt seadmelt peegelduva valguse värvus päeval
2.32.1. „Punane” – peegelduva valguse värvuskoordinaadid (x, y), (5) mis asetsevad vahemikus, mida määratlevad järgmised koordinaadid:
FR12 |
punane piir |
y = 0,346 – 0,053 x |
FR23 |
violetne piir |
y = 0,910 – x |
FR34 |
kollane piir |
y = 0,315 + 0,047 x |
FR41 |
spektraalvärvsusjoon |
|
Lõikepunktid:
|
x |
y |
FR1 |
0,690 |
0,310 |
FR2 |
0,595 |
0,315 |
FR3 |
0,569 |
0,341 |
FR4 |
0,655 |
0,345 |
2.33. „Tagumine avariiohusignaal” – automaatne signaal, mille annab eessõitev sõiduk järgmisele. See annab märku, et tagumine sõiduk peab kiiresti reageerima kokkupõrke vältimiseks.
3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
3.1. |
Sõiduki tüübikinnituse taotluse seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega peab esitama tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. |
3.2. |
Sellele tuleb lisada allnimetatud dokumendid ja andmed kolmes eksemplaris:
|
3.3. |
Tüübikinnituskatseid korraldavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada tühimassiga ja punkti 3.2.2 kohase valgustus- ja valgussignaalseadmete täiskomplektiga sõiduk, mille tüüp vastab tüübikinnituse saamiseks esitatule. |
3.4. |
Tüübikinnitusdokumentidele tuleb lisada käesoleva eeskirja 1. lisas ette nähtud dokument. |
4. TÜÜBIKINNITUS
4.1. |
Kui käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituseks esitatud sõiduk vastab seoses kõikide loetelus määratletud seadmetega käesoleva eeskirja nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile tüübikinnitus. |
4.2. |
Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 05 vastavalt 05-seeria muudatustele) näitavad tüübikinnituse andmise ajal eeskirjas tehtud värskeimaid olulisi tehnilisi muudatusi hõlmavate muudatuste seeriat. Käesoleva eeskirja 7. punkti kohaselt ei või kokkuleppeosaline anda sama tüübikinnitusnumbrit teisele sõidukitüübile või samale sõidukitüübile, mis esitati varustusega, mida ei ole nimetatud punktis 3.2.2 nimetatud loetelus. |
4.3. |
Teade sõidukitüübile/osale käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, selle andmisest keeldumise või tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppeosalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele. |
4.4. |
Igale sõidukile, mis vastab käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõidukitüübile, tuleb kinnitada tüübikinnituse vormil kindlaks määratud hästi märgatavasse ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on
|
4.5. |
Kui sõiduk vastab ühe või mitme teise kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki tüübile, ei pea selle eeskirja kohaselt kinnituse andnud riik punktis 4.4.1 nimetatud sümbolit kordama; sellisel juhul paigutatakse punktis 4.4.1 ette nähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa eeskirja numbrid ja tüübikinnitusnumbrid ning kõigi nende eeskirjade lisasümbolid, mille kohaselt on antud kinnitus riigis, mis on andnud kinnituse käesoleva eeskirja kohaselt. |
4.6. |
Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu. |
4.7. |
Tüübikinnitusmärk tuleb paigutada sõiduki tootja paigaldatud sõidukiandmetega plaadi lähedale või selle peale. |
4.8. |
Tüübikinnitusmärkide paigutused on esitatud käesoleva eeskirja 2. lisa näidistes. |
5. ÜLDNÕUDED
5.1. Valgustus- ja valgussignaalseadmed peavad olema paigaldatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes, nagu on määratletud punktides 2.24, 2.24.1 ja 2.24.2, olenemata võimalikust vibratsioonist, säiliksid nende käesolevas eeskirjas ette nähtud näitajad nii, et sõiduk vastaks käesoleva eeskirja nõuetele. Eelkõige peab olema välistatud laternate tahtmatu ebaõige reguleerimine.
5.2. Punktides 2.7.9, 2.7.10 ja 2.7.19 kirjeldatud laternad peavad olema paigaldatud sellisel viisil, et neid oleks kerge õigesti reguleerida.
5.2.1. |
Kui paigaldatud esilaternate seadistus, mis aitab vältida ebamugavust teistele liiklejatele riigis, kus liiklus toimub teisel pool teed, kui seal, kus laternad projekteeriti, peavad sellised meetmed rakenduma automaatselt või peab seda saama teha sõiduki kasutaja seisval sõidukil, ilma et vajataks spetsiaalseid tööriistu (muid kui sõidukiga kaasas olevaid (7)). Sõiduki tootja peab sõiduki varustama üksikasjaliku juhendiga. |
5.3. Kõigi, kaasa arvatud sõiduki külgedele paigaldatud valgussignaalseadmete puhul peab laterna nulltelg pärast laterna sõidukile paigaldamist olema paralleelne teel liikuva sõiduki kandetasapinnaga; lisaks sellele peab see külgmiste helkurite ja küljeääretule laternate puhul olema risti sõiduki keskpikitasapinnaga ning muude signaalseadmete puhul kõnealuse tasapinnaga paralleelne. Lubatud hälve igas suunas on ± 3°. Lisaks sellele tuleb järgida kõiki tootjapoolseid paigaldamisega seotud erinõudeid.
5.4. Erinõuete puudumise korral tuleb laternate kõrgust ja suunda kontrollida sõidukil, mille mass vastab tühimassile ning mis asetseb punktides 2.24, 2.24.1 ja 2.24.2 määratletud olekus tasasel horisontaalsel pinnal ning AFSi olemasolu korral selle neutraalses asendis.
5.5. Erinõuete puudumise korral peab paarislatern
5.5.1. |
olema sõidukile paigaldatud keskpikitasapinnaga sümmeetriliselt (seda hinnatakse laterna välimise geomeetrilise vormi alusel, mitte punktis 2.9 nimetatud valgusava serva alusel); |
5.5.2. |
asetsema keskpikitasapinnaga võrreldes üksteise suhtes sümmeetriliselt; see nõue ei kehti laterna sisemise ülesehituse suhtes; |
5.5.3. |
vastama samadele kolorimeetrilistele nõuetele ja olema peamiselt ühesuguste fotomeetriliste näitajatega. See ei kehti klassi F3 kuuluvate eesmiste udutulelaternate ühilduva paari suhtes; |
5.5.4. |
olema peamiselt ühesuguste fotomeetriliste näitajatega. |
5.6. Ebasümmeetrilise väliskujuga sõidukite puhul tuleb eespool nimetatud nõudeid täita niivõrd, kuivõrd see on võimalik.
5.7 Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad
5.7.1. |
Laternad võivad olla grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud tingimusel, et täidetud on kõik värvi, asendit, suunda, geomeetrilist nähtavust, elektrilisi ühendusi käsitlevad ja muud nõuded (kui neid on).
|
5.7.2. |
Kui üksiklaterna nähtav pind koosneb kahest või enamast eraldi osast, peab see vastama järgmistele nõuetele:
|
5.8. Suurimat kõrgust maapinnast mõõdetakse nähtava pinna kõige kõrgemast punktist ning väikseimat kõrgust nähtava pinna kõige madalamast punktist nulltelje suunas.
Eesmiste lähitulelaternate puhul mõõdetakse minimaalset kõrgust maapinna suhtes optilise süsteemi (nt helkuri, hajutiklaasi, projektsioonihajuti heidetud valguskujundi madalaimast servast), hoolimata vastava süsteemi otstarbest.
Kui (väikseim ja suurim) kõrgus maapinnast vastab selgelt käesoleva eeskirja nõuetele, ei ole ühegi nähtava pinna täpseid piirjooni vaja määrata.
5.8.1. |
Laiuse puhul määratakse asend nulltelje suunas nähtava pinna sellest servast, mis on sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal, kui viidatakse üldisele laiusele, ja nähtava pinna sisemistest servadest nulltelje suunas, kui viidatakse laternatevahelisele kaugusele. Kui asend vastab laiust silmas pidades selgelt käesoleva eeskirja nõuetele, ei ole ühegi nähtava pinna täpseid servi/piirjooni vaja määrata. |
5.9. Erinõuete puudumise korral ei tohi laterna fotomeetrilisi omadusi (näiteks valgustugevus, värvus, valgusava jne) sel ajal, kui latern on sisse lülitatud, tahtlikult muuta.
5.9.1. |
Suunatulelaternad, ohutuled, punkti 6.18.7 kohased merevaikkollased küljeääretule laternad ja hädapidurdustuli peavad olema vilkuvad tuled. |
5.9.2. |
Laterna fotomeetrilised omadused võivad muutuda
eeldusel et kõik fotomeetriliste omaduste muutused vastavad asjaomase laterna tehnilistele tingimustele. |
5.10. Sõiduki ees ei tohi olla nähtav punktis 2.7 määratletud laternast lähtuv ja segadust tekitada võiv punane tuli ning sõiduki taga ei tohi olla nähtav punktis 2.7 määratletud laternast lähtuv segadust tekitada võiv valge tuli. Arvesse ei lähe sõiduki salongi paigaldatud valgustusseadmed. Kahtluse korral kontrollitakse kõnealuse nõude täitmist järgmiselt:
5.10.1. |
punase tule nähtavuse puhul ei tohi punase laterna nähtav pind, välja arvatud tagumine punane küljeääretuli, olla otse eest nähtav vaatlejale, kes liigub 1. vööndis, nagu on määratletud 4. lisas; |
5.10.2. |
valge tule puhul ei tohi valge laterna nähtav pind, v.a tagurduslaternad ja sõidukile nähtavuse parandamiseks paigaldatud valge märgistus, olla tagant otse nähtav vaatlejale, kes liigub 2. vööndis 25 m kaugusel sõiduki taga asuval risttasapinnal (vt 4. lisa); |
5.10.3. |
vaatleja jaoks moodustavad vastavatel tasapindadel 1. ja 2. vööndi
|
5.11. Elektriühendused peavad olema sellised, et eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid (kui need on olemas), ülemisi ääretulelaternaid (kui need on olemas) ning numbritulelaternat on võimalik sisse ja välja lülitada ainult korraga.
5.11.1. |
Kõnealust tingimust ei kohaldata,
|
5.11.2. |
eesmiste ääretulelaternate suhtes, kui nende funktsioon on asendatud punkti 5.12.1 kohaselt. |
5.11.3. |
Seotud laternasüsteemi puhul peavad kõik valgusallikad korraga sisse ja välja lülituma. |
5.12. Elektriühendused peavad olema sellised, et kaugtule- ja lähitulelaternaid ning eesmisi udutulelaternaid on võimalik sisse lülitada ainult juhul, kui ka punktis 5.11 nimetatud laternad on sisse lülitatud. See nõue ei kehti siiski kaug- või lähitulelaternate kohta, kui nende hoiatavad valgussignaalid kujutavad endast kaugtulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale või lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale või vaheldumisi kaug- ja lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale.
5.12.1. |
Lähituled ja/või kaugtuled ja või eesmised udutulelaternad võivad täita eesmiste ääretulelaternate funktsiooni, eeldusel et
|
5.13. Märguanne
Kui käesolevas eeskirjas on ette nähtud sisselülitatuse märguanne, võib selle asendada töökorras oleku märguandega.
5.14. Peitlaternad
5.14.1. |
Laternate peitmine on keelatud. Erandiks on kaugtulelaternad, lähitulelaternad ja eesmised udutulelaternad, mis võivad olla peidetud, kui neid ei kasutata. |
5.14.2. |
Iga rikke korral, mis mõjutab peiteseadme(te) tööd, peavad laternad nende töötamise ajal jääma tööasendisse või neid peab olema võimalik ilma töövahenditeta tööasendisse viia. |
5.14.3. |
Laternaid peab olema võimalik tööasendisse viia ja sisse lülitada üheainsa lülitusseadise abil, ilma et see välistaks võimalust viia need tööasendisse ka neid sisse lülitamata. Grupeeritud kaug- ja lähitulelaternate korral peab eespool nimetatud lülitusseadis sisse lülitama ainult lähitulelaternad. |
5.14.4. |
Sisselülitatud laternate liikumist ei tohi olla võimalik juhi kohalt enne nende kasutusasendisse jõudmist tahtlikult peatada. Laternate liikumisest tuleneva ohu korral pimestada teisi liiklejaid võib need põlema panna alles siis, kui nad on jõudnud kasutusasendisse. |
5.14.5. |
Peiteseadme temperatuuril –30 °C kuni +50 °C peavad esilaternad jõudma kasutusasendisse kolme sekundi jooksul alates lülitusseadise algsest kasutamisest. |
5.15. Laternate kiiratava valguse värvused on järgmised (8):
Kaugtulelatern |
Valge |
Lähitulelatern |
Valge |
Eesmine udutulelatern |
Valge või valikkollane |
Tagurdustulelatern |
Valge |
Suunatulelatern |
Merevaigukollane |
Ohutuli |
Merevaigukollane |
Piduritulelatern |
Punane |
Hädapidurdustuli |
Merevaigukollane või punane |
Tagumine avariiohusignaal |
Merevaigukollane |
Numbritulelatern |
Valge |
Eesmine ääretulelatern |
Valge |
Tagumine ääretulelatern |
Punane |
Eesmine udutulelatern |
Valge või valikkollane |
Tagumine udutulelatern |
Punane |
Seisutulelatern |
Ees valge, taga punane, merevaigukollane, kui see on vastastikku ühendatud külgmiste suunatulelaternatega või küljeääretule laternatega. |
Küljeääretule latern |
Merevaigukollane; kõige tagumine küljeääretule latern võib aga olla ka punane, kui see on grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud tagumise ääretulelaternaga, ülemise ääretulelaternaga taga, tagumise udutulelaternaga, pidurdustulelaternaga või kui see on grupeeritud tagumise helkuriga või moodustab koos tagumise helkuriga osa ühisest valgust kiirgavast pinnast. |
Tagumine ääretulelatern |
Ees valge, taga punane |
Päevatulelatern |
Valge |
Tagumine helkur, mittekolmnurkne |
Punane |
Tagumine kolmnurkne helkur |
Punane |
Eesmine helkur, mittekolmnurkne |
Sama, mis pealelangeva valguse korral (9) |
Külgmine helkur, mittekolmnurkne |
Merevaigukollane; kõige taga asuv külgmine helkur võib aga olla ka punane, kui see on grupeeritud või moodustab osa ühisest valgust kiirgavast pinnast tagumise ääretulelaternaga, ülemise tagumise ääretulelaternaga, tagumise udutulelaternaga, pidurdustulelaternaga, kõige tagumise punase küljeääretulelaternaga või tagumise mittekolmnurkse helkuriga. |
Nurgalatern |
Valge |
Märgistus nähtavuse parandamiseks |
Ees valge |
|
küljel valge või kollane; |
|
taga punane või kollane (10). |
Kohanduvate esitulede süsteem (AFS) |
Valge |
Väline ukse avamisel süttiv latern |
Valge |
5.16. Laternate arv
5.16.1. |
Sõidukile paigaldatud laternate arv peab vastama käesoleva eeskirja erinõuetes määratud arvule. |
5.17. Kõiki laternaid võib paigaldada liikuvatele osadele eeldusel, et täidetud on punktides 5.18, 5.19 ja 5.20 määratletud tingimused.
5.18. Tagumisi ääretulelaternaid, tagumisi suunatulesid ja tagumisi helkureid, nii kolmnurkseid kui ka mittekolmnurkseid, võib paigaldada liikuvatele osadele ainult järgmistel juhtudel:
5.18.1. |
kui liikuvatele osadele paigaldatud laternad vastavad kõigis liikuvate osade asendites kõigile asendi ja geomeetrilise nähtavusega seotud nõuetele ning fotomeetrilistele nõuetele, mis on kehtestatud kõnealuste laternate suhtes; |
5.18.2. |
kui punktis 5.18 sätestatud funktsioonid saavutatakse kahe D-märgistusega laternaga (vt punkt 2.16.1), peab ainult üks latern vastama asendi, geomeetrilise nähtavuse ja fotomeetrilistele nõuetele, mis nende lampide suhtes kehtivad kõikide liikuvate osade asendites, või |
5.18.3. |
kui eespool nimetatud funktsioone täidavad paigaldatud ja sisse lülitatud lisalaternad, kui liikuv osa on mis tahes avatud asendis ja eeldusel, et kõnealused lisalaternad vastavad kõigile asendi ja geomeetrilise nähtavusega seotud nõuetele ning fotomeetrilistele nõuetele, mis on kehtestatud liikuvatele osadele paigaldatud laternate suhtes; |
5.18.4. |
kui punktis 5.18 sätestatud funktsioone täidavad seotud laternasüsteemid, peab olema täidetud üks järgmistest tingimustest:
|
5.19. Kui liikuvad osad ei ole tavaasendis, siis ei tohi nendele paigaldatud seadmed põhjustada teistele liiklejatele põhjendamatut ebamugavust.
5.20. Kui liikuvale osale on paigaldatud latern ja liikuv osa on kasutamise tavaasendis, peab latern pöörduma alati tagasi tootja poolt käesoleva eeskirja kohaselt määratletud asendisse. Lähitulede ja eesmiste udutulelaternate puhul loetakse see nõue täidetuks, kui liikuvaid osi kümme korda tavaasendist ja tavaasendisse liigutades ei erine nende laternate ühegi kaldenurga väärtus tugiosa suhtes, mõõdetuna pärast liikuva osa iga liikumist, rohkem kui 0,15 % kümne mõõdetud väärtuse keskmisest. Kõnealuse väärtuse ületamise korral tuleb punktis 6.2.6.1.1 nimetatud kõiki piirväärtusi ületamise võrra muuta, et vähendada kallete lubatud vahemikku sõiduki kontrollimisel 6. lisa kohaselt.
5.21. Ükski liikuv osa, olenemata sellest, kas sellele on paigaldatud valgussignaalseade, ei tohi üheski tavaasendist erinevas fikseeritud asendis peita rohkem kui 50 % eesmiste ja tagumiste ääretulede, eesmiste ja tagumiste suunatulede ning helkurite nähtavast pinnast nulltelje suunas.
Kui kõnealune nõue ei ole täidetav, siis
5.21.1. |
lülitatakse juhul, kui liikuv osa peidab rohkem kui 50 % kõnealuste laternate nähtavast pinnast nulltelje suunas, sisse lisalaternad, mis vastavad kõigile eespool nimetatud laternate asendit ja geomeetrilist nähtavust käsitlevatele ning fotomeetrilistele nõuetele, või |
5.21.2. |
teavitatakse teisi asutusi teatise vormile lisatud märkusega (1. lisa punkt 10.1) sellest, et liikuvad osad võivad peita nähtavat pinda nulltelje suunas rohkem kui 50 %, ja teavitatakse sõiduki kasutajat sõidukis sisalduva märkega sellest, et liikuvate osade teatava(te) asendi(te) puhul tuleb teisi liiklejaid sõiduki teelolemise eest hoiatada; näiteks ohukolmnurgaga või riiklike nõuete kohaselt teedel kasutatavate muude vahenditega; |
5.21.3. |
punkti 5.21.2 ei kohaldata helkurite suhtes. |
5.22. Kui helkurid välja arvata, ei loeta töökorras olevaks isegi tüübikinnitusmärki kandvat laternat, kui see ei hakka tööle pärast valgusallika ja/või kaitsme esimest paigaldamist.
5.23. Laternad paigaldatakse sõidukile nii, et sõiduki tootja juhendeid järgides oleks valgusallikat võimalik vahetada ilma asjatundjate abita ja ilma spetsiaalsete tööriistadeta, välja arvatud need, mida sõiduki tootja on selleks ette näinud. Sõiduki tootja peab sõiduki varustama valgusallika vahetamise üksikasjaliku kirjeldusega. Kõnealune nõue ei kehti järgmiste seadmete puhul:
a) |
asendamatu valgusallikaga tüübikinnituse saanud seadmed; |
b) |
valgusallikaga seadmed, millele on antud tüübikinnitus eeskirja nr 99 kohaselt. |
5.24. Varuvariandina võib tagumise ääretulelaterna valgussignaalfunktsiooni ajutiselt asendada eeldusel, et uue värvus, peamine valgustugevus ja asend on töötamast lakanuga sama, ning eeldusel, et asendav seade töötab algse ohutusfunktsiooniga. Asenduse ajal peab ajutisest asendusest ning parandamise vajadusest teada andma märguanne armatuurlaual (vt käesoleva eeskirja punkti 2.18).
5.25. AFSi olemasolu korral võrdsustatakse see eesmiste lähitulelaternate paariga ning kui see täidab ühte või enamat kaugtulefunktsiooni, võrdsustatakse see eesmiste kaugtulelaternate paariga.
5.26. Reguleeritava valgustugevusega võivad olla tagumised suunatulelaternad, tagumised ääretulelaternad, pidurdustulelaternad (v.a S4-kategooria pidurdustulelaternad) ja tagumised udutulelaternad, mis reageerivad korraga vähemalt ühele järgmistest välismõjudest: väliskeskkonna valgustatus, udu, lumesadu, vihm, sumu, tolmupilved, valgust kiirgava pinna mustus, tingimusel et valgustugevuse ettenähtud suhe valgustugevuse vahetumisel säilib. Üleminekul ei tohi olla valgustugevuse järske kõikumisi. Kategooria S4 pidurdustulelaternad võivad anda reguleeritava valgustugevusega valgust teistest laternatest sõltumatult. Juhil võib olla võimalus seadistada eespool nimetatud valgustugevus stabiilseks ja tagasi isereguleeruvaks.
5.27. M- ja N-kategooria sõidukite puhul peab taotleja tüübikinnituse andmise eest vastutavale tehnilisele teenistusele tõestama, et punktides 2.7.9, 2.7.10, 2.7.12, 2.7.14 ja 2.7.15 sätestatud seadmete elektritoite tingimused on täidetud, kui sõiduki elektrisüsteem on konstantses pinges töös, mis vastab taotleja esitatud mootorsõiduki kategooriale, järgides järgmisi sätteid:
5.27.1. |
seadmete klemmidel olev pinge, mida vastavalt nende tüübikinnituse dokumentidele on katsetatud, rakendades eritoidet / elektroonilise valgusallika juhtimisseadmestikku või sekundaarsel töörežiimil või taotleja poolt nõutud pinget, ei tohi ületada sellistele vastavatele seadmetele ette nähtud pinget või funktsioone, millele on tüübikinnitus saadud; |
5.27.2. |
ühelgi juhul, mis ei ole sätestatud punktis 5.27.1, ei tohi pinge seadme või funktsiooni klemmidel ületada 6,75 V (6-voldine süsteem), 13,5 V (12-voldine süsteem) või 28 V (24-voldine süsteem) rohkem kui 3 %; |
5.27.3. |
punktide 5.27.1 ja 5.27.2 sätted ei kohaldu seadmetele, millel on elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik või reguleeritava valgustugevuse juhtseade seadme osana; |
5.27.4. |
tüübikinnituse dokumentidele lisatakse protokoll, milles kirjeldatakse vastavuse tõendamiseks kasutatud meetodit ja saadud tulemusi. |
5.28. Geomeetrilise nähtavusega seotud üldsätted
5.28.1. |
Lõpmatusest vaadatuna ei tohi geomeetrilise nähtavuse nurkade sees olla ühtegi takistust laterna nähtava valgust kiirgava pinna mis tahes osalt lähtuva valguse levikule. Takistusi ei võeta arvesse, kui need olid olemas juba laterna tüübikinnituse saamise ajal. |
5.28.2. |
Kui mõõtmised tehakse laternale lähemal, peab sama täpsuse saamiseks vaatlussuunda paralleelselt nihutama. |
5.28.3. |
Kui mõni sõiduki osa varjab paigaldatud laterna nähtava pinna mis tahes osa, siis tuleb tõendada, et takistusest varjamata laterna osa vastab laterna optilise osa tüübikinnitusel ette nähtud fotomeetrilistele väärtustele. |
5.28.4. |
Kui aga geomeetrilise nähtavuse vertikaalset nurka allpool horisontaali võib vähendada kuni 5 kraadini (latern, mis asub maapinnast kuni 750 mm kõrgusel), võib paigaldatud optilise osa fotomeetriliste mõõtmiste välja vähendada kuni 5 kraadini allapoole horisontaaltasapinda. |
5.28.5. |
Seotud laternasüsteemi puhul peavad geomeetrilise nähtavuse nõuded olema täidetud, kui kõik seotud laternad on sisse lülitatud. |
6. ERINÕUDED
6.1. Kaugtulelatern (eeskirjad nr 98 ja 112)
6.1.1. Olemasolu
Kohustuslik mootorsõidukitel. Haagistel on keelatud.
6.1.2. Arv
Kaks või neli, eeskirja nr 31, 98 või 112 kohase tüübikinnitusega, v.a A-klassi esilatern.
N3-kategooria sõidukite puhul: võib paigaldada kaks täiendavat kaugtulelaternat.
Kui sõidukile on paigaldatud neli peitesilaternat, siis on kaks täiendavat esitulelaternat lubatud paigaldada vaid lühikese intervalliga valgussignaalide andmiseks päevavalguses (vt punkti 5.12).
6.1.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.1.4. Asend
6.1.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
6.1.4.2. Kõrgus: erinõuded puuduvad.
6.1.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki kaudse nähtavuse seadmete ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
6.1.5. Geomeetriline nähtavus
Valgusava nähtavus, sealhulgas selle nähtavus aladel, mis asjaomases vaatlussuunas on valgustamata, peab olema tagatud laienevas ruumis, mille määratlevad valgusava perimeetrilt lähtuvad ning esilaterna nullteljega vähemalt 5° nurga moodustavad sirged. Geomeetrilise nähtavuse nurkade algpunktiks loetakse valgusava projektsiooni perimeeter püsttasapinnal, mis puutub kokku kaugtulelaterna hajutiklaasi eesmise osaga.
6.1.6. Reguleeritus
Ettepoole.
Kurvivalgustuseks võib pööratav olla vaid üks peamine kaugtulelatern kummalgi sõiduki küljel.
6.1.7. Elektriühendused
6.1.7.1. Välja arvatud juhul, kui neid kasutatakse lühikeste intervallidega hoiatusmärguanneteks, võivad kaugtuled olla SISSE lülitatud ainult juhul, kui esitulede pealüliti on lülitatud SISSE või on asendis AUTO (automaatne) ning lähitulede automaatse sisselülitumise tingimused on täidetud. Viimati nimetatud juhul peavad esituled automaatselt välja lülituma, kui automaatse sisselülitumise tingimus enam ei eksisteeri.
6.1.7.2. Kaugtulelaternad võivad olla sisse lülitatud kas korraga või paarikaupa. Ainult N3-kategooria sõidukitele punkti 6.1.2 alusel lubatud kahe täiendava kaugtulelaterna puhul ei tohi korraga sisse lülitada rohkem kui kaks paari. Lähitule ümberlülitamisel kaugtuleks peab vähemalt üks paar kaugtulesid olema sisse lülitatud. Kaugtule ümberlülitamisel lähituleks peavad kõik kaugtulelaternad olema samal ajal välja lülitatud.
6.1.7.3. Lähituled võivad olla sisse lülitatud samal ajal kaugtuledega.
6.1.7.4. Kui sõidukile on paigaldatud neli peitesilaternat, peab nende tõstetud asend takistama täiendavate paigaldatud esilaternate samaaegset tööd, kui need on ette nähtud valgussignaalide edastamiseks päevavalguses lühikeste intervallidega (vt punkti 5.12).
6.1.8. Märguanne
Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik.
6.1.9. Muud nõuded
6.1.9.1. Korraga sisselülitatavate kaugtulelaternate valgusvihu suurim valgustugevus kokku ei tohi ületada 430 000 cd, mis vastab normväärtusele 100.
6.1.9.2. Suurim valgustugevus saadakse mitmel esilaternal toodud üksikute kontrollmärkide kokkuliitmise teel. Kontrollmärk 10 antakse kõigile esilaternatele, mis on tähistatud R-tähega või tähtede kombinatsiooniga CR.
6.2. Lähitulelatern (eeskirjad nr 98 ja 112)
6.2.1. Olemasolu
Kohustuslik mootorsõidukitel. Haagistel on keelatud.
6.2.2. Arv
Kaks, eeskirja nr 31, 98 või 112 kohase tüübikinnitusega, v.a. A-klassi esilatern.
6.2.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.2.4. Asend
6.2.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv nähtava pinna serv nulltelje suunas ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
Nähtavate pindade siseservade vaheline kaugus nulltelje suunas peab olema vähemalt 600 mm. See ei kehti aga M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul; kõikide teiste kategooriate sõidukite puhul võib selle kauguse vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
6.2.4.2. Kõrgus: vähemalt 500 mm ja mitte üle 1 200 mm maapinnast. N3G-kategooria (maastiku-) sõidukite puhul (11) võib suurimat kõrgust suurendada 1 500 mm-ni.
6.2.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki kaudse nähtavuse seadmete ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
6.2.5. Geomeetriline nähtavus
Määratletakse nurkade α ja ß abil punkti 2.13 kohaselt:
α |
= |
15° ülespoole ja 10° allapoole, |
ß |
= |
45° väljapoole ja 10° sissepoole. |
Kuna lähitulelaternate puhul nõutavad fotomeetrilised näitajad ei kata tervet geomeetrilist nähtavusala, nõutakse tüübikinnituseks ülejäänud alal minimaalse väärtusena 1 cd. Valguse lähedal asuvad paneelid või muud seadmeosad ei tohi tekitada peegeldusi, mis põhjustavad ebamugavusi teistele liiklejatele.
6.2.6. Reguleeritus
Ettepoole.
6.2.6.1. Vertikaalne reguleeritus
6.2.6.1.1. Tühimassiga sõiduki puhul, kus üks isik on juhiistmel, peab lähitule ahenduse allasuunatud algkalde määratlema 0,1 % täpsusega sõiduki tootja ja see peab olema märgitud 7. lisas esitatud sümboliga igale sõidukile esilaterna või tootja andmeplaadi lähedale selgesti loetavalt ja kustumatult.
Allasuunatud kalde väärtus peab olema määratletud punkti 6.2.6.1.2 kohaselt.
6.2.6.1.2. Olenevalt lähitulelaterna nulltelje suunas nähtava pinna alumise serva paigaldamise kõrgusest meetrites (h), mõõdetuna tühimassiga sõidukil, jääb lähitule vertikaalkalle kõikides 5. lisas määratletud staatilistes tingimustes järgmisesse vahemikku ning algsel suunamisel on järgmised väärtused:
|
h < 0,8
|
|
0,8 ≤ h ≤ 1
või, tootja äranägemisel
Sellisel juhul peab sõiduki tüübikinnituse taotlus sisaldama teavet selle kohta, kumba kahest alternatiivist kasutatakse. |
|
h > 1
|
Eespool esitatud vahemikud ja algse suunamise väärtused kokkuvõtlikult esitatud järgmises diagrammis.
N3G-kategooria (maastiku)sõidukite puhul, mille esilaternate kõrgus ületab 1 200 mm, peab ahenduse vertikaalne kalle jääma vahemikku – 1,5 % kuni – 3,5 %.
Algne suunamine peab jääma vahemikku – 2 % kuni – 2,5 %.
6.2.6.2. Esilaterna reguleerimisseade
6.2.6.2.1. Kui punktide 6.2.6.1.1 ja 6.2.6.1.2 nõuete täitmiseks vajatakse esilaterna reguleerimisseadet, peab seade olema automaatne.
6.2.6.2.2. Pidevalt või astmeliselt käsitsi reguleeritavate seadmete kasutamine on aga lubatud tingimusel, et nendel on piirasend, millest on võimalik laternad tagasi viia punktis 6.2.6.1.1 määratletud algkaldesse tavaliste reguleerimiskruvide või samalaadsete vahendite abil.
Kõnealused käsitsi reguleeritavad seadmed peavad olema tööle rakendatavad juhiistmelt.
Pidevalt reguleeritavatel seadmetel peavad olema kontrollmärgid, mille järgi saab kindlaks teha koormustingimused, mis nõuavad lähitule reguleerimist.
Astmeliselt reguleeritavate seadmete astmete arv peab olema piisav, et tagada vastavus punktis 6.2.6.1.2 määratletud väärtuste vahemikule kõikide 5. lisas määratletud koormustingimuste puhul.
Ka nende seadmete 5. lisas määratletud koormustingimused, mis nõuavad lähitule reguleerimist, peavad olema selgesti märgitud nende lülitusseadise lähedale (vt 8. lisa).
6.2.6.2.3. Punktides 6.2.6.2.1 ja 6.2.6.2.2 kirjeldatud seadme tõrgete korral ei tohi lähituli olla asendis, kus selle kaugus on väiksem kui seadme tõrke tekkimisel.
6.2.6.3. Mõõtmisprotseduur
6.2.6.3.1. Pärast algse kalde reguleerimist tuleb lähitule vertikaalkallet protsentides mõõta staatilistes tingimustes ja 5. lisas määratletud koormustel.
6.2.6.3.2. Lähitule kalde erinevusi kui koormuse funktsiooni peab mõõtma vastavalt 6. lisas sätestatud katsekorrale.
6.2.6.4. Horisontaalne reguleeritus
Ühe või mõlema lähitulelaterna horisontaalne reguleeritus võib kurvivalgustuse saamiseks erineda eeldusel, et kogu vihu või ahenduse murdekoha liigutamisel ei lõiku ahenduse murdekoht sõiduki raskuskeskme trajektooriga sõiduki esiküljest kaugemal kui vastava lähitulelaterna paigaldamise 100kordne kõrgus.
6.2.7. Elektriühendused
6.2.7.1. Lähituledele ümberlülitamisel peab lülitusseade lülitama korraga välja kõik kaugtulelaternad.
6.2.7.2. Lähitulelaternad võivad olla kaugtulelaternatega samal ajal sisse lülitatud.
6.2.7.3. Vastavalt eeskirjale nr 98 peavad gaaslahendusega valgusallikad lähitulelaternate puhul olema kaugtule kasutamise ajal sisse lülitatud.
6.2.7.4. Kurvivalgustuse saamiseks võib sisse lülitada lähitulelaternates või vastava lähitulelaternaga grupeeritud või sellega vastastikku ühendatud laternas (välja arvatud kaugtulelaternas) asuva ühe lisavalgusallika või ühe või mitu LED-moodulit eeldusel, et sõiduki raskuskeskme trajektoori horisontaalne kõverusraadius on kuni 500 m. Seda võib näidata tootja arvutustega või mõnel muul viisil, mille on kiitnud heaks tüübikinnituste eest vastutav asutus.
6.2.7.5. Lähitulelaternad võib SISSE või VÄLJA lülitada automaatselt. Kuid alati peab kõnealuseid lähitulelaternaid olema võimalik SISSE ja VÄLJA lülitada ka käsitsi.
6.2.7.6. Kui päevatulelaternad on olemas ja töötavad, peab punkti 6.19 kohaselt, kas
6.2.7.6.1. |
lähituli lülituma automaatselt SISSE ja VÄLJA, sõltuvalt ümbritsevast valgusest (nt lülituma sisse pimeduse saabudes, tunnelites jne), 12. lisas esitatud nõuete kohaselt või |
6.2.7.6.2. |
päevatulelaternad töötavad koos laternatega, mis on loetletud punktis 5.11, kus miinimumnõudena on sätestatud, et vähemalt tagumised ääretuled peavad olema sisse lülitatud, või |
6.2.7.6.3. |
on olemas selgelt eristatavad vahendid, et teavitada juhti, et esituled, ääretuled ja olemasolu korral ka ääretulelaternad ja ülemised ääretulelaternad ei põle. Sellised vahendid on
|
6.2.7.7. Hoolimata punkti 6.2.7.6.1 nõuetest võivad esituled automaatselt SISSE või VÄLJA lülituda, sõltuvalt teistest faktoritest, nagu aeg või ümbritsevad tingimused (nt kellaaeg, sõiduki paiknemine, vihm, udu jne).
6.2.8. Märguanne
6.2.8.1. Märgulamp vabatahtlik.
6.2.8.2. Vilkuv või mittevilkuv visuaalne märguanne on kohustuslik,
a) |
kui kurvivalgustuse loomiseks liigutatakse kogu valgusvihku või ahenduse murdekohta või |
b) |
kui lihtlähitule loomiseks kasutatakse üht või mitut LED-moodulit. |
See peab aktiveeruma
a) |
valgusvihu ahenduse murdekoha nihutamise tõrke korral või |
b) |
lihtlähituld loova mis tahes LED-mooduli tõrke korral. |
Märguanne peab jääma sisselülitatuks kuni tõrke kõrvaldamiseni. Selle võib ajutiselt tühistada, kuid see peab korduma alati, kui seadet, mis mootori käivitab või seiskab, sisse või välja lülitatakse.
6.2.9. Muud nõuded
Punktis 5.5.2 esitatud nõuded ei kehti lähitulelaternate kohta.
Lähitulelaternad, mille lihtlähituld kiirgava valgusallika või LED-mooduli(te) kogu objektiivne valgusvoog ületab 2 000 luumenit, tuleb paigaldada ainult koos eeskirja nr 45 kohas(t)e esitulede puhastusseadme(te)ga (12).
Punkti 6.2.6.2.2 nõuded ei kehti selliste lähitulelaternate vertikaalkalde suhtes,
a) |
millel on lihtlähituld kiirgav(ad) LED-moodul(id) või |
b) |
millel on lihtlähituld kiirgav ja 2 000 luumenit ületava objektiivse valgusvooga valgusallikas. |
Kurvivalgustuse saamiseks võib kasutada ainult eeskirjade nr 98 ja 112 kohaseid lähitulelaternaid.
Kui kurvivalgustus saadakse kogu valgusvihu või ahenduse murdepunkti horisontaalse liigutamise teel, tuleb see sisse lülitada ainult sõiduki liikumisel sõidusuunas; see ei kehti kurvi valgustamisel parempöörde jaoks parempoolses liikluses (vasakpöörde jaoks vasakpoolses liikluses).
6.3. Eesmine udutulelatern (eeskiri nr 19)
6.3.1. Olemasolu
Mootorsõidukitel ei ole kohustuslik. Haagistel on keelatud.
6.3.2. Arv
Kaks.
6.3.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.3.4. Asend
6.3.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugema nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
6.3.4.2. Kõrgus
Vähim |
: |
kuni 250 mm maapinnast. |
Suurim |
: |
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul kuni 800 mm maapinnast. Kõikide teiste kategooriate, v.a N3G-kategooria (maastiku)sõidukite (13) puhul kuni 1 200 mm maapinnast. N3G-kategooria sõidukite puhul võib suurimat kõrgust suurendada kuni 1 500 mm-ni. |
Ükski nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi siiski asuda kõrgemal lähitulelaterna nullteljesuunalise nähtava pinna kõrgeimast punktist.
6.3.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki kaudse nähtavuse seadmete ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
6.3.5. Geomeetriline nähtavus
Määratletakse nurkade α ja ß abil punkti 2.13 kohaselt:
α |
= |
5° üles- ja allapoole, |
ß |
= |
45° väljapoole ja 10° sissepoole. |
Kuna eesmiste udutulelaternate puhul nõutavad fotomeetrilised väärtused ei kata kogu geomeetrilise nähtavuse ala, siis peab tüübikinnituse saamiseks olema minimaalne väärtus ülejäänud alal 1 cd. Eesmiste udutulelaternate lähedal olevad pinnad või muud seadmed ei tohi tekitada kõrvalmõjusid, mis põhjustavad ebamugavusi teistele liiklejatele (14).
6.3.6. Reguleeritus
Ettepoole
6.3.6.1. Vertikaalne reguleeritus
6.3.6.1.1. B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul peab ahenduse vertikaalne kalle olema tühimassiga sõidukil, kus üks isik on juhiistmel, – 1,5 % või väiksem (14).
6.3.6.1.2. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul
6.3.6.1.2.1. |
peab ahenduse allasuunatud algkalde tühimassiga sõidukil, kus üks isik on juhiistmel, määrama ühe kümnendkoha täpsusega kindlaks sõiduki tootja ning see peab olema selgesti loetavalt ja kustumatult märgitud käesoleva eeskirja 7. lisas esitatud sümboliga igale sõidukile eesmise udutulelaterna või tootja andmeplaadi lähedale või kombineeritud punktis 6.2.6.1.1 nimetatud märgistusega. Allasuunatud kalde väärtus peab olema määratud punkti 6.3.6.1.2.2 kohaselt; |
6.3.6.1.2.2. |
peab ahenduse vertikaalkalle tühimassiga sõidukis, kus üks isik on juhiistmel, olema sõltuvalt eesmise udutulelaterna nulltelje suunas nähtava pinna alumise serva paigaldamise kõrgusest meetrites (h) järgmine:
|
6.3.6.2. Eesmise udutulelaterna reguleerimisseade
6.3.6.2.1. Eesmise udutulelaterna puhul, mille valgusallika(te) kogu objektiivne valgustugevus ületab 2 000 luumenit, peavad punkti 6.3.6.1.2.2 nõuded olema automaatselt täidetud kõigis käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud koormustingimustes.
6.3.6.2.2. Kui sõltumatule või teiste eesmiste valgustus- või valgussignaalfunktsioonidega grupeeritud eesmisele udutulelaternale on paigaldatud reguleerimisseade, peab see olema niisugune, et vertikaalkalle jääb kõigis käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud staatilistes koormustingimustes punktis 6.3.6.1.2.2 ette nähtud vahemikku.
6.3.6.2.3. Kui F3-kategooria eesmine udutulelatern on integreeritud lähitulelaterna või AFSiga, kohaldatakse punkti 6.2.6 nõudeid, kui eesmist udutuld kasutatakse lähitule osana.
Sellisel juhul võib punktis 6.2.6 määratud vahemikke kohaldada ka kõnealuse eesmise udutulelaterna kasutamisel udutulelaternana.
6.3.6.2.4. Reguleerimisseadet võib kasutada ka eesmise udutule kalde automaatseks kohandamiseks valitsevatele väliskeskkonnatingimustele eeldusel, et sel juhul ei ületata punktis 6.3.6.1.2.2 ette nähtud allasuunatud kalde vahemikke.
6.3.6.2.5. Reguleerimisseadme tõrke korral ei tohi udutuli olla asendis, kus ahenduse kalle on väiksem kui seadme tõrke tekkimisel.
6.3.7. Elektriühendused
Eesmisi udutulelaternaid peab saama SISSE ja VÄLJA lülitada, sõltumata kaug- või lähitulelaternatest või kaug- või lähitulelaternate kombinatsioonist, v.a juhul, kui eesmisi udutulelaternaid kasutatakse mõne muu AFSi valgustusfunktsiooni osana. Eesmiste udutulelaternate funktsiooni SISSE lülitamine peab olema siiski eelistatud võrreldes udutulelaternate kasutamisega mõne muu valgustusfunktsiooni osana.
6.3.8. Märguanne
Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik. Sõltumatu mittevilkuv hoiatustuli.
6.3.9. Muud nõuded
Kui eeskirja nr 19 1. lisas esitatud teatisvormi punktis 10.9 on selgelt määratletud, võib F3-klassi eesmise udutulelaterna suunatust ja valgustugevust kohandada automaatselt väliskeskkonna tingimustele. Valgustugevuse või suunatuse igasugune muutmine peab toimuma automaatselt ja viisil, mis ei põhjusta ebamugavusi ei juhile ega teistele liiklejatele.
6.4. Tagurdustulelaternad (eeskiri nr 23)
6.4.1. Olemasolu
Mootorsõidukitel ja O2-, O3- ja O4-kategooria haagistel kohustuslik. O1-kategooria haagistel vabatahtlik.
6.4.2. Arv
6.4.2.1. M1-kategooria mootorsõidukitel ja kõigil teistel sõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 000 mm, on üks seade kohustuslik ning teine seade vabatahtlik.
6.4.2.2. Kõigil sõidukitel, mille pikkus ületab 6 000 mm, välja arvatud M1-kategooria sõidukid, on kaks seadet kohustuslikud ja kaks seadet vabatahtlikud.
6.4.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.4.4. Asend
6.4.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
6.4.4.2. Kõrgus: vähemalt 250 mm ja mitte üle 1 200 mm maapinnast.
6.4.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
Kahe punktis 6.4.2.2 nimetatud lisaseadme paigaldamisel tuleb need aga paigaldada vastavalt punktide 6.4.5 ja 6.4.6 nõuetele sõiduki küljele või taha.
6.4.5. Geomeetriline nähtavus
Määratletakse nurkade α ja β abil punkti 2.13 kohaselt:
α |
= |
15° ülespoole ja 5° allapoole, |
β |
= |
45° paremale ja vasakule, kui seadmeid on ainult üks, 45° väljapoole ja 30° sissepoole, kui neid on kaks. |
Juhul kui punktis 6.4.2.2 nimetatud kaks vabatahtlikku seadet on paigaldatud sõiduki küljele, peab nende nulltelg asuma horisontaalselt külgsuunas kaldenurgaga 10° ± 5° sõiduki keskpikitasapinna suhtes.
6.4.6. Reguleeritus
Tahapoole
Juhul kui punktis 6.4.2.2 nimetatud kaks vabatahtlikku seadet on paigaldatud sõiduki küljele, ei kehti nende suhtes punktis 6.4.5 nimetatud nõuded. Kõnealuste seadmete nulltelg peab olema suunatud väljapoole, kuni 15° horisontaalselt sõiduki taha sõiduki keskpikitasapinna suhtes.
6.4.7. Elektriühendused
6.4.7.1. |
Elektriühendused peavad olema sellised, et latern saab süttida vaid siis, kui tagasikäik on sisse pandud ning kui mootori käivitamist ja seiskamist juhtiv seadis on mootori tööd võimaldavas asendis. See ei tohi süttida või jääda põlema, kui üks eespool nimetatud tingimustest on täitmata. |
6.4.7.2. |
Lisaks sellele peavad punktis 6.4.2.2 nimetatud vabatahtlike seadmete elektriühendused olema sellised, et need seadmed ei saaks valgustada, kui punktis 5.11 nimetatud laternad ei ole sisse lülitatud. Sõiduki küljele paigaldatud seadmeid on lubatud sisse lülitada sõidusuunas tehtavate aeglaste manöövrite jaoks kuni kiirusega 10 km/h liikuval sõidukil, kui on täidetud järgmised tingimused:
|
6.4.8. Märguanne
Märgulamp vabatahtlik.
6.4.9. Muud nõuded
Puuduvad.
6.5. Suunatulelatern (eeskiri nr 6)
6.5.1. Olemasolu (vt joonist allpool)
Kohustuslik. Suunatulelaternate tüübid jagunevad kategooriatesse (1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 ja 6), kusjuures sõidukile paigaldatakse need kindlas järjestuses (A ja B).
Järjestus A kehtib kõigi mootorsõidukite suhtes.
Järjestus B kehtib ainult haagiste suhtes.
6.5.2. Arv
Vastavalt järjestusele.
6.5.3. Järjestused (vt joonist allpool)
A: kaks eesmist suunatulelaternat järgmistest kategooriatest:
1 või 1a või 1b,
kui kaugus selle laterna nullteljesuunalise nähtava pinna serva ja lähitulelaterna ja/või eesmise udutulelaterna (kui see on paigaldatud) nullteljesuunalise nähtava pinna serva vahel on vähemalt 40 mm;
1a või 1b,
kui kaugus selle laterna nullteljesuunalise nähtava pinna serva ja lähitulelaterna ja/või eesmise udutulelaterna (kui see on paigaldatud) nullteljesuunalise nähtava pinna serva vahel on suurem kui 20 mm ja väiksem kui 40 mm;
1b,
kui kaugus selle laterna nullteljesuunalise nähtava pinna serva ja lähitulelaterna ja/või eesmise udutulelaterna (kui see on paigaldatud) nullteljesuunalise nähtava pinna serva vahel on 20 mm või väiksem;
kaks tagumist suunatulelaternat (kategooria 2a või 2b);
kaks vabatahtlikku laternat (kategooria 2a või 2b ) kõikidel M2-, M3-, N2-, N3-kategooria sõidukitel.
Kaks 5. või 6. kategooria külgmist suunatulelaternat (miinimumnõuded):
5
kõikidel M1-kategooria sõidukitel;
N1-, M2- ja M3-kategooria sõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 meetrit;
6
kõikidel N2- ja N3-kategooria sõidukitel;
N1-, M2- ja M3-kategooria sõidukitel, mille pikkus ületab 6 meetrit.
5. kategooria külgmised suunatulelaternad võib kõikidel juhtudel asendada 6. kategooria külgmiste suunatulelaternatega.
Maksimaalselt kolm 5. kategooria või üks 6. kategooria seade külje kohta M2-, M3-, N2- ja N3- kategooria sõidukitel, mis on pikemad kui 9 m.
Kui paigaldatud on laternad, milles on ühendatud eesmise suunatulelaterna (kategooria 1, 1a ja 1b) ja külgmise suunatulelaterna (5. või 6. kategooria) funktsioonid, siis võib punktis 6.5.5 esitatud nähtavust käsitlevate nõuete täitmiseks paigaldada kaks täiendavat külgmist suunatulelaternat (5. või 6. kategooria).
B: kaks tagumist suunatulelaternat (kategooria 2a või 2b).
Kõikidel O2-, O3- ja O4-kategooria sõidukitel kaks vabatahtlikku laternat (kategooria 2a või 2b).
Maksimaalselt kolm 5. kategooria või üks 6. kategooria seade külje kohta O2-, O3- ja O4- kategooria sõidukitel, mis on pikemad kui 9 m.
AFSi olemasolu korral võetakse kategooria valikul arvesse kaugust eesmise suunatulelaterna ja sellise kõige lähema valgustusüksuse vahel, millest lähituli osaliselt või täielikult lähtub, kui valgustusüksus on lähimas asendis.
6.5.4. Asend
6.5.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kaugeimal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna serv ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm. See nõue ei kehti vabatahtlike tagumiste laternate suhtes.
Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm.
Kõnealust kaugust võib aga sõidukite puhul, mille kogulaius on väiksem kui 1 300 mm, vähendada 400 mm-ni.
6.5.4.2. Kõrgus: kõrgus maapinnast
6.5.4.2.1. Valgust kiirgava pinna kõrgus ei tohi 5. või 6. kategooria külgmiste suunatulelaternate puhul olla
väiksem kui |
: |
350 mm M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul ning 500 mm kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul, mõõdetuna madalaimast punktist, ja |
suurem kui |
: |
1 500 mm, mõõdetuna kõrgeimast punktist. |
6.5.4.2.2. Kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b suunatulelaternate kõrgus, mõõdetuna punkti 5.8 kohaselt, ei tohi olla väiksem kui 350 mm ega suurem kui 1 500 mm.
6.5.4.2.3. Kui sõiduki ehitus ei võimalda järgida kõnealuseid maksimumväärtusi, mis on mõõdetud vastavalt eespool esitatud nõuetele, ning kui lisatagalaternaid ei ole paigaldatud, võib neid 5. ja 6. kategooria külgmiste suunatulelaternate puhul tõsta 2 300 mm-ni ning kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b suunatulelaternate puhul 2 100 mm-ni.
6.5.4.2.4. Kui sõidukile on paigaldatud vabatahtlikud tagalaternad, peavad need asuma kõrgusel, mis vastab punkti 6.5.4.1 rakendatavatele nõuetele, sümmeetriliselt ja teineteisest vertikaalselt nii kaugel, kui kere kuju seda võimaldab, kuid vähemalt 600 mm kõrgusel kohustuslikest laternatest.
6.5.4.3. Pikkus (vt joonist allpool)
Kaugus külgmise suunatulelaterna (5. ja 6. kategooria) valgust kiirgava pinna ja sõiduki kogupikkuse eesmist piirjoont tähistava püsttasapinna vahel ei tohi ületada 1 800 mm.
See kaugus ei tohi siiski ületada 2 500 mm
a) |
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul; |
b) |
kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul, kui sõiduki ehitus ei võimalda nähtavuse miinimumnurki järgida. |
Vabatahtlikud 5. kategooria külgmised suunatulelaternad võib paigaldada võrdsete vahedega sõiduki küljele.
Vabatahtliku 6. kategooria külgmise suunatulelaterna võib paigaldada haagise esimese ja viimase veerandi vahele.
6.5.5. Geomeetriline nähtavus
6.5.5.1. Horisontaalnurgad (vaata järgmist joonist)
Vertikaalnurgad: kategooriate 1, 1a, 1b, 2a, 2b ja 5 suunatulelaternate puhul horisontaaltasandist 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini, kui laternate kõrgus maapinnast ei ületa 750 mm; 6. kategooria suunatulelaternate puhul horisontaaltasandist 30° ülespoole ja 5° allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasandi kohal võib vähendada 5 kraadini, kui vabatahtlikud laternad asuvad vähemalt 2 100 mm kõrgusel maapinnast.
Joonis
(vt punkti 6.5)
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul võib väärtust 45° sissepoole vähendada kategooriate 1, 1a või 1b selliste suunatulelaternate puhul, mille nähtava pinna alumine serv on vähem kui 750 mm kõrgusel maapinnast, 20 kraadini horisontaaltasapinna all, mis koosneb kõnealuse laterna nullteljest.
6.5.5.2. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul tootja äranägemisel (15)
Eesmised ja tagumised suunatulelaternad ning küljeääretule laternad
Horisontaalnurki vaata järgmiselt jooniselt:
Väärtust 45° sissepoole võib vähendada kategooria 1, 1a või 1b suunatulelaternate puhul, mille nähtava pinna alumine serv on vähem kui 750 mm kõrgusel maapinnast, 20 kraadini horisontaaltasapinna all, mis koosneb kõnealuse laterna nullteljest.
Vertikaalnurgad: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
Selleks et laterna saaks lugeda nähtavaks, peab selle valgusavast olema takistusteta nähtav vähemalt 12,5 ruutsentimeetrit, välja arvatud 5. ja 6. kategooria külgmiste suunatulede puhul. Sinna hulka ei loeta ühegi mittehelendava helkuri valgust kiirgavat pinda.
6.5.6. Reguleeritus
Vastavalt tootja paigaldusnõuetele, kui need on olemas.
6.5.7. Elektriühendused
Suunatulelaternad lülituvad sisse muudest laternatest sõltumatult. Kõik sõiduki ühel küljel asuvad suunatulelaternad lülitatakse sisse ja välja ühe lülitusseadise abil ning peavad vilkuma ühe ja sama intervalliga.
Vähem kui 6 m pikkustel M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille järjestus vastab punktile 6.5.5.2, peavad suunatulelaternatega sama sagedusega vilkuma ka merevaikkollased küljeääretule laternad, kui need on paigaldatud.
6.5.8. Märguanne
Töökorras oleku märguanne on kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b eesmiste ja tagumiste suunatulelaternate puhul kohustuslik. See võib olla optiline või helisignaal või mõlemad. Kui see on optiline, peab see olema vilkuv valgus, mis mõne nimetatud suunatulelaterna talitlushäire korral kas kustub, jääb vilkumata põlema või hakkab vilkuma teistsuguse sagedusega. Kui see on ainult helisignaal, peab see olema selgelt kuuldav ning muutma suunatulelaterna talitlushäire korral selgelt oma sagedust.
See peab aktiveeruma eeskirja nr 6 punkti 6.4.2 kohaselt antava signaaliga või muul sobival viisil (16).
Kui mootorsõiduk on varustatud haagisega, siis peab haagisel olema spetsiaalne optiline töökorras oleku märguanne haagise suunatulelaternate jaoks juhul, kui haagist vedava sõiduki märguanne ei võimalda näha sõiduki suunatulelaternate kombinatsiooni ükskõik millise laterna tõrget.
Mootorsõidukite ja haagiste vabatahtlike suunatulelaternate paari puhul ei ole töökorras oleku märguanne kohustuslik.
6.5.9. Muud nõuded
Tuli peab olema vilkuv ning vilkuma sagedusega 90 ± 30 korda minutis.
Tuli peab süttima kuni ühe sekundi jooksul ning esimest korda kustuma kuni pooleteise sekundi jooksul pärast valgussignaali lülitusseadise kasutamist. Kui mootorsõidukil on haagis, siis kasutatakse haagist vedava sõiduki suunatulelaternate lülitusseadist ka haagise suunatulelaternate jaoks. Ühe suunatulelaterna tõrke puhul, v.a lühis, peavad teised edasi vilkuma, kuid sellisel juhul võib vilkumissagedus ettenähtust erineda.
6.6. Ohutuli
6.6.1. Olemasolu
Kohustuslik.
Signaali edastab suunatulelaternate samaaegne töö vastavalt punkti 6.5 nõuetele.
6.6.2. Arv
Vastavalt punktile 6.5.2.
6.6.3. Järjestus
Vastavalt punktile 6.5.3.
6.6.4. Asend
6.6.4.1. Laius: vastavalt punktile 6.5.4.1.
6.6.4.2. Kõrgus: vastavalt punktile 6.5.4.2.
6.6.4.3. Pikkus: vastavalt punktile 6.5.4.3.
6.6.5. Geomeetriline nähtavus
Vastavalt punktile 6.5.5.
6.6.6. Reguleeritus
Vastavalt punktile 6.5.6.
6.6.7. Elektriühendused
6.6.7.1. Signaal lülitatakse sisse ja välja eraldiseisva käsilülitusseadise abil, millega pannakse kõik suunatulelaternad sama intervalliga vilkuma.
6.6.7.2. Ohutulesignaal võib sõiduki kokkupõrkes osalemise korral või pärast punktis 6.22 kirjeldatud hädapidurdustule väljalülitamist automaatselt sisse lülituda. Sellisel juhul võib selle välja lülitada käsitsi.
6.6.7.3. Vähem kui 6 m pikkustel M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille järjestus vastab punktile 6.5.5.2, peavad suunatulelaternatega sama sagedusega vilkuma ka merevaigukollased küljeääretule laternad, kui need on paigaldatud.
6.6.8. Märguanne
Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik. Vilkuv ohutuli, mis võib töötada koos punktis 6.5.8 nimetatud märguandega (märguannetega).
6.6.9. Muud nõuded
Vastavalt punktile 6.5.9. Kui mootorsõiduki varustuses on haagis, siis peab ohutule lülitusseadise abil saama sisse lülitada ka haagise suunatulelaternaid. Ohutuli peab toimima ka juhul, kui mootorit käivitav või seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada.
6.7. Piduritulelaternad (eeskiri nr 7)
6.7.1. Olemasolu
S1- või S2-kategooria seadmed |
: |
kohustuslikud kõigi kategooriate sõidukite puhul. |
S3- või S4-kategooria seadmed |
: |
kohustuslikud M1- ja N1-kategooria sõidukitel, välja arvatud šassiikabiini ja nende N1-kategooria sõidukite puhul, mille lastiruum on avatud; teiste kategooriate sõidukitel vabatahtlik. |
6.7.2. Arv
Kõigi kategooriate sõidukitel kaks S1- või S2-kategooria seadet ja üks S3- või S4-kategooria seade.
6.7.2.1. Kui M2-, M3-, N2-, N3-, O2-, O3- ja O4-kategooria sõidukitele on paigaldatud S3- või S4-kategooria seade, võib neile vabatahtlikult paigaldada kaks S1- või S2-kategooria seadet.
6.7.2.2. Ainult juhul, kui sõiduki keskpikitasapind ei asu korpuse fikseeritud paneelil, vaid eraldab ühte või kahte sõiduki liikuvat osa (nt uksed), ning puudub piisav ruum ühtse S3- või S4-kategooria seadme paigaldamiseks keskpikitasapinnale selliste liikuvate osade kohal, võib paigaldada kas
kaks S3- või S4-kategooria D tüüpi seadet või
ühe S3- või S4-kategooria seadme keskmisest pikitasapinnast paremale või vasakule või
võib paigaldada S3- ja S4-kategooriasse kuuluvaid seotud laternasüsteeme.
6.7.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.7.4. Asend
6.7.4.1. Laius
|
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul
|
|
Kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul
|
6.7.4.2. Kõrgus
6.7.4.2.1. |
S1- või S2-kategooria seadmete puhul
|
6.7.4.2.2. |
S3- või S4-kategooria seadmete puhul
|
6.7.4.3. Pikkus
6.7.4.4. S1- või S2-kategooria seadmete puhul: sõiduki taga.
6.7.4.5. S3- või S4-kategooria seadmete puhul: erinõuded puuduvad.
6.7.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk
|
S1- või S2-kategooria seadmete puhul: 45° sõiduki pikiteljest paremale ja vasakule. |
|
S3- või S4-kategooria seadmete puhul: 10° sõiduki pikiteljest paremale ja vasakule. |
Vertikaalnurk
|
S1- või S2-kategooria seadmete puhul: horisontaaltasapinnast 15o ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib aga vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis on madalamal kui 750 mm. Vertikaalnurka horisontaaltasandist ülalpool võib vähendada 5 kraadini vabatahtlike laternate puhul, mis asuvad vähemalt 2 100 mm kõrgusel maapinnast. |
|
S3- või S4-kategooria seadmete puhul: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja 5° allapoole. |
6.7.6. Reguleeritus
Sõiduki taha.
6.7.7. Elektriühendused
6.7.7.1. Kõik piduritulelaternad peavad korraga süttima, kui pidurdussüsteem annab eeskirjades nr 13 ja 13-H määratletud asjaomase signaali.
6.7.7.2. Piduritulelaternad ei pea töötama, kui mootorit käivitav ja/või seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada.
6.7.8. Märguanne
Märgulamp vabatahtlik. Kui see on olemas, peab see olema töökorras olekut näitav mittevilkuv ohutuli, mis süttib piduritulelaternate talitlushäire puhul.
6.7.9. Muud nõuded
6.7.9.1. S3- või S4-kategooria seadet ei tohi vastastikku ühendada ühegi teise laternaga.
6.7.9.2. S3- või S4-kategooria seadme võib paigaldada sõidukist väljapoole või selle sisse.
6.7.9.2.1. Kui see paigaldatakse sõiduki sisse,
ei tohi kiirgav valgus põhjustada juhile kaudse nähtavuse seadmete ja/või muude sõiduki pindade kaudu (nt tagumine aken) ebamugavusi.
6.8. Numbritulelatern (eeskiri nr 4)
6.8.1. Olemasolu
Kohustuslik.
6.8.2. Arv
Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.3. Järjestus
Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.4. Asend
6.8.4.1. Laius: selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.4.2. Kõrgus: selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.4.3. Pikkus: selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.5. Geomeetriline nähtavus
Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.6. Reguleeritus
Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
6.8.7. Elektriühendused
Vastavalt punktile 5.11.
6.8.8. Märguanne
Märgulamp vabatahtlik. Selle olemasolu korral täidab selle ülesannet eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate puhul ette nähtud märguanne.
6.8.9. Muud nõuded
Kui numbritulelatern on kombineeritud tagumise ääretulelaternaga, mis on vastastikku ühendatud piduritulelaternaga või tagumise udutulelaternaga, siis võib numbritulelaterna fotomeetrilisi omadusi piduritulelaterna või tagumise udutulelaterna töötamise ajal muuta.
6.9. Eesmine ääretulelatern (eeskiri nr 7)
6.9.1. Olemasolu
Kohustuslik kõigil mootorsõidukitel.
Kohustuslik haagistel laiusega üle 1 600 mm.
Ei ole kohustuslik haagistel laiusega kuni 1 600 mm.
6.9.2. Arv
Kaks.
6.9.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.9.4. Asend
6.9.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugema nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
Haagise puhul ei tohi keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 150 mm.
Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
|
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul: erinõuded puuduvad; |
|
kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm. |
6.9.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 350 mm või kuni 1 500 mm (2 100 mm O1- ja O2-kategooria sõidukite puhul või teiste kategooriate sõidukite puhul, mille kere kuju ei võimalda 1 500 mm).
6.9.4.3. Pikkus: erinõuded puuduvad.
6.9.4.4. Kui eesmine ääretulelatern ja mõni muu latern on vastastikku ühendatud, siis peab asendit käsitlevatele nõuetele vastavuse kontrollimisel kasutama selle teise laterna nullteljesuunalist nähtavat pinda (punktid 6.9.4.1-6.9.4.3).
6.9.5. Geomeetriline nähtavus
6.9.5.1. Horisontaalnurk kahe ääretulelaterna puhul
45° sissepoole ja 80° väljapoole.
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul, mille laternate nähtava pinna alumine serv on vähem kui 750 mm kõrgusel maapinnast, võib väärtust 45o sissepoole vähendada 20 kraadini horisontaaltasapinna all, mis koosneb kõnealuse laterna nullteljest.
Haagistel võib sissepoole suunatud nurka vähendada kuni 5 kraadini.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
6.9.5.2. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul võib tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja äranägemisel ja ainult juhul, kui sõidukile on paigaldatud eesmine küljeääretule latern, kasutada punktis 6.9.5.1 ette nähtud nurkade asemel:
horisontaalnurk: 45° väljapoole kuni 45° sissepoole;
kui laternate nähtava pinna alumine serv on vähem kui 750 mm kõrgusel maapinnast, võib väärtust 45° sissepoole vähendada 20 kraadini horisontaaltasapinna all, mis koosneb kõnealuse laterna nullteljest;
vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
Selleks, et laterna saaks lugeda nähtavaks, peab selle nähtav pind olema takistusteta nähtav vähemalt 12,5 ruutsentimeetrit. Sinna hulka ei loeta ühegi mittehelendava helkuri valgust kiirgavat pinda.
6.9.6. Reguleeritus
Ettepoole.
6.9.7. Elektriühendused
Vastavalt punktile 5.11.
Kui eesmine ääretulelatern on vastastikku ühendatud suunatulega, võib sõiduki asjaomasel küljel paikneva eesmise ääretulelaterna või selle vastastikku ühendatud osa elektriühendus olla selline, et see lülitub välja suunatule täielikuks töötsükliks (nii SISSE- kui ka VÄLJALÜLITATUD tsükliks).
6.9.8. Märguanne
Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik. Kõnealune märguanne peab olema mittevilkuv ning selle olemasolu ei ole vajalik juhul, kui armatuurlaua valgustuse saab sisse lülitada ainult samal ajal eesmiste ääretulelaternatega.
6.9.9. Muud nõuded
6.9.9.1. Kui eesmise ääretulelaterna sisse on paigaldatud üks infrapunakiirguse generaator (või mitu infrapunakiirguse generaatorit), võib selle (need) sisse lülitada vaid siis, kui samal sõiduki küljel asuv esilatern lülitatakse sisse ning sõiduk liigub sõidusuunas. Kui eesmisel ääretulelaternal või samal küljel asuval esilaternal ilmneb tõrge, peab infrapunakiirguse generaator automaatselt välja lülituma.
6.9.9.2. Kurvirežiimi pakkuva AFSi olemasolu korral võib eesmine ääretulelatern olla pööratav koos valgustusüksusega, millega ta on vastastikku ühendatud.
6.10. Tagumine ääretulelatern (eeskiri nr 7)
6.10.1. Olemasolu
R-, R1- või R2-kategooria seadmete puhul: kohustuslik.
6.10.2. Arv
Kaks.
6.10.2.1. Kui sõidukile ei ole paigaldatud ülemisi ääretulelaternaid, võib kõikidele M2-, M3-, N2-, N3-, O2-, O3- ja O4-kategooria sõidukitele paigaldada kaks vabatahtlikku ääretulelaternat.
6.10.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.10.4. Asend
6.10.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugema nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm. See nõue ei kehti vabatahtlike tagumiste laternate suhtes.
Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad.
Kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
6.10.4.2. Kõrgus: vähemalt 350 mm ja kuni 1 500 mm (kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm ning paigaldatud ei ole vabatahtlikke laternaid, siis 2 100 mm) maapinnast. Kui sõidukile on paigaldatud vabatahtlikud laternad peavad need asetsema kõrgusel, mis on kooskõlas punkti 6.10.4.1 rakendatavate nõuete, laternate sümmeetriaga, ning kere kuju võimaldataval suurimal vertikaalsel kaugusel, kuid kohustuslikest laternatest vähemalt 600 mm kõrgusel.
6.10.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
6.10.5. Geomeetriline nähtavus
6.10.5.1. Horisontaalnurk: 45° sissepoole ja 80° väljapoole.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast ülalpool võib vähendada 5 kraadini vabatahtlike laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähemalt 2 100 mm kõrgusel.
6.10.5.2. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul võib tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja äranägemisel ja ainult juhul, kui sõidukile on paigaldatud eesmine küljeääretule latern, kasutada punktis 6.10.5.1 ette nähtud nurkade asemel:
horisontaalnurk: 45° väljapoole kuni 45° sissepoole;
vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
Selleks, et laterna saaks lugeda nähtavaks, peab selle nähtav pind olema takistusteta nähtav vähemalt 12,5 ruutsentimeetrit. Sinna hulka ei loeta ühegi mittehelendava helkuri valgust kiirgavat pinda.
6.10.6. Reguleeritus
Tahapoole.
6.10.7. Elektriühendused
Vastavalt punktile 5.11.
Kui tagumine ääretulelatern on vastastikku ühendatud suunatulega, võib sõiduki asjaomasel küljel paikneva tagumise ääretulelaterna või selle vastastikku ühendatud osa elektriühendus olla selline, et see lülitub välja suunatule täielikuks töötsükliks (nii SISSE- kui ka VÄLJALÜLITATUD tsükliks).
6.10.8. Märguanne
Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik. See peab olema kombineeritud eesmiste ääretulelaternate märguandega.
6.10.9. Muud nõuded
Puuduvad.
6.11. Tagumine udutulelatern (eeskiri nr 38)
6.11.1. Olemasolu
F-, F1- või F2-kategooria seadmete puhul: kohustuslik.
6.11.2. Arv
Üks või kaks.
6.11.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.11.4. Asend
6.11.4.1. Laius: ainult ühe tagumise udutulelaterna olemasolu korral peab see asuma sõiduki keskpikitasapinna suhtes sellel sõiduki küljel, mis on vastupidine sõiduki registreerimisriigis ette nähtud sõidusuunaga, nullkese võib asuda ka sõiduki keskpikitasapinnal.
6.11.4.2. Kõrgus: vähemalt 250 mm ja mitte üle 1 000 mm maapinnast. N3G-kategooria (maastiku)sõidukite puhul võib suurim kõrgus olla 1 200 mm.
6.11.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
6.11.5. Geomeetriline nähtavus
Määratletakse nurkade α ja ß abil punkti 2.13 kohaselt:
α |
= |
5° ülespoole ja 5° allapoole; |
ß |
= |
25° paremale ja vasakule. |
6.11.6. Reguleeritus
Tahapoole.
6.11.7. Elektriühendused
Need peavad olema sellised, et
6.11.7.1. |
tagumist udutulelaternat (tagumisi udutulelaternaid) saaks sisse lülitada ainult juhul, kui kaugtulelaternad, lähitulelaternad või eesmised udutulelaternad on sisse lülitatud; |
6.11.7.2. |
tagumist udutulelaternat (tagumisi udutulelaternaid) võib sisse lülitada mis tahes laternast sõltumata; |
6.11.7.3. |
täita tuleb üks kahest allpool esitatud tingimusest:
|
6.11.7.4. |
Välja arvatud punktides 6.11.7.1, 6.11.7.3 ja 6.11.7.5 ette nähtud juhtudel, ei tohi tagumise udutulelaterna (tagumiste udutulelaternate) tööd mõjutada ühegi teise laterna sisse- või väljalülitamine. |
6.11.7.5. |
Veduki tagumine udutulelatern võib automaatselt välja lülituda, kui haagis on ühendatud ja haagise tagumine (tagumised) udutulelatern(ad) on sisse lülitatud. |
6.11.8. Märguanne
Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik. Sõltumatu mittevilkuv hoiatustuli.
6.11.9. Muud nõuded
Kõikidel juhtudel peab tagumise udutulelaterna ja iga pidurdustulelaterna vaheline kaugus olema suurem kui 100 mm.
6.12. Seisutulelatern (eeskiri nr 77 või 7)
6.12.1. Olemasolu
Lubatud mootorsõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 m ning laius 2 m.
Kõigil teistel sõidukitel keelatud.
6.12.2. Arv
Vastavalt järjestusele.
6.12.3. Järjestus
Kas kaks laternat ees ja kaks taga või üks kummalgi küljel.
6.12.4. Asend
6.12.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugema nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
Kahe laterna olemasolu korral peavad need asuma sõiduki külgedel.
6.12.4.2. Kõrgus
|
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad. |
|
Kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: vähemalt 350 mm või kuni 1 500 mm (2 100 mm, kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm). |
6.12.4.3. Pikkus: erinõuded puuduvad.
6.12.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk: 45° väljapoole, ettepoole ja tahapoole.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
6.12.6. Reguleeritus
Selline, et laternad vastaksid nõuetele, mis on esitatud nähtavusele eest ja tagant.
6.12.7. Elektriühendused
Elektriühendused peavad võimaldama sõiduki samal küljel asuva(te) seisutulelaterna(te) sisselülitamist ühestki muust laternast sõltumata.
Seisutulelaternat (seisutulelaternaid) ja vajaduse korral punkti 6.12.9 kohaselt eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid peab saama kasutada ka siis, kui mootorit käivitav ja seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada. Seade, mis lülitab ajalise funktsioonina kõnealused laternad automaatselt välja, on keelatud.
6.12.8. Märguanne
Sisselülitatuse märguanne on vabatahtlik. Selle olemasolu korral ei tohi seda olla võimalik eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märguandega segi ajada.
6.12.9. Muud nõuded
Kõnealuse laterna ülesandeid võib täita ka samal sõiduki küljel asuvate eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate üheaegne sisselülitamine. Sellisel juhul peetakse eesmiste või tagumiste ääretulelaternate nõuetele vastavaid laternaid seisutulelaternate nõuetele vastavaiks.
6.13. Ülemine ääretulelatern (eeskiri nr 7)
6.13.1. Olemasolu
A- või AM-kategooria seadmed (nähtavad eest) R-, R1-, R2-, RM1- ja RM2-kategooria seadmed (nähtavad tagant):
kohustuslik sõidukitel, mille laius ületab 2,10 m. Sõidukitel, mille laius on 1,80-2,10 m, vabatahtlik. Šassiikabiinidel ei ole ülemised ääretulelaternad taga kohustuslikud.
6.13.2. Arv
Kaks eest nähtavat ja kaks tagant nähtavat.
Ei ole kohustuslik: lisalaternaid võib paigaldada järgmiselt:
a) |
kaks eest nähtavat; |
b) |
kaks tagant nähtavat. |
6.13.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.13.4 Asend
6.13.4.1 Laius
Ees ja taga: sõiduki kaugeimale välisservale võimalikult lähedal. Kõnealune tingimus loetakse täidetuks, kui sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei ole sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
6.13.4.2. Kõrgus
|
Ees: mootorsõidukid – seadme nullteljesuunalise nähtava pinna ülemise ääre horisontaalne puutetasapind ei tohi olla madalamal kui esiklaasi läbipaistva piirkonna ülemise ääre horisontaalne puutetasapind. Haagised ja poolhaagised – suurimale kõrgusele, mis on kooskõlas sõiduki laiuse, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega ning laternate sümmeetriaga. |
|
Taga: suurimale kõrgusele, mis on kooskõlas sõiduki laiuse, kere ja käitamist käsitlevate nõuetega ning laternate sümmeetriaga. |
Nii vabatahtlikud kui ka kohustuslikud (vastavalt olukorrale) laternad tuleb paigaldada nii kõrgele kui võimalik ning sõiduki konstruktsiooni- ja kasutusnõudeid ja laternate sümmeetriat arvestades.
6.13.4.3. Pikkuse kohta erinõuded puuduvad.
Punktis 6.13.4.2 nimetatud eest nähtavad lisalaternad paigaldatakse sõiduki tagumisele otsale nii lähedale kui võimalik. Lisalaternate ja sõiduki tagumise otsa vaheline kaugus ei tohi aga ületada 400 mm.
6.13.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk: 80° väljapoole.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 5° ülespoole ja 20° allapoole.
6.13.6. Reguleeritus
Selline, et laternad vastaksid nõuetele, mis on esitatud nähtavusele eest ja tagant.
6.13.7. Elektriühendused
Vastavalt punktile 5.11.
6.13.8. Märguanne
Märgulamp vabatahtlik. Selle olemasolu korral täidab selle ülesannet eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate puhul ette nähtud märguanne.
6.13.9. Muud nõuded
Kui kõik muud tingimused on täidetud, võib eest nähtavad kohustuslikud või vabatahtlikud laternad ning tagant nähtavad kohustuslikud või vabatahtlikud laternad, mis asuvad sõiduki ühel ja samal küljel, kombineerida üheks seadmeks.
Kaks tagant nähtavat laternat võib grupeerida, kombineerida või vastastikku ühendada vastavalt punktile 5.7.
Ülemise ääretulelaterna asend vastava ääretulelaterna suhtes peab olema selline, et kaugus mõlema kõnealuse kahe laterna nullteljesuunaliste nähtavate pindade üksteisele kõige lähemal asuvate punktide projektsioonide vahel püsttasapinnal on vähemalt 200 mm.
6.14. Tagumine mittekolmnurkne helkur (eeskiri nr 3)
6.14.1. Olemasolu
Kohustuslik mootorsõidukitel.
Haagistel vabatahtlik eeldusel, et need on grupeeritud teiste tagumiste valgussignaalseadmetega.
6.14.2. Arv
Kaks ja nende talitlus peab vastama IA või IB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.14.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
6.14.3 Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.14.4. Asend
6.14.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisserva punktist kaugemal kui 400 mm.
Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
|
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad; |
|
kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm. |
6.14.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (kuni 1 200 mm, kui on grupeeritud mis tahes tagalaternaga), 1 500 mm, kui sõiduki kere kuju ei võimalda vastavalt 900 mm või 1 200 mm.
6.14.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
6.14.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk: 30° sissepoole ja väljapoole.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini helkurite puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
6.14.6. Reguleeritus
Tahapoole.
6.14.7. Muud nõuded
Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu tagalaterna valgusavaga.
6.15. Tagumine kolmnurkne helkur (eeskiri nr 3)
6.15.1 Olemasolu
Haagistel kohustuslik.
Mootorsõidukitel keelatud.
6.15.2. Arv
Kaks ja nende talitlus peab vastama IIIA või IIIB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.15.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
6.15.3. Järjestus
Kolmnurga tipp on suunatud ülespoole.
6.15.4. Asend
6.15.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisserva punktist kaugemal kui 400 mm.
Helkurite siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm. Kui sõiduki kogulaius on väiksem kui 1 300 mm, võib kõnealust kaugust vähendada 400 mm-ni.
6.15.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (kuni 1 200 mm, kui on grupeeritud mis tahes tagalaternaga), 1 500 mm, kui sõiduki kere kuju ei võimalda vastavalt 900 mm või 1 200 mm.
6.15.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
6.15.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk: 30° sissepoole ja väljapoole.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini helkurite puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
6.15.6. Reguleeritus
Tahapoole.
6.15.7. Muud nõuded
Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu tagalaterna valgusavaga.
6.16. Eesmine mittekolmnurkne helkur (eeskiri nr 3)
6.16.1. Olemasolu
Haagistel kohustuslik.
Kohustuslik mootorsõidukitel, mille kõik peegelditega esilaternad on peitlaternad.
Teistel mootorsõidukitel vabatahtlik.
6.16.2. Arv
Kaks ja nende talitlus peab vastama IA või IB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.16.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
6.16.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.16.4. Asend
6.16.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisserva punktist kaugemal kui 400 mm.
Haagiste puhul ei tohi sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 150 mm.
Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
|
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad; |
|
kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm. |
6.16.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (1 500 mm, kui sõiduki kere kuju ei võimalda 900 mm).
6.16.4.3. Pikkus: sõiduki ees.
6.16.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk: 30° sissepoole ja väljapoole. Haagistel võib sissepoole suunatud nurka vähendada kuni 10 kraadini. Kui haagiste konstruktsiooni tõttu kohustuslikud helkurid kõnealuse nurga tingimust täita ei saa, tuleb paigaldada laiusepiiranguteta (punkt 6.16.4.1) täiendavad helkurid, mis koos kohustuslike helkuritega moodustaksid vajaliku nähtavusnurga.
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini helkurite puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
6.16.6. Reguleeritus
Ettepoole.
6.16.7. Muud nõuded
Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu esilaterna nähtava pinnaga.
6.17. Külgmine mittekolmnurkne helkur (eeskiri nr 3)
6.17.1. Olemasolu
Kohustuslik |
: |
kõigil mootorsõidukitel, mille pikkus ületab 6 m. Kõigil haagistel. |
Ei ole kohustuslik |
: |
mootorsõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 m. |
6.17.2. Arv
Selline, mis vastaks pikisuunalise asetuse nõuetele. Kõnealuste seadmete talitlus peab vastama IA või IB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.17.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
6.17.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.17.4. Asend
6.17.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
6.17.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (kuni 1 200 mm, kui on grupeeritud mis tahes tagalaternaga, 1 500 mm, kui sõiduki kere kuju ei võimalda vastavalt 900 mm või 1 200 mm või kui seadme olemasolu ei ole kohustuslik vastavalt punktile 6.17.1).
6.17.4.3. Pikkus: vähemalt üks helkur tuleb paigaldada sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise helkuri kaugus sõiduki esiosast ei ületa kolme meetrit.
Kahe järjestikuse helkuri vaheline kaugus ei tohi ületada 3 m. See ei kehti aga M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul.
Kui sõiduki ehituse, konstruktsiooni või kasutuse tõttu ei ole seda nõuet võimalik täita, võib kaugust suurendada 4 m-ni. Kaugus kõige tagapoolsema külgmise helkuri ja sõiduki tagaosa vahel ei tohi olla üle ühe meetri.
Mootorsõidukite puhul, mille pikkus ei ületa 6 m, piisab ühest helkurist sõiduki pikkuse esimesel kolmandikul ja/või ühest tagumisel kolmandikul. M1-kategooria sõidukite puhul, mille pikkus jääb vahemikku 6–7 m, piisab ühest helkurist kuni 3 m kaugusel sõiduki esiosast ja ühest sõiduki pikkuse tagumisel kolmandikul.
6.17.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk |
: |
45° ettepoole ja tahapoole. |
Vertikaalnurk |
: |
horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini helkurite puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel. |
6.17.6. Reguleeritus
Külje poole.
6.17.7. Muud nõuded
Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu küljelaterna nähtava pinnaga.
6.18. Küljeääretule laternad (eeskiri nr 91)
6.18.1. Olemasolu
Kohustuslik: kõigil mootorsõidukitel, mille pikkus ületab 6 m, välja arvatud šassiikabiinide puhul.
SM1-tüüpi küljeääretule laternaid tuleb kasutada kõigi kategooriate sõidukitel; SM2-tüüpi küljeääretule laternaid võib aga kasutada M1-kategooria sõidukitel.
Lisaks sellele tuleb küljeääretule laternaid kasutada M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille pikkus on alla 6 m, kui need täiendavad punkti 6.9.5.2 kohaste eesmiste ääretulelaternate ja punkti 6.10.5.2 kohaste tagumiste ääretulelaternate piiratud geomeetrilist nähtavust.
Ei ole kohustuslik: kõigil teistel sõidukitel.
Võib kasutada SM1- või SM2-tüüpi küljeääretule laternaid.
6.18.2. Miinimumarv ühel küljel
Selline, mis vastaks pikisuunalise asetuse nõuetele.
6.18.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.18.4. Asend
6.18.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
6.18.4.2. Kõrgus: vähemalt 250 mm või kuni 1 500 mm (2 100 mm, kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm).
6.18.4.3. Pikkus: vähemalt üks küljeääretule latern tuleb paigaldada sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise küljeääretule laterna kaugus sõiduki esiosast ei ületa kolme meetrit. Kahe kõrvuti asetseva küljeääretule laterna vaheline kaugus ei tohi ületada 3 m. Kui sõiduki ehitus, disain või kasutus seda nõuet täita ei võimalda, võib kõnealust kaugust suurendada 4 m-ni.
Kõige tagumise küljeääretule laterna ja sõiduki tagaosa vaheline kaugus ei tohi ületada 1 m.
Mootorsõidukite puhul, mille pikkus ei ületa 6 m, ja šassiikabiinide puhul piisab ühest küljeääretule laternast sõiduki pikkuse esimesel kolmandikul ja/või tagumisel kolmandikul. M1-kategooria sõidukite puhul, mille pikkus jääb vahemikku 6–7 m, piisab ühest küljeääretule laternast, mis on paigaldatud kuni 3 m kaugusele sõiduki esiosast, ja ühest sõiduki pikkuse tagumisel kolmandikul.
6.18.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalnurk: 45° ettepoole ja tahapoole; sõidukite puhul, millele küljeääretule laterna paigaldamine on vabatahtlik, võib kõnealust väärtust aga vähendada 30 kraadini.
Kui sõidukile on paigaldatud punkti 6.5.5.2 kohaste eesmiste ja tagumiste suunatulelaternate ja/või punktidele 6.9.5.2 ja 6.10.5.2 kohaste ääretulelaternate piiratud geomeetrilist nähtavust täiendavad küljeääretule laternad, on nurgad sõiduki esi- ja tagaosa poole 45° ja keskosa poole 30° (vt joonist punktis 6.5.5.2).
Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5 kraadini küljeääretule laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
6.18.6. Reguleeritus
Külje poole.
6.18.7. Elektriühendused
M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 m, võivad merevaikkollased küljeääretule laternad vilkuda, eeldusel et vilkumine toimub samal sõiduki küljel asuvate suunatulelaternatega sama intervalli ja sagedusega.
Kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: erinõuded puuduvad.
6.18.8. Märguanne
Märgulamp vabatahtlik. Selle olemasolu korral peab selle ülesannet täitma eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate puhul ette nähtud märguanne.
6.18.9. Muud nõuded
Kui kõige tagumine küljeääretule latern on kombineeritud tagumise ääretulelaternaga, mis on vastastikku ühendatud tagumise udutulelaternaga või piduritulelaternaga, võib küljeääretule laterna fotomeetrilisi karakteristikuid tagumise udutulelaterna ja piduritulelaterna põlemise ajal muuta.
Tagumised küljeääretule laternad peavad olema merevaikkollased, kui nad vilguvad koos tagumise suunatulelaternaga.
6.19. Päevatulelatern (eeskiri nr 87) (17)
6.19.1. Olemasolu
Kohustuslik mootorsõidukitel. Haagistel on keelatud.
6.19.2. Arv
Kaks.
6.19.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.19.4. Asend
6.19.4.1. Laius: nullteljesuunaliste nähtavate pindade siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm.
Kõnealust kaugust võib aga sõidukite puhul, mille kogulaius on väiksem kui 1 300 mm, vähendada 400 mm-ni.
6.19.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm ja mitte üle 1 500 mm.
6.19.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki kaudse nähtavuse seadmete ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
6.19.5. Geomeetriline nähtavus
Horisontaalne |
: |
20° väljapoole ja 20° sissepoole. |
Vertikaalne |
: |
10° ülespoole ja 10° allapoole. |
6.19.6. Reguleeritus
Ettepoole.
6.19.7. Elektriühendused
6.19.7.1. Päevatulelaternate olemasolu korral peavad need automaatselt SISSE lülituma, kui mootorit (jõuallikat) käivitav ja/või seiskav seade on asendis, mis võimaldab mootoril töötada. Päevatulelatern võib olla VÄLJA lülitatud, kui on täidetud järgmised tingimused:
6.19.7.1.1. automaatkäigukast on seisuasendis või
6.19.7.1.2. seisupidur on peale tõmmatud või
6.19.7.1.3. enne sõiduki esmakordset liikuma hakkamist pärast iga jõuallika käsitsi käivitamist.
6.19.7.2. Päevatulelaternad võib käsitsi VÄLJA lülitada, kui sõiduki kiirus on alla 10 km/h, eeldusel et need lülituvad sisse automaatselt, kui kiirus ületab 10 km/h või sõiduk on läbinud 100 m, ning need jäävad SISSE lülitatuks kuni nende tahtliku väljalülitamiseni.
6.19.7.3. Päevatulelatern peab automaatselt VÄLJA lülituma, kui mootori (jõuallikat) käivitav ja/või peatav seade on asendis, mis ei võimalda mootori (jõuallika) töötamist, või kui eesmised udutulelaternad või esilaternad SISSE lülitatakse, välja arvatud juhul, kui viimaseid kasutatakse lühikeste intervallidega hoiatusmärguandeks (18).
6.19.7.4. Punktis 5.11 osutatud laternad ei ole sisselülitatud, kui päevatulelaternad on sisse lülitatud, välja arvatud juhul, kui päevatulelaternad töötavad punkti 6.2.7.6.2 kohaselt.
6.19.7.5. Kui vahemaa eesmise suunatulelaterna ja päevatulelaterna vahel on väiksem või võrdne 40 mm-ga, võib päevatulelaterna elektriühendus sõiduki asjaomasel küljel olla selline, et see on
a) |
VÄLJA lülitatud või |
b) |
selle valgustugevus väheneb eesmise suunatule kogu töötsükli (nii SISSE- kui ka VÄLJALÜLITATUD tsükli) ajaks. |
6.19.7.6. Kui suunatuli on vastastikku ühendatud päevatulelaternaga, võib sõiduki asjaomasel küljel paikneva päevatulelaterna elektriühendus olla selline, et see lülitub välja suunatule täielikuks töötsükliks (nii SISSE- kui ka VÄLJALÜLITATUD tsükliks).
6.19.8. Märguanne
Sisselülitatuse märguanne on vabatahtlik.
6.19.9. Muud nõuded
Ettekirjutused puuduvad.
6.20. Nurgalaternad (eeskiri nr 119)
6.20.1. Olemasolu
Mootorsõidukitel ei ole kohustuslik.
6.20.2. Arv
Kaks.
6.20.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.20.4. Asend
6.20.4.1. Laius: üks nurgatulelatern peab asetsema sõiduki keskpikitasapinna kummalgi pool.
6.20.4.2. Pikkus: eest mitte kaugemal kui 1 000 mm.
Kõrgus |
: |
|
Ükski nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi aga asuda kõrgemal kui lähitulelaterna nullteljesuunalise nähtava pinna kõrgeim punkt.
6.20.5. Geomeetriline nähtavus
Määratletakse nurkade α ja β abil punkti 2.13 kohaselt:
α |
= |
10° üles- ja allapoole, |
β |
= |
30° kuni 60° väljapoole. |
6.20.6. Reguleeritus
Selline, et laternad vastaksid geomeetrilise nähtavuse nõuetele.
6.20.7. Elektriühendused
Nurgalaternad peavad olema ühendatud nii, et neid ei saaks sisse lülitada, lülitamata samal ajal SISSE kaug- või lähitulelaternaid.
6.20.7.1. Sõiduki ühel küljel asuv nurgalatern võib automaatselt SISSE lülituda vaid siis, kui sõiduki samal küljel asuvad suunatulelaternad lülitatakse SISSE ja/või kui roolipööramisnurka muudetakse otseliikumise asendist sõiduki sama külje suunas.
Nurgalatern peab automaatselt VÄLJA lülituma, kui suunatulelaternad VÄLJA lülitatakse ja/või roolipööramisnurk otseliikumise asendisse tagasi viiakse.
6.20.7.2. Kui tagurdustulelatern on SISSE lülitatud, võivad mõlemad nurgatulelaternad olla samaaegselt sisse lülitatud, olenemata rooliratta või suunatule asendist. Sellisel juhul peavad tagatulelaterna VÄLJA lülitudes nurgatulelaternad VÄLJA lülituma.
6.20.8. Märguanne
Puudub.
6.20.9. Muud nõuded
Nurgalaternaid ei tohi sisse lülitada, kui sõiduki kiirus ületab 40 km/h.
6.21. Nähtavamaks tegemise märgistus (eeskiri nr 104)
6.21.1. Olemasolu
6.21.1.1. Keelatud: M1- ja O1-kategooria sõidukitel.
6.21.1.2. Kohustuslik
6.21.1.2.1. |
Taha: gabariitide täielik märgistus järgmiste kategooriate sõidukitel, mille laius ületab 2 100 mm:
|
6.21.1.2.2. |
Küljele:
|
6.21.1.2.3. |
Kui kuju, ehituse, konstruktsiooni või kasutamise eripära teeb kohustusliku gabariitide märgistuse paigaldamise võimatuks, võib paigaldada joonmärgistused. |
6.21.1.2.4. |
Kui kere välispind on osaliselt painduvast materjalist, tuleb joonmärgistus paigaldada sõiduki jäigale osale (jäikadele osadele). Ülejäänud joonmärgistuse võib paigaldada painduvale materjalile. Kui kere välispind on täielikult painduvast materjalist, tuleb täita punktis 6.21 sätestatud nõudeid. |
6.21.1.2.5. |
Kui tootja pärast tehnilise teenistusega konsulteerimist suudab tüübikinnitusi andvale asutusele rahuldavalt tõestada, et töönõuete tõttu, mis võivad hõlmata sõiduki kuju, struktuuri või konstruktsiooni, ei ole võimalik täita punktides 6.21.2–6.21.7.5 sätestatud nõudeid, siis on lubatud nende nõuete osaline täitmine. Selle tingimuseks on võimaluse korral osade nõuete täitmine ning osaliselt nõuetele vastava märgistuse kasutamine nii palju, kui sõiduki struktuur võimaldab. See võib hõlmata eeskirjale nr 104 vastavaid materjale sisaldavate täiendavate kronsteinide või plaatide paigaldamist kohtadesse, kus struktuur seda võimaldab, et tagada selge ja ühtne märgistus, mis oleks nähtavaks tegemise eesmärgiga kooskõlas. Kui nõuete osalist täitmist peetakse aktsepteeritavaks, võivad nõutavaid nähtavaks tegemise märgistusi asendada eeskirja nr 3 IV klassi valgust tagasi peegeldavad seadmed või eeskirja nr 104 C-klassi fotomeetriliste nõuete kohased kronsteinid, mis sisaldavad helkurmaterjali. Sellisel juhul peab selline valgust tagasi peegeldav seade olema paigaldatud iga 1 500 mm järel. Nimetatud teave tuleb märkida teatisesse. |
6.21.1.3. Ei ole kohustuslik:
6.21.1.3.1. |
taha ja küljele:
|
6.21.1.3.2. |
ette:
|
6.21.2. Arv
Vastavalt olemasolule.
6.21.3. Järjestus
Nähtavamaks tegemise märgistus peab olema võimalikult lähedal horisontaal- ja vertikaaltasapinnale ning olema kooskõlas sõiduki kuju, struktuuri, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega; kui see ei ole võimalik, peab paigaldatud täielik või osaline gabariitide märgistus järgima sõiduki väliskuju kontuuri nii täpselt kui võimalik.
Lisaks peab nähtavaks tegemise märgistus olema paigatud nii ühtlaselt kui võimalik sõiduki horisontaalsele mõõtmele, et oleks võimalik kindlaks teha sõiduki pikkust ja/või laiust.
6.21.4. Asend
6.21.4.1. Laius
6.21.4.1.1. Nähtavamaks tegemise märgistus peab asuma sõiduki servale võimalikult lähedal.
6.21.4.1.2. Nähtavamaks tegemise märgistuse elementide kumulatiivne horisontaalne pikkus peab sõidukile paigaldatuna moodustama vähemalt 80 % sõiduki kogulaiusest, arvestamata üksikute elementide horisontaalset kattuvust.
6.21.4.1.3. Kui aga tootja suudab tüübikinnituste eest vastutavale asutusele rahuldavalt tõestada, et punktis 6.21.4.1.2 nimetatud väärtust ei ole võimalik saavutada, võib kumulatiivset pikkust vähendada 60 protsendini, kui see ei ole mootorsõiduki keerulise konstruktsiooni või seadmete tõttu võimalik, siis 40 protsendini, ning sellest tuleb teatada ning seda peab kajastama ka teatises ning katseprotokollis (19).
6.21.4.2. Pikkus
6.21.4.2.1. Nähtavamaks tegemise märgistus peab asuma sõiduki otstele võimalikult lähedal ning ulatuma sõiduki (või poolhaagiste vedukite puhul kabiini) igast otsast kuni 600 mm kaugusele:
6.21.4.2.1.1. |
mootorsõidukite puhul sõiduki kõigi otsteni või poolhaagiste vedukite puhul kabiini kõigi otsteni; |
6.21.4.2.1.2. |
haagiste puhul sõiduki kõigi otsteni (välja arvatud haakeseadmed). |
6.21.4.2.2. Nähtavamaks tegemise märgistuse elementide kumulatiivne horisontaalne pikkus peab sõidukile paigaldatuna moodustama (arvestamata üksikute elementide horisontaalset kattuvust) vähemalt 80 % järgmistest suurustest:
6.21.4.2.2.1. |
mootorsõidukite puhul sõiduki pikkusest (kabiini arvestamata) või poolhaagiste vedukite puhul kabiini olemasolu korral kabiini pikkusest; |
6.21.4.2.2.2. |
haagiste puhul sõiduki pikkusest (haakeseadmeid arvestamata). |
6.21.4.2.3. Kui aga tootja suudab tüübikinnituste eest vastutavale asutusele rahuldavalt tõestada, et punktis 6.21.4.2.2 nimetatud väärtust ei ole võimalik saavutada, võib kumulatiivset pikkust vähendada 60 protsendini, kui see ei ole mootorsõiduki keerulise konstruktsiooni või seadmete tõttu võimalik, siis 40 protsendini, ning sellest tuleb teatada ning seda peab kajastama ka teatises ning katseprotokollis (19).
6.21.4.3. Kõrgus
6.21.4.3.1. Joonmärgistuste ja gabariitide märgistuste madalam element (madalamad elemendid)
Nii madalal kui võimalik järgmises vahemikus:
vähim |
: |
vähemalt 250 mm maapinnast, |
suurim |
: |
kuni 1 500 mm maapinnast. |
Kui mootorsõiduki kuju, struktuuri, konstruktsiooni või kasutustingimuste tõttu ei ole suurimast väärtusest (1 500 mm) võimalik kinni pidada või need ei võimalda vajaduse korral punktide 6.21.4.1.2, 6.21.4.1.3, 6.21.4.2.2 ja 6.21.4.2.3 nõudeid või joonmärgistuse horisontaalset paigutust või gabariitmärgistuse madalamat elementi (madalamaid elemente) käsitlevaid nõudeid täita, võib paigaldamise suurim kõrgus olla 2 500 mm.
Nähtavaks tegeva materjali paigutamist kõrgemale kui 1 500 mm peab olema selgitatud teatises.
6.21.4.3.2. Gabariitide märgistuse kõrgem element (kõrgemad elemendid)
Nii kõrgel kui võimalik, kuid sõiduki ülemisest punktist mitte kõrgemal kui 400 mm.
6.21.5. Nähtavus
Nähtavamaks tegemise märgistust loetakse nähtavaks, kui mis tahes allpool nimetatud vaatlustasandilt vaadelduna on näha vähemalt 80 % märgistuse nähtavast pinnast:
6.21.5.1. |
tagumise ja eesmise nähtavamaks tegemise märgistuse puhul (vt 11. lisa jooniseid 1a ja 1b) asub vaatlustasapind sõiduki otsmisest punktist 25 m kaugusel, sõiduki pikiteljega risti ning:
|
6.21.5.2. |
külgmise nähtavamaks tegemise märgistuse puhul (vt 11. lisa joonist 2) asub vaatlustasapind sõiduki kaugeimast välisservast 25 m kaugusel, on paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga ning:
|
6.21.6. Reguleeritus
6.21.6.1. Küljele:
võimalikult paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga ja kooskõlas sõiduki kuju, projekti, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega; kui see ei ole võimalik, peab märgistus järgima sõiduki väliskuju kontuuri nii täpselt kui võimalik.
6.21.6.2. Taha ja ette:
võimalikult paralleelne sõiduki risttasapinnaga ja kooskõlas sõiduki kuju, struktuuri, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega; kui see ei ole võimalik, peab märgistus järgima sõiduki väliskuju kontuuri nii täpselt kui võimalik.
6.21.7. Muud nõuded
6.21.7.1. Nähtavamaks tegemise märgistust loetakse pidevaks, kui kahe külgneva elemendi vaheline kaugus on nii väike kui võimalik ega ületa 50 % lühima sellega külgneva elemendi pikkusest. Kui tootja suudab tüübikinnitusasutusele rahuldavalt tõestada, et 50 protsendi nõuet ei ole võimalik täita, võib külgnevate elementide vahe olla suurem lühima külgneva elemendi pikkusest. Vahe peab olema nii väike kui võimalik ega tohi ületada 1 000 mm.
6.21.7.2. Gabariitide osalise märgistuse puhul peab kõiki ülemisi nurki tähistama kaks teineteisega 90° nurga moodustavat vähemalt 250 mm pikkust joont; kui see ei ole võimalik, peab märgistus järgima sõiduki väliskuju kontuuri nii täpselt kui võimalik.
6.21.7.3. Sõiduki taha paigaldatud nähtavamaks tegemise märgistuse ja kõigi kohustuslike piduritulelaternate vaheline kaugus peab olema suurem kui 200 mm.
6.21.7.4. Kui sõidukile paigaldatakse eeskirja nr 70 01-seeria muudatustele vastavad tagumised märgistusplaadid, võib neid tootja äranägemisel lugeda nähtavuse nähtavamaks tegemise märgistuse pikkuse ja külgserva läheduse arvutamisel osaks tagumisest nähtavamaks tegemise märgistustest.
6.21.7.5. Nähtavamaks tegemise märgistuse asukohad sõidukil peavad võimaldama paigaldada märgistusi, mille laius on vähemalt 60 mm.
6.22. Kohanduvate esitulede süsteem (AFS) (eeskiri nr 123)
Kui allpool ei nähta teisiti ette, kohaldatakse AFSi osade suhtes käesolevas eeskirjas kaugtulelaternatele (punkt 6.1) ja lähitulelaternatele (punkt 6.2) esitatavaid nõudeid.
6.22.1. Olemasolu
Mootorsõidukitel ei ole kohustuslik. Haagistel on keelatud.
6.22.2. Arv
Üks.
6.22.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.22.4. Asend
Enne katsetusi tuleb seada AFS neutraalasendisse.
6.22.4.1. Laius ja kõrgus
Konkreetse valgustusfunktsiooni või -režiimi puhul peavad need valgustusüksused, mis vastavalt taotleja kirjeldusele selle valgustusfunktsiooni või funktsiooni režiimi jaoks korraga sisse lülitatakse, vastama punktides 6.22.4.1.1–6.22.4.1.4 esitatud nõuetele.
Kõik mõõdud võetakse valgustusüksus(t)e nulltelje suunas vaadeldava(te) nähtava(te) pinna (pindade) lähima ääreni.
6.22.4.1.1. Kaks sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust peavad asuma kõrgusel, mis vastab punktide 6.1.4 ja 6.2.4 nõuetele, ning kaht sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust tuleb käsitada kui kaht valgustusüksust, üht sõiduki kummalgi poolel, mis on paigutatud nii, et nende nähtavate pindade (geomeetrilised) raskuskeskmed on sõiduki keskpikitasapinnast samal kõrgusel ja samal kaugusel; lubatud hälve on mõlema puhul 50 mm; nende valgust kiirgavad pinnad, valgusavad ja valgustugevus võivad aga erineda.
6.22.4.1.2. Lisavalgustusüksused sõiduki kummalgi küljel peavad nende olemasolu korral asuma lähimast valgustusüksusest kuni 140 mm (20) kaugusel horisontaalsuunas (vt tähist E joonisel) ja kuni 400 mm kaugusel vertikaalsuunas üleval või allpool (vt tähist D joonisel).
6.22.4.1.3. Ükski punktis 6.22.4.1.2 kirjeldatud lisavalgustusüksustest ei tohi olla paigutatud maapinnast vähem kui 250 mm kõrgusele (vt tähist F joonisel) ega kõrgemale, kui on sätestatud käesoleva eeskirja punktis 6.2.4.2 (vt tähist G joonisel).
6.22.4.1.4. Lisanõuded laiusele
Iga lähitulevalgustuse režiimi puhul:
|
ei tohi vähemalt ühe valgustusüksuse nähtava pinna välisserv sõiduki kummalgi küljel olla kaugemal kui 400 mm sõiduki kaugeimast välisservast (vt tähist A joonisel) ning |
|
nähtavate pindade siseservade vaheline kaugus nulltelje suunas peab olema vähemalt 600 mm. See ei kehti aga M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul; kõikide teiste kategooria sõidukite puhul võib selle kauguse vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm. |
Joonis
AFSi valgustusüksuste 1–11 nähtavad pinnad (näide)
6.22.4.2. Pikkus
Kõik AFSi valgustusüksused peavad olema paigaldatud ette. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki kaudse nähtavuse seadmete ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
6.22.5. Geomeetriline nähtavus
Iga täidetava valgustusfunktsiooni ja –režiimi puhul
sõiduki kummalgi küljel peab vähemalt üks taotleja kirjelduse kohaselt konkreetse ülesande täitmiseks või režiimil töötamiseks korraga sisse lülitatavatest valgustusüksustest vastama vastava valgustusfunktsiooni jaoks käesoleva eeskirja punktides 6.1.5 ja 6.2.5 ette nähtud geomeetrilise nähtavuse nurkadele. Eri nurkade suhtes kehtivate nõuete täitmiseks võib kasutada eraldi valgustusüksuseid.
6.22.6. Reguleeritus
Ettepoole.
Enne katsete tegemist tuleb AFS seada neutraalasendisse, kus see kiirgab lihtlähituld.
6.22.6.1. Vertikaalne reguleeritus
6.22.6.1.1. |
Lihtlähitule ahenduse allasuunatud algkalde peab tühimassiga sõiduki jaoks, kus üks isik on juhiistmel, määrama 0,1 % täpsusega sõiduki tootja ja see peab olema märgitud 7. lisas esitatud sümboliga igale sõidukile esitulede süsteemi või tootja andmeplaadi lähedale selgesti loetavalt ja kustumatult. Kui tootja näeb ette, et lihtlähitule ahendust loovate või selle loomises osalevate eri valgustusüksuste allasuunatud algkalded on erinevad, peab tootja need algkalded määrama 0,1 % täpsusega ning märkima selle selgesti loetavalt ja kustumatult igale sõidukile vastava valgustussüsteemi või tootja andmeplaadi lähedale nii, et kõiki asjaomaseid valgustusüksusi on võimalik üheselt kindlaks teha. |
6.22.6.1.2. |
Lihtlähitule ahenduse horisontaalse osa allasuunatud kalle peab jääma kõigis käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud sõiduki staatilistes koormustingimustes käesoleva eeskirja punktis 6.2.6.1.2 näidatud vahemikku ning algne suunatus peab jääma ettenähtud vahemikku.
|
6.22.6.2. Esilaterna reguleerimisseade
6.22.6.2.1. Kui punkti 6.22.6.1.2 nõuete täitmiseks vajatakse esilaterna reguleerimisseadet, peab seade olema automaatne.
6.22.6.2.2. Selle seadme tõrgete korral ei tohi lähituli olla asendis, kus selle kaugus on väiksem kui seadme tõrke tekkimisel.
6.22.6.3. Horisontaalne reguleeritus
Iga valgustusüksuse puhul peab võimaliku ahenduse murdekoht ekraanile projitseerituna langema kokku selle valgustusüksuse nulltelge läbiva vertikaaljoonega. Lubatud on 0,5-kraadine hälve liiklussuunas asuva külje suunas. Teised valgustusüksused tuleb reguleerida vastavalt taotleja kirjeldusele, nagu on määratud eeskirja nr 123 10. lisas.
6.22.6.4. Mõõtmisprotseduur
Pärast valgusvihu suuna algset reguleerimist tuleb lähitule vertikaalset algkallet või vajaduse korral kõigi lihtlähitulest ülalpool vastavalt punktile 6.22.6.1.2.1 ahendust loovate või selle loomises osalevate valgustusüksuste vertikaalseid algkaldeid kontrollida sõiduki kõigis koormustingimustes vastavalt käesoleva eeskirja punktide 6.2.6.3.1 ja 6.2.6.3.2 nõuetele.
6.22.7. Elektriühendused
6.22.7.1. Kaugtuli (kui AFS seda pakub)
a) |
Kaugtule valgustusüksused võib sisse lülitada kas korraga või paarikaupa. Lähituledelt kaugtuledele ümberlülitumiseks tuleb sisse lülitada vähemalt üks paar kaugtule valgustusüksusi. Kaugtuledelt lähituledele ümberlülitumiseks tuleb korraga välja lülitada kõik kaugtule valgustusüksused. |
b) |
Lähituled võivad olla kaugtuledega samal ajal sisse lülitatud. |
c) |
Kui sõidukile on paigaldatud neli peitesilaternat, peab nende tõstetud asend takistama lisaesilaternate samaaegset tööd, kui need on ette nähtud valgussignaalide edastamiseks päevavalguses lühikeste intervallidega (vt punkti 5.12). |
6.22.7.2. Lähituli
a) |
Lähituledele ümberlülitumise juhtseadis peab lülitama välja kõik kaugtulelaternad või lülitama korraga välja kõik AFSi kaugtule valgustusüksused. |
b) |
Lähituled võivad olla kaugtuledega samal ajal sisse lülitatud. |
c) |
Kui lähitule valgustusüksused on varustatud gaaslahendusvalgusallikatega, peavad gaaslahendusvalgusallikad jääma kaugtule töötamise ajaks sisselülitatuks. |
6.22.7.3. Lähitule SISSE ja VÄLJA lülitamine võib olla automaatne, kui see vastab käesoleva eeskirja punkti 5.12 „Elektriühendus” nõuetele.
6.22.7.4. AFSi automaatne töö
Vahetused AFSi pakutavate klasside ja nende režiimide sees ja vahel peavad toimuma automaatselt ja viisil, mis ei põhjustata ebamugavusi ei juhile ega teistele liiklejatele.
Lähitule ja kaugtule (selle olemasolu korral) klasside ja nende režiimide sisselülitamise suhtes kehtivad järgmised nõuded.
6.22.7.4.1. C-klassi lähitule režiim(id) lülitatakse sisse, kui ühegi teise lähitule klassi režiim ei ole sisse lülitatud.
6.22.7.4.2. V-klassi lähitule režiim(id) võib (võivad) töötada ainult siis, kui automaatselt tuvastatakse üks või mitu järgmistest tingimustest (rakendub V-signaal):
a) |
tegemist on asulateega ning sõiduki kiirus ei ületa 60 km/h; |
b) |
tee on varustatud püsivalgustusega ja sõiduki kiirus ei ületa 60 km/h; |
c) |
teepinna valgustihedus on 1 cd/m2 ja/või horisontaalne teevalgustus pidevalt suurem kui 10 lx; |
d) |
sõiduki kiirus ei ületa 50 km/h. |
6.22.7.4.3. E-klassi lähitule režiim(id) võib (võivad) töötada ainult siis, kui sõiduki kiirus ületab 70 km/h ja automaatselt tuvastatakse üks või mitu järgmistest tingimustest:
a) |
tee omadused vastavad kiirtee tingimustele (21) ja/või sõiduki kiirus ületab 110 km/h (rakendub E-signaal); |
b) |
ainult E-klassi lähitule režiimi puhul, mis süsteemi tüübikinnitusdokumentide või teatislehe kohaselt vastab eeskirja nr 123 3. lisa tabeli 6 andmekomplektile.
|
6.22.7.4.4. W-klassi lähitule režiim(id) võib (võivad) töötada ainult siis, kui võimalikud eesmised udutuled on VÄLJA lülitatud ja automaatselt tuvastatakse üks või mitu järgmistest tingimustest (rakendub W-signaal):
a) |
tee on märg; |
b) |
klaasipuhasti on SISSE lülitatud ja selle pidev või automaatselt juhitav töö on kestnud vähemalt kaks minutit. |
6.22.7.4.5. C-, V-, E- või W-klassi lähitule režiimi võib muuta vastava klassi kurvivalgustuse režiimiks (rakendub T-signaal koos vastava klassi lähitule signaaliga vastavalt punktidele 6.22.7.4.1–6.22.7.4.4) ainult juhul, kui hinnatakse vähemalt ühte järgmistest omadusest (või võrdväärsetest näitajatest):
a) |
roolipööramisnurk; |
b) |
sõiduki raskuskeskme trajektoor. |
Lisaks kehtivad järgmised tingimused:
i) |
asümmeetrilise ahenduse horisontaalne ümberpaiknemine sõiduki pikiteljest külgsuunas on lubatud ainult sõiduki liikumisel sõidusuunas (22) ja peab olema selline, et ahenduse murdekohta läbiv vertikaalne pikitasand ei ristu sõiduki raskuskeskme trajektooriga vastava valgustusüksuse 100-kordsest paigalduskõrgusest suurematel kaugustel sõiduki esiotsast; |
ii) |
lisaks võib ühe või mitu valgustusüksust sisse lülitada ainult siis, kui sõiduki raskuskeskme trajektoori kumerusraadius on kuni 500 m. |
6.22.7.6. Juhil peab alati olema võimalik seada AFS neutraalsesse asendisse ja uuesti tagasi automaatseks.
6.22.8. Märguanne
6.22.8.1. AFSi vastavate osade suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja punktide 6.1.8 (kaugtulelaterna kohta) ja 6.2.8 (lähitulelaterna kohta) nõudeid.
6.22.8.2. AFSi visuaalne tõrkemärguanne on kohustuslik. See ei tohi olla vilkuv. See peab lülituma sisse alati, kui seoses AFSi juhtsignaalidega avastatakse tõrge või kui saadakse eeskirja nr 123 punkti 5.9 kohane tõrkesignaal. Märguanne peab jääma sisselülitatuks kuni tõrke kõrvaldamiseni. Selle võib ajutiselt tühistada, kuid see peab korduma alati, kui seadet, mis mootori käivitab või seiskab, sisse või välja lülitatakse.
6.22.8.3. Märguanne selle kohta, et juht on seadnud süsteemi eeskirja nr 123 punktis 5.8 ette nähtud olekusse, ei ole kohustuslik.
6.22.9. Muud nõuded
6.22.9.1. AFS on lubatud ainult koos eeskirja nr 45 (23) kohas(t)e esilaterna puhastusseadme(te)ga vähemalt nende valgustusüksuste puhul, mis on märgitud eeskirja nr 123 1. lisa mudelile vastava teatisvormi punktis 9.3, kui nende üksuste valgusallikate kogu objektiivne valgustugevus ületab 2 000 lm külje kohta, ning mis osalevad C-klassi (liht)lähitule loomises.
6.22.9.2. AFSi automaatse töö nõuetele vastavuse kontrollimine
6.22.9.2.1. Taotleja tõendab lühikirjeldusega või mõnel muul tüübikinnituse eest vastutava asutuse jaoks vastuvõetaval viisil:
a) |
AFSi juhtsignaalide vastavust
|
b) |
vastavust punktides 6.22.7.4.1–6.22.7.4.5 automaatse töö suhtes esitatud nõuetele. |
6.22.9.2.2. Selleks et kontrollida, ega AFSi automaatne töö ei põhjusta vastavalt punktile 6.22.7.4 ebamugavust, peab tehniline talitus tegema testisõidu, milles kontrollitakse taotleja esitatud kirjelduse põhjal kõiki süsteemi juhtimisega seotud asjakohaseid olukordi; ära tuleb märkida see, kas kõik töörežiimid on taotleja antud kirjeldusele vastavalt aktiveeritud, töökorras või mitteaktiivsed; kõik ilmsed häired (näiteks liiga suur nurk või tulede vilkumine) tuleb samuti ära märkida.
6.22.9.3. Kaugtulevalgustuse või selle režiimide (nende olemasolu korral) jaoks korraga sisselülitatavate valgustusüksuste kogu maksimaalne valgustugevus ei tohi ületada 430 000 cd, mis vastab normväärtusele 100.
Suurim valgustugevus saadakse, kui liidetakse kokku mitme kaugtule saamiseks korraga sisselülitatava valgustusüksuse võrdlusnäitajad.
6.22.9.4. Eeskirja nr 123 punkti 5.8 kohaseid vahendeid, mis võimaldavad kasutada sõidukit ajutiselt riikides, kus liiklussuund erineb sellest liiklussuunast, mille jaoks tüübikinnitust taotleti, tuleb kasutaja käsiraamatus üksikasjalikult selgitada.
6.23. Hädapidurdustuli
6.23.1. Olemasolu
Vabatahtlik.
Hädapidurdustuli annab märguande kõigi vastavalt punktile 6.22.7 paigaldatud pidurdus- ja suunatulelaternatega samal ajal.
6.23.2. Arv
Nagu on määratud punkti 6.5.2 või 6.7.2 nõuetes.
6.23.3. Järjestus
Nagu on määratud punkti 6.5.3 või 6.7.3 nõuetes.
6.23.4. Asend
Nagu on määratud punkti 6.5.4 või 6.7.4 nõuetes.
6.23.5. Geomeetriline nähtavus
Nagu on määratud punkti 6.5.5 või 6.7.5 nõuetes.
6.23.6. Reguleeritus
Nagu on määratud punkti 6.5.6 või 6.7.6 nõuetes.
6.23.7. Elektriühendused
6.23.7.1. Kõik hädapidurdustule laternad peavad vilkuma sagedusega 4 ± 1 Hz.
6.23.7.1.1. Kui mõnes hädapidurdustule laternas sõiduki taga kasutatakse hõõgniidiga valgusallikaid, peab sagedus olema siiski 4 + 0 / – 1 Hz.
6.23.7.2. Hädapidurdustuli peab töötama teistest laternatest sõltumatult.
6.23.7.3. Hädapidurdustuli peab lülituma sisse ja välja automaatselt.
6.23.7.3.1. Hädapidurdustuli peab lülituma sisse ainult siis, kui sõiduki kiirus on üle 50 km/h ja pidurdussüsteem annab eeskirjades nr 13 ja 13-H määratletud hädapidurduse loogilist signaali.
6.23.7.3.2. Hädapidurdustuli peab lülituma automaatselt välja, kui eeskirjades nr 13 ja 13-H määratletud hädapidurduse loogilist signaali enam ei anta või kui ohutuli sisse lülitatakse.
6.23.8. Märguanne
Vabatahtlik.
6.23.9. Muud nõuded
6.23.9.1. Kui mootorsõiduk on varustatud haagise vedamiseks, peab mootorsõiduki hädapidurdustule juhtseadis suutma juhtida ka haagise hädapidurdustuld, välja arvatud punktis 6.23.9.2 sätestatud juhtudel.
Kui mootorsõiduk on haagisega elektriliselt ühendatud, peab hädapidurdustule töösagedus autorongi puhul piirduma punktis 6.23.7.1.1 sätestatuga. Kui mootorsõiduk on aga võimeline tuvastama, et haagise hädapidurdustules ei kasutata hõõgniidiga valgusallikaid, võib sagedus jääda punktis 6.23.7.1 sätestatud vahemikku.
6.23.9.2. Kui mootorsõiduk on varustatud eeskirjas nr 13 määratletud pideva või poolpideva sõidupidurisüsteemiga haagise vedamiseks, tuleb tagada, et sõidupiduri rakendamisel antakse sellise haagise piduritulelaternatele elektriühenduse kaudu pidevat toidet.
Iga niisuguse haagise hädapidurdustuli võib töötada vedavast sõidukist sõltumatult ega pea töötama koos vedava sõiduki signaaliga ega sellega sama sagedusega.
6.24. Väline ukse avamisel süttiv latern
6.24.1. Olemasolu
Mootorsõidukitel ei ole kohustuslik.
6.24.2. Arv
Erinõuded puuduvad.
6.24.3. Järjestus
Erinõuded puuduvad.
6.24.4. Asend
Erinõuded puuduvad.
6.24.5. Geomeetriline nähtavus
Erinõuded puuduvad.
6.24.6. Reguleeritus
Erinõuded puuduvad.
6.24.7. Elektriühendused
Erinõuded puuduvad.
6.24.8. Märguanne
Erinõuded puuduvad.
6.24.9. Muud nõuded
Väline ukse avamisel süttiv tuli ei tohi põleda, kui sõiduk ei seisa või üks või rohkem järgmistest tingimustest on täidetud:
a) |
mootor ei tööta või |
b) |
juhi või kõrvalistuja uks on lahti või |
c) |
veoseruumi uks on avatud. |
Kõikides kasutusasendites peavad olema täidetud punkti 5.10 tingimused.
6.25. Tagumine kokkupõrkeohu signaal
6.25.1. Olemasolu
Vabatahtlik.
Tagumine kokkupõrkeohu signaal annab märguande kõigi vastavalt punktile 6.25.7 paigaldatud suunatulelaternatega samal ajal.
6.25.2. Arv
Vastavalt punktile 6.5.2.
6.25.3. Järjestus
Vastavalt punktile 6.5.3.
6.25.4. Asend
Vastavalt punktile 6.5.4.
6.25.5. Geomeetriline nähtavus
Vastavalt punktile 6.5.5.
6.25.6. Reguleeritus
Vastavalt punktile 6.5.6.
6.25.7. Elektriühendused.
Taotleja peab tõestama vastavust nendele nõuetele simulatsiooni abil või muul viisil, mida tüübikinnitusasutus tunnustab.
6.25.7.1. Kõik tagumise avariiohusignaali laternad peavad vilkuma sagedusega 4 ± 1 Hz.
6.25.7.1.1. Kui mõnes tagumise avariiohusignaali laternas sõiduki taga kasutatakse hõõgniidiga valgusallikaid, peab sagedus olema siiski 4 + 0 / – 1 Hz.
6.25.7.2. Tagumine kokkupõrkeohu signaal peab töötama teistest laternatest sõltumatult.
6.25.7.3. Tagumine kokkupõrkeohu signaal peab lülituma sisse ja välja automaatselt.
6.25.7.4. Tagumine kokkupõrkeohu signaal ei tohi tööle hakata, kui suunatulelaternad, ohutuled või hädapidurdustuled töötavad.
6.25.7.5. Tagumine kokkupõrkeohu signaal võib tööle hakata ainult järgmistel tingimustel:
Vr |
Aktiveerimine |
Vr > 30 km/h |
TTC ≤ 1,4 |
Vr ≤ 30 km/h |
TTC ≤ 1,4/30 × Vr |
Vr (suhteline kiirus)– tagumise kokkupõrkeohu signaaliga sõiduki ja tema järel samal sõidurajal liikuva sõiduki kiiruste erinevus.
TTC (time to collision – aega kokkupõrkeni)– hinnanguline aeg kokkupõrkeni tagumise kokkupõrkeohu signaaliga sõiduki ja talle järgneva sõiduki vahel, kui suhteline kiirus hinnangu hetkel jääb konstantseks.
6.25.7.6. Tagumise kokkupõrkeohu signaali töötsükkel ei tohi olla pikem kui 3 sekundit.
6.25.8. Märguanne
Vabatahtlik.
7. SÕIDUKITÜÜBI VÕI SELLELE PAIGALDATAVA VALGUSTUS- JA VALGUSSIGNAALSEADMETE TÜÜBIKINNITUSE MUUTMINE JA LAIENDAMINE
7.1. |
Kõigist sõidukitüübis või sellele paigaldatavates valgustus- ja valgussignaalseadmetes või punktis 3.2.2 nimetatud loetelus tehtavatest muudatustest tuleb teavitada sõidukitüübile tüübikinnituse andnud haldusasutust. Seejärel võib asutus kas:
|
7.2. |
Teade muudatusi käsitleva tüübikinnituse laiendamise või sellest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.3 ette nähtud korras. |
7.3. |
Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ning teavitab sellest teisi käesolevat eekirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele. |
8. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE
Toodangu vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liitega ja see peab vastama järgmistele nõuetele.
8.1. |
Kõik käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõidukid peavad vastama tüübikinnituse saanud sõidukitüübile ja punktides 5 ja 6 sätestatud nõuetele. |
8.2. |
Tüübikinnituse omanik peab eelkõige
|
8.3. |
Pädev asutus võib teha käesolevas eeskirjas ette nähtud mis tahes katseid. Kõnealuseid katseid tehakse juhuslikult valitud näidistel, kahjustamata sellega tootja tarnekohustusi. |
8.4. |
Pädeva asutuse eesmärk on teha kontrolle korra aastas. Neid tehakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd nad usaldavad toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Negatiivsete tulemuste korral tagab pädev asutus selle, et võimalikult kiiresti võetakse toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks vajalikud meetmed. |
9. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL
9.1. |
Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev sõiduk ei vasta tüübikinnituse saanud tüübile. |
9.2. |
Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teavitab ta sellest kohe teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele. |
10. TOOTMISE LÕPETAMINE
Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teavitab ta sellest tüübikinnituse andnud asutust. Asjaomase teatise saamisel teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele.
11. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID
Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate selliste tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnituse ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.
12. ÜLEMINEKUSÄTTED
12.1. |
Üleminekusätetest hoolimata ei ole kokkuleppeosalised, kelle suhtes käesolev eeskiri jõustub pärast viimase seeria muudatuste jõustumist, kohustatud heaks kiitma käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatuste kohaseid tüübikinnitusi. |
12.2. |
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatuste kohaste tüübikinnituste laienduste andmisest. |
12.3. |
Kuni ÜRO peasekretärile ei ole teisiti teatatud, deklareerib Jaapan, et seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega kohustub Jaapan täitma ainult käesolevat eeskirja hõlmava kokkuleppe M1- ja N1-kategooria sõidukitega seotud kohustusi. |
12.4. |
Alates 03-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 03-seeria muudatustega. |
12.5. |
12 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid siis, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 03-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. |
12.6. |
36 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda riikliku või piirkondliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste kohase tüübikinnituse. |
12.7. |
36 kuud pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste nõuetele mittevastava sõiduki riiklikust või piirkondlikust registreerimisest (esmakordsest kasutuselevõtust). |
12.8. |
60 kuud pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist kaotavad käesoleva eeskirja kohased tüübikinnitused kehtivuse, välja arvatud need, mis on antud käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste nõuetele vastavatele sõidukitüüpidele. |
12.9. |
Punktide 12.7 või 12.8 sätetest hoolimata jäävad kehtima käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatuste kohased sõidukitüübi tüübikinnitused, mida 03-seeria muudatused ei mõjuta, ning käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised kiidavad need jätkuvalt heaks. |
12.10. |
Pärast 36 kuu möödumist 03-seeria muudatuste 3. täienduse jõustumisest annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnitusi vaid juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 03-seeria muudatuste 3. täiendusega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. |
12.11. |
Alates 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 04-seeria muudatustega. |
12.12. |
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul pärast 30 kuu möödumist ning teiste kategooriate sõidukite puhul pärast 48 kuu möödumist 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. |
12.13. |
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul 30 kuu jooksul ning teiste kategooriate sõidukite puhul 48 kuu jooksul pärast 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäeva jätkavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste nõuetele vastavatele sõidukitüüpidele tüübikinnituse andmist. |
12.14. |
M1- ja N1-kategooria sõidukitele enne 30 kuu möödumist ja teiste kategooriate sõidukitele enne 48 kuu möödumist 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast käesoleva eeskirja alusel antud tüübikinnitused ja kõik selliste tüübikinnituste laiendused, sealhulgas need, mis vastavad varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult. Kui varasema muudatuste seeria kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduk vastab 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele, teatab tüübikinnituse andnud kokkuleppeosaline sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele. |
12.15. |
Ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline ei saa keelduda riikliku või piirkondliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja varasema 04-seeria muudatuste kohase tüübikinnituse. |
12.16. |
Üleminekusätetest hoolimata ei ole kokkuleppeosalised, kelle jaoks eeskirja nr 112 kohaldamine jõustub pärast käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste jõustumist, kohustatud heaks kiitma tüübikinnitusi, mis seoses eeskirjaga nr 112 ei vasta käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste punktides 6.1.2 ja 6.2.2 kehtestatud nõuetele. |
12.17. |
Punkt 6.19.7.3 jõustub M1- ja N1-kategooria uute sõidukite puhul 30 kuu jooksul ning teiste kategooriate uute sõidukite puhul 48 kuu jooksul pärast 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäeva. |
12.18. |
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad tüübikinnituste andmist sõidukitüüpidele, mis ei vasta 04-seeria muudatuste 2. täienduse punktile 5.2.1, kui neile on paigaldatud esituled, mis on tüübikinnituse saanud vastavalt eeskirjale nr 98 (enne 9. täiendust) või eeskirjale nr 112 (enne 8. täiendust). |
12.19. |
Pärast 36 kuu möödumist 04-seeria muudatuste 3. täienduse jõustumisest annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnitusi vaid juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 04-seeria muudatuste 3. täiendusega muudetud käesoleva eeskirja punktidele 3.2.7 ja 5.27. |
12.20. |
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja varasemate kehtima jäävate versioonide kohaste tüübikinnituste laienduste andmisest. |
12.21. |
Alates 05-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 05-seeria muudatustega. |
12.22. |
48 kuud pärast 05-seeria muudatuste jõustumise ametlikku kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid siis, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 05-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. |
12.23. |
Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad 05-seeria muudatuste jõustumise kuupäevale järgneva 48 kuu jooksul tüübikinnituste andmist sõidukitüüpidele, mis vastavad varasema seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. |
12.24. |
Ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline ei saa keelduda riikliku või piirkondliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja 05-seeria muudatuste kohase tüübikinnituse. |
12.25. |
48 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 05-seeria muudatuste jõustumist ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda riikliku või piirkondliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste kohase tüübikinnituse. |
12.26. |
Olemasolevad käesoleva eeskirja kohased tüübikinnitused, mis on antud enne käesoleva eeskirja 05-seeria muudatuste jõustumist, jäävad kehtima tähtajatult. |
12.27. |
M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul pärast 66 kuu möödumist ning teiste kategooriate sõidukite puhul pärast 84 kuu möödumist 05-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 05-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele, välja arvatud punktid 6.2.7.6.2 ja 6.2.7.6.3. Tüübikinnitused, mis on antud enne kõnealust kuupäeva, jäävad kehtima tähtajatult ning tüübikinnituste pikendusi võib anda hiljem. |
(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega) 7. lisas.
(2) Selgitusi vaata 10. lisast.
(3) Tagumise numbrimärgi valgustusseadme ja suunatulede (5. ja 6. kategooria) puhul, kasutada „valgust kiirgav pind”.
(4) Näite, mis võimaldab otsustada vastastikku ühendatud laternate üle, leiate 3. lisa 7. osast.
(5) CIE Publication 15.2, 1986, Colorimetry, the CIE 1931 standard colorimetric observer.
(6) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Liit (tüübikinnituse annavad liikmesriigid, kasutades oma vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 –Tai, 54 ja 55 – (vabad), 56 – Montenegro, 57 – (vaba) ja 58 – Tuneesia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, nagu nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist, või ühinevad sellega; määratud numbrid edastab kokkuleppeosalistele Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär.
(7) Ei kehti spetsiaalsete objektide kohta, mida võib lisada esitule külge.
(8) Laternate kiiratava valguse värvuskoordinaatide mõõtmine ei kuulu käesoleva eeskirja alla.
(9) Tuntakse ka valge või värvitu helkurina.
(10) Käesolevas eekirjas ei välistata, et seda kohaldavad kokkuleppeosalised võivad lubada nähtavust suurendavate tagumiste valgete märgistuste kasutamist oma territooriumil.
(11) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega) 7. lisas.
(12) Asjaomaste eeskirjade kokkuleppeosalised võivad siiski keelata mehaaniliste puhastusseadmete kasutamise, kui sõidukile on paigaldatud tähekombinatsiooniga PL märgistatud plastist hajutiklaasidega esilaternad.
(13) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega) 7. lisas.
(14) Uutele sõidukitüüpidele, mis ei vasta käesolevale nõudele, võib anda kinnituse veel kuni 18 kuud pärast 03-seeria muudatuste 4. täienduse jõustumist.
(15) Nähtavuse surnud nurga maksimaalseks suuruseks külgmise suunatulelaterna taga on 5°. d ≤ 2,50 m
(16) Vt joonealust märkust 14.
(17) Kokkuleppeosalised, kes eeskirja nr 87 ei rakenda, võivad siseriiklike eeskirjadega keelata (punktis 5.22 nimetatud) päevatulelaterna.
(18) Uutele sõidukitüüpidele, mis ei vasta käesolevale nõudele, võib anda kinnituse veel kuni 18 kuud pärast 03-seeria muudatuste 4. täienduse jõustumist.
(19) Kõnealust sätet kohaldatakse viis aastat pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist.
(20) Kahe sümmeetriliselt asetseva lisavalgustusüksuse puhul võib horisontaalne kaugus olla 200 mm (vt tähist C joonisel).
(21) Liiklussuunad on tee-ehituslikult eraldatud või nendevaheline kaugus vastab kiirtee omale. See toob kaasa vastassuunas liikuvate sõidukite esilaternatest tuleneva helgi vähenemise.
(22) Käesolevat sätet ei kohaldata lähitulede suhtes, kui kurvivalgustust tekitatakse parempöördeks parempoolses liikluses (vasakpöördeks vasakpoolses liikluses).
(23) Asjaomaste eeskirjade kokkuleppeosalised võivad siiski keelata mehaaniliste puhastusseadmete kasutamise, kui sõidukile on paigaldatud tähekombinatsiooniga PL märgistatud plastist hajutiklaasidega esilaternad.
1. LISA
TEATIS
(suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
2. LISA
TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS
NÄIDIS A
(vt käesoleva eeskirja punkti 4.4)
Sõidukile kinnitatud ülalkujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõidukitüüp on valgustus- ja valgussignaalseadmetega seoses saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) eeskirja nr 48 kohaselt, mida on muudetud 05-seeria muudatustega. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud 05-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 48 nõuete kohaselt.
NÄIDIS B
(vt käesoleva eeskirja punkti 4.5)
Sõidukile kinnitatud ülalkujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõidukitüüp on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) eeskirja nr 48 (mida on muudetud 05-seeria muudatustega) ja eeskirja nr 33 kohaselt (1). 1/ Tüübikinnitusnumber näitab, et vastavate tüübikinnituste andmise ajal oli eeskirja nr 48 muudetud 05-seeria muudatustega ning eeskiri nr 33 oli veel oma algsel kujul.
(1) Teine number on esitatud vaid näitena.
3. LISA
LATERNATE PINNAD, TELJED JA NULLKESE NING GEOMEETRILISE NÄHTAVUSE NURGAD
Näited on esitatud sätete paremaks mõistmiseks ning need ei ole piiravad.
Lisa kõikide näidete lugemise juhend
1. |
Valgusava |
2. |
Nulltelg |
3. |
Nullkese |
4. |
Geomeetrilise nähtavuse nurk |
5. |
Valgust kiirgav pind |
6. |
Valgusaval paiknev nähtav pind |
7a. |
Valgust kiirgaval pinnal paiknev nähtav pind punkti 2.8 alapunkti a kohaselt (koos hajutiklaasiga) |
7b. |
Valgust kiirgaval pinnal paiknev nähtav pind punkti 2.8 alapunkti a kohaselt (ilma hajutiklaasita) |
8. |
Nähtavuse reguleeritus |
IO |
Sisemine optiline osa |
LG |
Valgusjuhe |
L |
Hajutiklaas |
R |
Peegeldi |
S |
Valgusallikas |
X |
Ei ole funktsiooni osa |
F1 |
Funktsioon üks |
F2 |
Funktsioon kaks |
1. OSA
Muu märgutuleseadme kui helkuri valgust kiirgav pind
2. OSA
Muu märgutuleseadme kui helkuri valgusava
3. OSA
Valgusaval paiknev nähtav pind geomeetrilise nähtavuse erinevatest suundadest
4. OSA
Valgusaval paiknev valgust kiirgav pind geomeetrilise nähtavuse erinevatest suundadest
5. OSA
Näide valgusava võrdlusest valgust kiirgava pinnaga, kui on tegu ühe funktsiooniga laternaga (vt käesoleva eeskirja punkte 2.8 ja 2.9)
Näited hajutiklaasi taga oleva peegeldiga valgusallika kohta:
Näide 1
|
Näide 2
|
Näited hajutiklaasi taga oleva peegeldiga valgusallika kohta, millel on sisemine hajutiklaas:
Näide 3
|
Näide 4
|
Näited hajutiklaasi taga oleva peegeldiga valgusallika kohta, millel on osaline sisemine hajutiklaas:
Näide 5
|
Näide 6
|
Näide hajutiklaasi taga oleva valgusjuhtme kohta:
Näide 7
Näide hajutiklaasi taga oleva valgusjuhtme kohta:
Näide 8
Näited hajutiklaasi taga oleva peegeldiga valgusallika kohta koos alaga, mis ei ole funktsiooni osa:
Näide 9
6. OSA
Valgust kiirgava pinna määramine võrreldes valgusavaga (vt käesoleva eeskirja punktid 2.8 ja 2.9)
Märkus: peegelduv valgus võib mõjutada valgust kiirgava pinna määramist.
Näide A
Näide B
Näide C
Näited valgusava määramiseks koos alaga, mis ei ole funktsiooni osa:
Näide D
Näide valgust kiirgava pinna määramiseks punkti 2.8 alapunkti a kohaselt koos alaga, mis ei ole funktsiooni osa:
Näide E
Näide nähtava pinna määramiseks koos alaga, mis ei ole funktsiooni osa, ja koos tekstuurita hajutiklaasiga (punkti 2.8 alapunkti b kohaselt):
7. OSA
Näited võimaldamaks otsust kahe funktsiooni vastastikuse ühendamise kohta
Tekstuuriga hajutiklaas ning sein on vahel:
Tekstuuriga hajutiklaasi puhul:
Juhul kui tekstuurita hajutiklaas jäetakse välja:
Juhul kui tekstuurita hajutiklaas jäetakse välja:
Juhul kui hajutiklaas (tekstuuriga või ilma) arvestatakse:
Juhul kui hajutiklaas (tekstuuriga või ilma) arvestatakse:
Juhul kui tekstuurita hajutiklaas jäetakse välja, on 7b nähtav pind vastavalt punktile 2.8 ja F1 ei tohi olla F2 suhtes läbipaistev:
Juhul kui tekstuurita hajutiklaas jäetakse välja või kaasatakse:
4. LISA
PUNASE LATERNA NÄHTAVUS EEST JA VALGE LATERNA NÄHTAVUS TAGANT
(vt käesoleva eeskirja punkte 5.10.1 ja 5.10.2)
Joonis 1
Joonis 2
5. LISA
Koormusseisundid, mida tuleb arvesse võtta lähitulelaternate vertikaalse reguleerituse erinevuste määramisel
Punktides 6.2.6.1 ja 6.2.6.3.1 nimetatud koormustingimused telgedel
1. |
Järgmiste katsete jaoks võetakse reisijate massi arvutamisel aluseks 75 kg isiku kohta. |
2. |
Koormustingimused erinevat tüüpi sõidukite puhul
|
(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).
6. LISA
LÄHITULE KALDE ERINEVUSTE MÕÕTMINE VASTAVALT KOORMUSELE
1. REGULEERIMISALA
Käesolevas lisas määratakse kindlaks meetod mootorsõidukite lähitulede kalde erinevuste mõõtmiseks nende algkalde suhtes, mida põhjustab sõiduki asendi muutus koormuse tagajärjel.
2. MÕISTED
2.1. Algkalle
2.1.1. Kindlaksmääratud algkalle
Mootorsõiduki tootja määratud lähitule algkalde väärtus, mida kasutatakse normväärtusena lubatud erinevuste arvutamiseks.
2.1.2. Mõõdetud algkalle
Lähitule või sõiduki kalde keskväärtus, mõõdetuna katsetatava kategooria sõidukil 5. lisas määratletud 1. tingimusel. Seda kasutatakse normväärtusena valgusvihu kalde erinevuste hindamiseks koormuse muutmisel.
2.2. Lähitule kalle
Seda võib määratleda järgmiselt:
|
kas milliradiaanides väljendatava nurgana valgusvihu suuna ahenduse horisontaalse osa iseloomuliku punkti suunas esilaterna valgusjaotuses ja horisontaaltasapinna vahel |
|
või selle nurga puutejoone abil, väljendatuna kaldeprotsentides, sest nurgad on väikesed (1 % kõnealuste väikeste nurkade puhul võrdub 10 mrad). |
Kui kallet väljendatakse kaldeprotsendina, võib selle arvutada järgmise valemi abil:
kus:
h1 |
on eespool nimetatud iseloomuliku punkti kõrgus maapinnast millimeetrites, mõõdetuna sõiduki keskpikitasapinnaga risti asetseval vertikaalekraanil, mis paikneb horisontaalsel kaugusel L; |
h2 |
on nullkeskme kõrgus maapinnast millimeetrites (mida loetakse h1-s valitud iseloomuliku punkti nominaalseks lähtekohaks); |
L |
on nullkeskme kaugus ekraanist millimeetrites. |
Negatiivsed väärtused tähendavad allapoole suunatud kallet (vt joonist).
Positiivsed väärtused tähendavad ülespoole suunatud kallet.
Joonis
M1-kategooria sõiduki lähitule allapoole suunatud kalle
Märkused
1. |
Joonisel on kujutatud M1-kategooria sõidukit, kuid esitatud põhimõte kehtib samaväärselt teiste kategooriate sõidukite kohta. |
2. |
Kui sõidukil ei ole esilaternate kõrguse reguleerimise süsteemi, siis on esitule kalde erinevus võrdne sõiduki enda kalde erinevusega |
3. MÕÕTMISTINGIMUSED
3.1. Ekraanil tekkiva lähitule kujutise vaatluse või fotomeetrilise meetodi kasutamise korral tehakse mõõtmine pimedas keskkonnas (näiteks pimedas ruumis) alal, mis võimaldaks sõiduki ja ekraani paigutada nii, nagu on kujutatud joonisel. Esilaternate nullkeskmed peavad asuma ekraanist vähemalt 10 m kaugusel.
3.2. Pind, millel mõõtmised tehakse, peab olema võimalikult tasane ja horisontaalne, mis võimaldaks tagada lähitule kalde korduvmõõtmise täpsuseks ± 0,5 mrad (kaldeprotsent ± 0,05).
3.3. Ekraani kasutamise korral peab selle märgistus, asend ja suund maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes olema selline, mis võimaldaks tagada lähitule kalde korduvmõõtmise täpsuseks ± 0,5 mrad (kaldeprotsent ± 0,05).
3.4. Mõõtmiste ajal peab ümbritseva õhu temperatuur olema vahemikus 10-30 °C.
4. SÕIDUKI ETTEVALMISTAMINE
4.1. Mõõtmised tuleb teha sõidukil, mis on läbinud 1 000 - 10 000 km, soovitavalt 5 000 km.
4.2. Rehvid peavad olema pumbatud sõiduki tootja poolt täiskoormusel ette nähtud rõhuni. Sõiduk peab olema täielikult varustatud kütuse, vee ja õliga ning kõigi tootja poolt ette nähtud lisaseadmete ja tööriistadega. Täielik kütusega varustatus tähendab seda, et kütusepaak peab olema täidetud vähemalt 90 % selle täismahust.
4.3. Sõiduki seisupidur peab olema vabastatud ning käigukang peab olema neutraalasendis.
4.4. Sõidukit tuleb punktis 3.4 määratletud temperatuuril hoida vähemalt 8 h.
4.5. Fotomeetrilise või vaatlusmeetodi kasutamise korral oleks mõõtmiste hõlbustamiseks soovitav katsetatavale sõidukile paigaldada esilaternad, mille lähitule ahendus oleks märgatav. Täpsema näidu saamiseks on lubatud kasutada ka teisi vahendeid (näiteks eemaldada esilaterna hajutiklaas).
5. KATSE KÄIK
5.1. Üldist
Lähitule või sõiduki kalde erinevused mõõdetakse vastavalt valitud meetodile mõlemal sõiduki küljel eraldi. Nii parema kui ka vasaku esilaterna puhul 5. lisas määratletud kõigil koormustingimustel saadud tulemused peavad jääma punktis 5.5 määratletud vahemikku. Koormust tuleb rakendada sujuvalt ja sõidukit põrutamata.
5.1.1. Kui sõidukile on paigaldatud AFS, tuleb mõõtmised teha AFSi neutraalasendis.
5.2. Mõõdetud algkalde määramine
Sõiduk tuleb punkti 4 kohaselt ette valmistada ning koormata vastavalt 5. lisale (vastava sõidukikategooria esimene koormustingimus). Enne iga mõõtmist tuleb sõidukit vastavalt punktile 5.4 kõigutada. Mõõtmisi tuleb teha kolm korda.
5.2.1. Kui ükski kolmest mõõtmistulemusest ei erine tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), loetakse see keskmine lõpptulemuseks.
5.2.2. Kui mõni mõõtmine erineb tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), tuleb teha 10 täiendavat mõõtmist, mille aritmeetiline keskmine loetakse lõpptulemuseks.
5.3. Mõõtmismeetodid
Kalde erinevuste mõõtmiseks võib kasutada mis tahes meetodit eeldusel, et tulemused saadakse täpsusega ± 0,2 mrad (kaldeprotsent ± 0,02).
5.4. Sõiduki kasutamine kõigil koormustingimustel
Sõiduki vedrustus ja kõik muud osad, mis tõenäoliselt lähitule kallet mõjutavad, tuleb aktiveerida vastavalt alltoodud kirjeldusele.
Tehnilised asutused ja tootjad võivad siiski ühiselt välja pakkuda mõne muu meetodi (kas katselise või arvutustel põhineva), eriti kui katse on seotud konkreetsete probleemidega, tingimusel et sellised arvutused on selgelt paikapidavad.
5.4.1. M1-kategooria sõidukid tavalise vedrustusega
Mõõtekohas seisvat sõidukit, mille rattad on vajaduse korral ujuvplatvormidel (mida tuleb kasutada, kui nende puudumine takistaks vedrustuse liikumist, mis võib mõjutada mõõtmistulemusi), tuleb kõigutada järjepidevalt vähemalt kolm täistsüklit; iga tsükli puhul surutakse alla kõigepealt sõiduki taga- ja seejärel esiots.
Kõigutamise sagedus lõpeb tsükli lõppedes. Enne mõõtmisi lastakse sõidukil seista. Ujuvplatvormide kasutamise asemel saavutatakse samasugune toime sõiduki liigutamisel ette- ja tahapoole vähemalt ratta täispöörde ulatuses.
5.4.2. M2-, M3- ja N-kategooria sõidukid tavalise vedrustusega
5.4.2.1. |
Kui punktis 5.4.1 kirjeldatud M1-kategooria sõidukite puhul ei ole võimalik kasutada ettenähtud meetodit, võib kasutada punktis 5.4.2.2 või 5.4.2.3 kirjeldatud meetodit. |
5.4.2.2. |
Kõigutada sõidukit, mis seisab mõõtmiskohal ja mille kõik rattad asuvad maapinnal, muutes ajutiselt koormust. |
5.4.2.3. |
Kui sõiduk seisab mõõtmiskohas ratastega maa peal, siis aktiveeritakse sõiduki vedrustus ja kõik muud osad, mis võivad lähitulede kallet mõjutada, kasutades vibratsiooniseadet. Selleks võib olla rataste alla asetatav vibreeriv platvorm. |
5.4.3. Tavalisest erineva vedrustusega sõidukid, kui mootor peab töötama
Enne mõõtmist tuleb oodata, kuni sõiduk on saavutanud oma lõpliku asendi, kui mootor töötab.
5.5. Mõõtmised
Lähitule kalde erinevusi hinnatakse iga erineva koormustingimuse puhul punkti 5.2 kohaselt määratud algkalde suhtes.
Kui sõidukile on paigaldatud manuaalne esilaternate reguleerimissüsteem, tuleb see reguleerida asenditesse, mille on antud koormustingimuste jaoks ette näinud tootja (5. lisa kohaselt).
5.5.1. Igal koormustingimusel tehakse kõigepealt üks mõõtmine. Nõuded loetakse täidetuks, kui kalde erinevus jääb kõigil koormustingimustel arvutatud vahemikku (näiteks kindlaksmääratud algkalde ja tüübikinnituseks vajalike alumise ja ülemise piirväärtuse piiridesse) ohutusvaruga 4 mrad (kaldeprotsent 0,4).
5.5.2. Kui mõne mõõtmise tulemus(ed) ei jää punktis 5.5.1 esitatud ohutusvaru piiridesse või ületab (ületavad) piirväärtusi, tuleb teha kolm täiendavat mõõtmist kõnealusele (kõnealustele) tulemusele (tulemustele) vastavatel koormustingimustel, nagu on määratletud punktis 5.5.3.
5.5.3. Kõigi eespool nimetatud koormustingimuste puhul:
5.5.3.1. |
kui ükski kolmest mõõdetud tulemusest ei erine tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), loetakse kõnealune keskmine lõpptulemuseks; |
5.5.3.2. |
kui mõni mõõtmine erineb tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), tuleb teha veel kümme mõõtmist, mille aritmeetiline keskmine loetakse lõpptulemuseks; |
5.5.3.3. |
kui sõidukile on paigaldatud automaatne esilaternate reguleerimissüsteem, millel on oma hüstereesisilmus, loetakse olulisteks väärtusteks hüstereesisilmuse ülemisel ja alumisel serval saadud keskmisi tulemusi. Kõik kõnealused mõõtmised tuleb teha punktide 5.5.3.1 ja 5.5.3.2 kohaselt. |
5.5.4. Nõuded on täidetud, kui kõigil koormustingimustel on vastavalt punktile 5.2 määratud mõõdetud algkalde ja kõigil koormustingimustel mõõdetud kalde erinevus väiksem kui punkti 5.5.1 kohaselt arvutatud väärtused (ilma ohutusvaruta).
5.5.5. Kui ületatakse ainult üks arvutatud kõrgeimatest või madalaimatest erinevuse piirväärtustest, lubatakse tootjal valida kindlaksmääratud algkaldeks erinev väärtus, mis jääb tüübikinnituse saamiseks ette nähtud piiridesse.
7. LISA
KÄESOLEVA EESKIRJA PUNKTIS 6.2.6.1.1 NIMETATUD LÄHITULE AHENDUSE ALLASUUNATUD KALDE TÄHIS JA KÄESOLEVA EESKIRJA PUNKTIS 6.3.6.1.2 NIMETATUD EESMISE UDUTULE AHENDUSE ALLASUUNATUD KALDE TÄHIS
Näide 1
Sümboli ja numbrite suuruse määrab kindlaks tootja.
Näide 2
Sümboli ja numbrite suuruse määrab kindlaks tootja.
8. LISA
KÄESOLEVA EESKIRJA PUNKTIS 6.2.6.2.2 NIMETATUD ESILATERNATE REGULEERIMISSEADMETE LÜLITUSSEADISED
1. SPETSIFIKATSIOONID
1.1. |
Lähitule allapoole suunatud kallet peab igal juhul olema võimalik saavutada, kasutades ühte järgmistest viisidest:
Kui tule reguleerimiseks kasutatakse mitut nuppu, siis tuleb kõige suurema allapoole kalde andev nupp paigaldada (nuppudest vasakule või nende alla) teiste lähitule positsioonide jaoks. Pööratav juhtimisseade, mis on paigaldatud serviti või millest on näha ainult serv, peaks järgima a- või c-tüübi kontrollseadme tööpõhimõtet. |
1.1.1. |
Kõnealusel lülitusseadisel peavad olema sümbolid, mis näitavad selgesti, milline nupu liigutamise suund vastab lähitule allapoole ja ülespoole suunatud kaldele. |
1.2. |
0-asend vastab käesoleva eeskirja punkti 6.2.6.1.1 kohasele algkaldele. |
1.3. |
0-asend, mis käesoleva eeskirja punkti 6.2.6.2.2 kohaselt peab olema piirasend, ei pea tingimata asuma skaala lõpus. |
1.4. |
Lülitusseadisel kasutatud märkide selgitus peab olema esitatud kasutaja käsiraamatus. |
1.5. |
Lülitusseadiste tähistamiseks võib kasutada ainult järgmisi sümboleid:
|
Kasutada võib ka sümbolit, millel on nelja joone asemel viis joont.
Näide 1
Näide 2
Näide 3
9. LISA
TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE
1. KATSED
1.1. Laternate asend
Käesoleva eeskirja punktis 2.7 määratletud laternate asendi laiust, kõrgust ja pikkust kontrollitakse vastavalt käesoleva eeskirja punktides 2.8–2.10, 2.14 ja 5.4 sätestatud nõuetele.
Kauguste mõõdetud väärtused peavad vastama iga laterna suhtes ette nähtud erinõuetele.
1.2. Laternate nähtavus
1.2.1. Geomeetrilise nähtavuse nurki tuleb kontrollida vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.13.
Nurkade mõõdetud väärtused peavad vastama iga laterna suhtes ette nähtud erinõuetele, kuid nurkade piirväärtuste puhul on lubatud hälve ± 3o, mis on lubatud valgussignaalseadmete paigaldamisel punkti 5.3 kohaselt.
1.2.2. Punase tule nähtavust eest ja valge tule nähtavust tagant kontrollitakse käesoleva eeskirja punkti 5.10 kohaselt.
1.3. Lähitulelaternate ja klassi F3 eesmiste udutulelaternate ettepoole suunatus
1.3.1. Allapoole suunatud algkalle
Lähitule ja klassi F3 eesmise udutulelaterna ahenduse allapoole suunatud kalle peab olema esitatud 7. lisas kujutatud tähisel.
Numbrite puhul, mis erinevad tähisel kujutatutest, peab tootja näitama tähisel, et need vastavad 6. lisa ja eriti punkti 4.1 kohased katsed läbinud tüübikinnituse saanud tüübile.
1.3.2. Kalde erinevus koormuse korral
Lähitulede allapoole suunatud kalde erinevus käesolevas osas määratletud koormustingimuste funktsioonina peab jääma järgmisse vahemikku:
0,2 % – 2,8 %, |
kui esilaterna paigaldamise kõrgus h < 0,8; |
0,2 % – 2,8 %, |
kui esilaterna paigaldamise kõrgus 0,8 ≤ h ≤ 1 või |
0,7 – 3,3 %, |
(tüübikinnituse andmisel tootja valitud vahemiku puhul); |
0,7 – 3,3 %, |
kui esilaterna paigaldamise kõrgus 1 < h ≤ 1,2 m; |
1,2 % – 3,8 %, |
kui esilaterna paigaldamise kõrgus h > 1,2 m. |
Eesmise klassi F3 udutulelaterna puhul, mille valgusallika(te) kogu objektiivne valgustugevus ületab 2 000 luumenit, peab allapoole suunatud kalde erinevus käesolevas osas määratletud koormustingimuste funktsioonina jääma vahemikku:
0,7 % – 3,3 %, |
kui eesmise udutulelaterna paigaldamise kõrgus h ≤ 0,8 m; |
1,2 % – 3,8 %, |
kui eesmise udutulelaterna paigaldamise kõrgus h > 0,8 m. |
Käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud kasutatavad koormusseisundid, mida iga süsteemi puhul vastavalt kohandatakse, on järgmised.
1.3.2.1. |
M1-kategooria sõidukid:
|
1.3.2.2. |
M2- ja M3-kategooria sõidukid:
|
1.3.2.3. |
Veokastidega N-kategooria sõidukid:
|
1.3.2.4. |
Ilma veokastideta N-kategooria sõidukid
|
1.4. Elektriühendused ja märguanded
Elektriühendusi tuleb kontrollida kõikide sõiduki elektrisüsteemist elektrienergiat saavate laternate sisselülitamise teel.
Laternad ja märguanded peavad funktsioneerima käesoleva eeskirja punktides 5.11–5.14 sätestatud nõuete ja iga laterna suhtes rakendatavate erinõuete kohaselt.
1.5. Valgustugevused
1.5.1. Kaugtulelaternad
Kaugtulelaternate suurimat valgustugevust kokku tuleb kontrollida käesoleva eeskirja punktis 6.1.9.2 kirjeldatud korra kohaselt. Saadud väärtus peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.1.9.1 nõudele.
1.6. Olemasolu, värvust, järjestust ja vajaduse korral laternate kategooriat kontrollitakse laternate ja nende märgistuse visuaalsel kontrollimisel.
Need peavad vastama punktides 5.15 ja 5.16 sätestatud nõuetele ja iga laterna suhtes rakendatavatele erinõuetele.
10. LISA
VALGUSALLIKATE NÄIDISED
11. LISA
SÕIDUKI TAGA, EES JA KÜLJEL ASUVA NÄHTAVAMAKS TEGEMISE MÄRGISTUSE NÄHTAVUS
(vt käesoleva eeskirja punkti 6.21.5)
Joonis 1a
Taga
Joonis 1b
Ees (ainult haagised)
Joonis 2
Küljel
12. LISA
Lähitulelaternate automaatsed lülitustingimused (1) |
||
Väliskeskkonna valgus väljaspool sõidukit (2) |
Lähituled |
Reageerimisaeg |
alla 1 000 luksi |
sisselülitatud |
mitte rohkem kui 2 sekundit |
1 000 luksi – 7 000 luksi |
tootja otsustada |
tootja otsustada |
üle 7 000 luksi |
väljalülitatud |
rohkem kui 5 sekundit, kuid mitte rohkem kui 300 sekundit |
(1) Taotleja peab tõestama vastavust nendele tingimustele simulatsiooni abil või muul viisil, mida tüübikinnitusasutus tunnistab.
(2) Valgustust tuleb mõõta horisontaalsel pinnal koosinusega korrigeeritud sensoriga samal kõrgusel kui sensori paigutus sõidukil. Seda võib näidata tootja piisavate dokumentidega või mõnel muul viisil, mille on kiitnud heaks tüübikinnituste eest vastutav asutus.