ATHANASIOS RANTOS
esitatud 16. novembril 2023 ( 1 )
Kohtuasi C‑671/22
T GmbH
versus
Bezirkshautpmannschaft Spittal an der Drau
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgerichtshof (Austria kõrgeim halduskohus))
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Euroopa Liidu veepoliitika – Direktiiv 2000/60/EÜ – Artikli 4 lõike 1 punkt a – Pinnaveega seotud keskkonnaalased eesmärgid – Liikmesriikide kohustus mitte anda luba projektile, mis võib põhjustada veekogu seisundi halvenemist – V lisa punkt 1.2.2 – Bioloogilise kvaliteedielemendi „Kalastik“ ökoloogilise seisundi klassifitseerimine
Sissejuhatus
1. |
Verwaltungsgerichtshof (Austria kõrgeim halduskohus) esitas eelotsusetaotluse seoses apellatsioonkaebusega, mille esitas äriühing T GmbH (edaspidi „apellant“) pärast seda, kui tema taotlus saada luba Kärnteni liidumaal (Austria) asuvale järvele paadiangaari ehitamiseks jäeti rahuldamata põhjendusel, et kalavarude halva majandamise tõttu ei vasta selle järve vee seisund liidu õiguses kehtestatud tingimustele. |
2. |
Käesolevas kohtuasjas tuleb kindlaks teha, kas järve ökoloogilise seisundi kindlaksmääramisel direktiivi 2000/60/EÜ ( 2 ) V lisa tabelis 1.2.2 esitatud kriteeriumide põhjal tuleb arvesse võtta üksnes „inimtegevuse mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“, jättes muu inimtekkelise mõju arvesse võtmata. |
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3. |
Direktiivi 2000/60 artiklis 1 „Eesmärk“ on sätestatud: „Käesoleva direktiivi eesmärk on kehtestada maismaa pinnavee, üleminekuvee, rannikuvee ja põhjavee kaitse raamistik, mis:
[…]“. |
4. |
Selle direktiivi artiklis 2 „Mõisted“ on ette nähtud: „Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
[…]
[…]
[…]“. |
5. |
Nimetatud direktiivi artiklis 4 „Keskkonnaalased eesmärgid“ on sätestatud: „1. Vesikonna majandamiskavas nimetatud meetmeprogrammide elluviimisel:
[…]“. |
6. |
Sama direktiivi V lisa punktis 1.2 „Ökoloogilise seisundi klassifikatsioonide normmääratlused“ on sätestatud: „Tabel 1.2 Jõgede, järvede, üleminekuvete ja rannikuvete üldmääratlus Järgmises tekstis on esitatud ökoloogilise kvaliteedi üldmääratlus. Liigitamise puhul loetakse iga pinnaveekategooria ökoloogilise seisundi kvaliteedielementide väärtusteks tabelites 1.2.1–1.2.4 toodud väärtused.
Alla keskmise seisundis olevad veed liigitatakse mitterahuldavaks või halvaks. Veed, millel ilmneb suuremaid kõrvalekaldeid vastava pinnaveekogutüübi bioloogiliste kvaliteedielementide väärtuses ja mille bioloogilised kooslused erinevad oluliselt vastava pinnaveekogutüübi näitajatest häirimatus olekus, liigitatakse mitterahuldavaks. Veed, millel ilmneb tõsiseid kõrvalekaldeid vastava pinnaveekogutüübi bioloogiliste kvaliteedielementide väärtuses ja milles suur osa tavaliselt vastava pinnaveekogutüübiga häirimatus olekus seotud bioloogilisi kooslusi puudub, liigitatakse halvaks.“ |
7. |
Sellele direktiivi 2000/60 punktis 1.2 ette nähtud üldisele määratlusele järgnevad spetsiifilised „jõgede“ (punkt 1.2.1), „järvede“ (punkt 1.2.2), „üleminekuvete“ (punkt 1.2.3) ja „rannikuvete“ (punkt 1.2.4) ökoloogiliste seisundite mõisted ( 3 ). Kõigis nendes neljas kategoorias põhineb ökoloogilise seisundi hindamine kolmel elemendil: bioloogilised kvaliteedielemendid, hüdromorfoloogilised kvaliteedielemendid ja füüsikalis-keemilised kvaliteedielemendid, kusjuures kõik need kvaliteedielemendid sisaldavad pikka parameetrite loetelu. |
8. |
Täpsemalt järvede kohta on selle direktiivi V lisa tabelis 1.2.2 „Järvede väga hea, hea ja keskmise ökoloogilise seisundi määratlused“ ette nähtud: „Bioloogilised kvaliteedielemendid
Hüdromorfoloogilised kvaliteedielemendid
Füüsikalis-keemilised kvaliteedielemendid
[…]“. |
Austria õigus
9. |
16. oktoobri 1959. aasta veekaitseseaduse (Wasserrechtsgesetz 1959) ( 4 )22. novembri 2018. aasta redaktsiooni ( 5 ) § 30a lõikes 1 on sisuliselt sätestatud, et pinnavett tuleb kaitsta, parandada ja taastada, et vältida selle seisundi halvenemist. Pinnavee sihtseisund on saavutatud, kui pinnaveekogu ökoloogiline ja keemiline seisund on vähemalt hea. |
10. |
WRG § 104a lõike 1 punkti 1 alapunkt b näeb sisuliselt ette, et projektid, mille puhul pinnaveekogu hüdromorfoloogiliste omaduste muutumise või põhjaveekogumi veetaseme muutumise tõttu on tõenäoline, et pinnaveekogu või põhjaveekogumi seisund halveneb, on igal juhul projektid, mis võivad mõjutada avaliku korra kaalutlusi. |
11. |
WRG § 105 lõige 1 sätestab sisuliselt, et projektile teostusloa taotluse võib jätta üldistes huvides rahuldamata eelkõige siis, kui see võib põhjustada vee ökoloogilise seisundi olulist halvenemist või kui tuvastatakse liidu õiguse muudest sätetest tulenevate eesmärkide oluline kahjustamine. |
Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
12. |
Apellant esitas 7. novembril 2013 Bezirkshauptmannshaft Spittal an der Draule (Spittal an der Drau maakonna haldusasutus, Austria) taotluse, et saada luba paadiangaari ehitamiseks (edaspidi „projekt“) Weißensee järvele, mis on Kärnteni liidumaal (Austria) asuv 6,53 km2 pindalaga looduslik seisev veekogu (edaspidi „järv“). |
13. |
Kuna see taotlus jäeti 25. mai 2016. aasta otsusega rahuldamata, esitas apellant kaebuse Landesverwaltungsgericht Kärntenile (Kärnteni liidumaa halduskohus, Austria), kes jättis rahuldamata jätmise otsuse 21. veebruari 2020. aasta kohtuotsusega muutmata. See kohus leidis, et kalavarude halva majandamise tõttu on kalastiku kvaliteet ja järelikult järve pinnavee üldine seisund „mitterahuldav“ ( 6 ). Seega, võttes arvesse asjaomase liikmesriigi kohustusi, mis tulenevad direktiivist 2000/60, tuleks projekt keelata, võtta meetmeid, et saavutada pinnavee „hea seisund“, ja keelata kõik meetmed, mis võiksid seda takistada või ei ole kavandatud aitama kaasa vee kvaliteedi parandamisele ( 7 ). |
14. |
Eelotsusetaotluse esitanud kohus, Verwaltungsgerichtshof (kõrgeim halduskohus), kelle poole apellant pöördus, leiab, et direktiiv 2000/60 ei kohusta keelduma loa andmisest „neutraalsetele“ projektidele – nimelt projektidele, mis ei aita kaasa pinnavee hea seisundi saavutamisele, kui need ei põhjusta veekogude seisundi halvenemist –, vaid kohustab keelduma loa andmisest ainult projektile, millel on märkimisväärne mõju asjaomaste veekogude seisundile. |
15. |
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tuleb seega hinnata, kas projekt kahjustab märkimisväärselt meetmeid, mis on ette nähtud või vajalikud pinnavee hea seisundi saavutamiseks ( 8 ), mistõttu tekib küsimus, kas järve ökoloogiline seisund tuleb liigitada madalamale tasemele kui „hea“, mis toob kaasa direktiivi 2000/60 kohase seisundi parandamise kohustuse. Sellega seoses kahtleb eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selles, kas kalastiku häirimine, mis on tingitud üksnes kalavarude majandamise meetmetest, mitte inimtegevuse mõjust füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele, mõjutab bioloogilise kvaliteediseisundi „Kalastik“ klassifitseerimist ühelt poolt direktiivi 2000/60 V lisa punktis 1.2.2 „väga heaks“ ja teiselt poolt „heaks“ või „keskmiseks“. |
16. |
Neil asjaoludel otsustas Verwaltungsgerichtshof (kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
Kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt:
|
17. |
Euroopa Kohtule esitasid kirjalikud seisukohad apellant, Austria ja Iiri valitsus ning Euroopa Komisjon. |
Õiguslik analüüs
18. |
Nende kahe eelotsuse küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas järve ökoloogilise seisundi määratlemiseks direktiivi 2000/60 V lisa tabelis 1.2.2 nimetatud bioloogilise kvaliteedielemendi „Kalastik“ seisukohast („väga heaks“, „heaks“ ja „keskmiseks“) (edaspidi „kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemine“) tuleb arvesse võtta üksnes „inimtegevuse mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“, jättes arvesse võtmata muu inimtegevuse, nagu kalavarude majandamise meetmete mõju ( 9 ). |
19. |
Selle kohtu kahtlused puudutavad asjaolu, et kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemisel „väga heaks“ viitab see tabel eelkõige sellele, et puuduvad inimtegevusest põhjustatud häired, seda lähemalt täpsustamata, samas kui kalastiku ökoloogilise seisundi „heaks“ ja „keskmiseks“ määratlemisel viidatakse selles tabelis eelkõige suuremal või vähemal määral esinevatele inimtegevuse mõjudest füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele põhjustatud häiringute tunnustele. |
20. |
Pärast mõningaid sissejuhatavaid kaalutlusi eelotsuse küsimuste asjakohasuse kohta analüüsin järgmistes punktides kõnealuste sätete ulatust, võttes Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt arvesse nii nende sõnastust kui ka konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks need sätted on, ning käesoleval juhul selle õigusakti tekkelugu ( 10 ). |
Sissejuhatavad märkused
21. |
Ei ole mingit kahtlust, et kalavarude majandamise meetmete mõju, nagu järve taasasustamine võõrliikidega, kujutab endast „inimtekkelist mõju“, st mõju, mida põhjustab inimtegevus ( 11 ). |
22. |
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab siiski, et kuigi kõnealused kalavarude majandamise meetmed on inimtekkelise mõjuga meetmed, ei kujuta need endast meetmeid, mis avaldavad sellist mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele ( 12 ). Seda lähenemist jagavad apellant ning Austria ja Iiri valitsus ( 13 ), samas kui komisjoni arvates võivad kalavarude majandamise meetmed avaldada inimtekkelist mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele ( 14 ). |
23. |
Jagan komisjoni seisukohta. Minu arvates tuleneb mõiste „hüdromorfoloogiline“ etümoloogiast endast, et see hõlmab kõiki meetmeid, mille eesmärk on mõjutada vee seisundit, sealhulgas kalavarude majandamise meetmeid ( 15 ). Täpsemalt leian, et kalastiku häirimine põhjustab juba määratluse kohaselt häireid veekogu füüsikalis-keemilistes ja hüdromorfoloogilistes elementides ( 16 ). |
24. |
Kui aga Euroopa Kohus peaks selle tõlgenduse heaks kiitma, ei oleks eelotsuse küsimused asjakohased, kuna põhikohtuasjas kõne all olevad kalavarude majandamise meetmed kujutavad endast igal juhul meetmeid, millel on inimtekkeline mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele ning mida tuleb järve kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemisel arvesse võtta. |
25. |
Samas tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kehtib ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluses, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, liidu õiguse tõlgendamist puudutavate küsimuste puhul, mille on liikmesriigi kohus esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ( 17 ) ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, asjakohasuse eeldus ( 18 ). |
26. |
Seetõttu pakun järgnevates punktides välja vastuse eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimustele, mis käsitlevad peamiselt seda, kas inimtekkeline mõju füüsikalis-keemilistest ja hüdromorfoloogilistest kvaliteedielementidest erinevatele elementidele on asjakohane ka järve ökoloogilise seisundi klassifitseerimisel bioloogilise kvaliteedielemendi „Kalastiku“ suhtes vastavalt kalastiku ökoloogilise seisundi määratlusele. |
Asjasse puutuvate sätete grammatiline tõlgendamine
27. |
Kalastiku ökoloogilise seisundi määratlus koosneb kolmest kategooriast („väga hea“, „hea“ ja „keskmine“), mille kriteeriumid on sõnastatud keerukalt või koguni ebajärjekindlalt. |
28. |
Esiteks nõuab kalastiku ökoloogilise seisundi liigitamine „väga heaks“, et on täidetud kolm järgmist tingimust:
|
29. |
Teiseks viitab kalastiku ökoloogilise seisundi klassifitseerimine „heaks“ ja „keskmiseks“ kahele tingimusele, mis langevad kokku „väga hea seisundi“ esimese ja kolmanda tingimusega, kuid mis on määratletud täiesti erinevalt, nimelt:
|
30. |
Seega tuleb asjaomaste sätete sõnastuse kohaselt mõlemale eelotsuse küsimusele vastata nii, et esiteks ei ole kalastiku ökoloogilise seisundi klassifitseerimine „väga heaks“ seotud üksnes häiretega, mis tulenevad „inimtekkelisest mõjust füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“, ja teiseks, et kalastiku ökoloogilise seisundi klassifitseerimine „heaks“ ja „keskmiseks“ viitab üksnes häiretele, mis on tingitud „inimtegevuse mõjust füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“ ( 22 ). |
31. |
Analüüsitavate määratluste keerukas, ebatäpne ja vastuoluline sõnastus muudab nende sätete kohaldamise siiski äärmiselt raskeks ja eeldab vajadust kõrvaldada need raskused kontekstipõhise ja teleoloogilise tõlgendamise abil, võttes arvesse ka nende sätete tekkelugu. |
Asjasse puutuvate sätete kontekstipõhine tõlgendamine
32. |
Kalastiku ökoloogilise seisundi määratlus on esitatud direktiivi 2000/60 V lisa punktis 1.2 „Ökoloogilise seisundi klassifikatsioonide normmääratlused“. |
33. |
Selle lisa tabelis 1.2 „Jõgede, järvede, üleminekuvete ja rannikuvete üldmääratlus“ (edaspidi „ökoloogilise kvaliteedi üldmääratlus“) on muu hulgas esitatud jõgede, järvede, üleminekuvete ja rannikuvete ökoloogilise kvaliteedi üldmääratlus, mille alus on jõgede (punkt 1.2.1), järvede (punkt 1.2.2), üleminekuvete (punkt 1.2.3) ja rannikuvete (punkt 1.2.4) ökoloogilise seisundi konkreetsed määratlused ( 23 ). Iga pinnaveekategooria puhul peavad liikmesriigid ökoloogilise seisundi hindamiseks tuginema kolmele kvaliteedielementide kategooriale, nimelt bioloogilisele kvaliteedielemendile, füüsikalis-keemilistele kvaliteedielementidele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele, kusjuures kõigil nendel kvaliteedielementidel on konkreetsed parameetrid ( 24 ). |
34. |
Seega määratletakse nende kolme kvaliteedielemendi ökoloogiline seisund põhimõtteliselt sõltumatult, kuna kalastikku analüüsitakse bioloogilise kvaliteedielemendi kontekstis, mitte hüdromorfoloogiliste ning füüsikalis-keemiliste kvaliteedielementide kontekstis. Kuigi kalastiku ökoloogilise seisundi määratlus kuulub küll bioloogiliste kvaliteedielementide hulka, viitab see „hea seisundi“ ja „keskmise seisundi“ kategooriate (kuid mitte „väga hea seisundi“ kategooria) puhul ise füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele ( 25 ). |
35. |
Selles kontekstis pean otstarbekaks tõlgendada kalastiku ökoloogilise seisundi määratlust pinnavee ökoloogilise kvaliteedi üldise määratluse alusel. |
36. |
Esiteks „väga hea seisundi“ kategooria puhul on ökoloogilise kvaliteedi üldmääratluses viidatud asjaolule, et „[p]innaveekogu bioloogiliste kvaliteedielementide väärtused vastavad kõnealuse tüübi normaalsetele näitajatele häirimatus olekus ning ei ilmuta mingeid või ilmutavad üksnes tühiseid kõrvalekaldeid“ ning täpsustatud, et „[n]eed on tüübispetsiifilised tingimused ja kooslused“ ( 26 ). Seega bioloogiliste kvaliteedielementide puhul ei viita see määratlus inimtekkelistele füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste kvaliteedielementide väärtuste muutustele. |
37. |
Teiseks nõuab see määratlus „hea seisundi“ ja „keskmise seisundi“ kategooriate puhul vastavalt, et „[p]innaveekogutüübi bioloogiliste kvaliteedielementide väärtused näitavad väheses ulatuses inimtegevusest tulenevaid kõrvalekaldeid, kuid erinevad vastava pinnaveekogutüübi normaalsetest näitajatest häirimatus olekus üksnes vähesel määral“ („hea seisundi“ kategooria), ning et need väärtused „erinevad vastava pinnaveekogutüübi normaalsetest näitajatest häirimatus olekus mõõdukas ulatuses“ ja „ilmutavad mõõdukal määral inimtegevusest tulenevaid kõrvalekaldeid ning on oluliselt rohkem häiritud kui hea seisundi tingimustes“ („keskmise seisundi“ kategooria). |
38. |
Seega ei viita pinnavee ökoloogilise kvaliteedi üldine määratlus häiringutele, mis on seotud konkreetsete põhjustega, nagu füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste kvaliteedielementide väärtuste inimtekkelised muutused ( 27 ). |
39. |
Neil asjaoludel näib mulle esiteks „väga hea seisundi“ kategooria puhul, et väljendid, mida kasutatakse ühtaegu nii ökoloogilise kvaliteedi üldises määratluses kui ka kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemisel, ei võimalda piirata hindamist füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste häirete või kõrvalekalletega ( 28 ). |
40. |
Teiseks, mis puudutab „hea seisundi“ ja „keskmise seisundi“ kategooriaid, siis märgin kõigepealt, et kalastiku ökoloogilise kvaliteedi ja ökoloogilise seisundi üldises määratluses on minu arvates vahet tegemata ja juhuslikult mainitud kas „inimtegevuse mõju“ või „inimtegevusest tingitud kõrvalekallete“ või lihtsalt „häiringute“ või „kõrvalekallete“ (mis ei ole põhimõtteliselt seotud inimtegevusega) olemasolu. Võttes aga arvesse, et neid ebatäpseid ja ebajärjekindlaid sõnastusi on raske tõlgendada, näib mulle kõigepealt, et kuigi kõik need viited osutavad (otseselt või kaudselt) inimsekkumisele ( 29 ), on see tingitud asjaolust, et kõnealused häired on tavaliselt põhjustatud inimtegevusest, mitte liidu seadusandja kavatsusest piirata seda hindamist inimsekkumistega. Seejärel leian, et viiteid inimtegevuse mõjule füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele on kasutatud mitteammendavalt, et hõlmata mis tahes inimsekkumist, sest tavaliselt põhjustavad bioloogiliste kvaliteedielementide ja seega kalastiku muutumist just sellised (füüsikalis-keemilist ja hüdromorfoloogilist laadi) mõjud ( 30 ). Lõpuks, kuna „hea“ ja „keskmine“ seisund määratletakse samade näitajate põhjal nagu „väga hea“ seisund (sõltuvalt tuvastatud erinevusest), oleks minu arvates vastuoluline võtta viimati nimetatud seisundi hindamisel arvesse kõiki häireid ning jätta mõned neist häiretest arvesse võtmata, kui tuleb mõõta erinevust selle seisundi ning hea ja keskmise seisundi vahel. |
41. |
Need kaalutlused sunnivad mind eelotsuse küsimustele vastama nii, et kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemisel tuleb arvesse võtta igasugust inimtegevusest tingitud häiringut või muutust. |
Asjasse puutuvate sätete tekkelugu
42. |
Asjasse puutuvate sätete tekkeloo kohta märgin, et direktiivi 2000/60 ja täpsemalt selle V lisa sõnastus tekitas palju arutelusid. |
43. |
Komisjoni esimesed direktiiviettepanekud ( 31 ) rajasid ökoloogilise seisundi määratlused kirjeldavatele elementidele, ilma konkreetset mõju nõudmata ( 32 ). Viited „inimtegevuse mõjule“ ja eelkõige „inimtegevuse mõju füüsikalis-keemilistele või hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“ lisati seadusandliku menetluse käigus ( 33 ). Kuna aga nende muudatuste mõtet ei ole sõnaselgelt selgitatud, näib mulle, et sellest asjaolust ei saa konkreetseid tagajärgi tuletada ( 34 ). |
44. |
Seega ei anna asjaomaste sätete tekkeloo uuring minu arvates mingit tarvilikku teavet eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele vastamiseks. |
Asjasse puutuvate sätete teleoloogiline tõlgendamine
45. |
Direktiiv 2000/60 on raamdirektiiv, mis on vastu võetud EÜ artikli 175 lõike 1 (nüüd ELTL artikli 192 lõige 1) alusel. Mainitud direktiivis on sätestatud vee kaitsmiseks ühised põhimõtted ja üldine tegevusraamistik ning tagatud liidus üldiste vee kaitse ja säästva kasutuse põhimõtete ja struktuuride kooskõlastamine ja integreerimine ning kaugemas perspektiivis ka edasiarendamine. Direktiiviga sätestatud ühiseid põhimõtteid ja üldist tegevusraamistikku peavad liikmesriigid edasi arendama, võttes direktiivis sätestatud tähtaegade jooksul vastu konkreetseid meetmeid. Siiski ei ole direktiivi eesmärk liikmesriikide veevaldkonda reguleeriva seadusandluse täielik ühtlustamine ( 35 ). |
46. |
Kõnealuse direktiivi artikli 1 punkti a kohaselt on selle eesmärk kehtestada maismaa pinnavee, üleminekuvee, rannikuvee ja põhjavee kaitse raamistik, mis hoiab ära veeökosüsteemide ning otseselt veeökosüsteemidest sõltuvate maismaaökosüsteemide seisundi halvenemist ning kaitseb ja parandab nende seisundit, kaitstes samuti maismaaökosüsteeme ja neist otseselt sõltuvaid märgalasid, pidades silmas nende veevajadust ( 36 ). |
47. |
Keskkonnaalaseid eesmärke, mille liikmesriigid peavad pinnavee osas saavutama, on täpsustatud nimetatud direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis a, mis – nagu on täpsustatud Euroopa Kohtu praktikas – näeb ette kaks eraldiseisvat, kuid omavahel lahutamatult seotud eesmärki. Esiteks peavad liikmesriigid sama direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti a alapunkti i kohaselt rakendama vajalikud meetmed, et ära hoida kõigi pinnaveekogude seisundi halvenemine (halvenemise ärahoidmise kohustus). Teiseks kaitsevad, parandavad ja taastavad liikmesriigid vastavalt direktiivi 2000/60 artikli 4 lõike 1 punkti a alapunktidele ii ja iii kõiki pinnaveekogusid eesmärgiga saavutada nende „hea seisund“ hiljemalt 2015. aasta lõpuks (parandamiskohustus) ( 37 ). Nii parandamiskohustuse kui ka veekogude seisundi halvenemise ärahoidmise kohustusega soovib liidu seadusandja saavutada kvaliteedis seatud eesmärgid, see tähendab pinnaveekogude hea seisundi, hea ökoloogilise potentsiaali ja hea keemilise seisundi säilitamise ja taastamise ( 38 ). |
48. |
Selles kontekstis ei piirdu direktiivi 2000/60 artikli 4 lõike 1 punkt a üksnes majandamise planeerimisega seonduvate eesmärkide programmilise toote, vaid sellel on direktiiviga ette nähtud menetluse igas etapis siduv mõju, niipea kui asjaomase veekogu ökoloogiline seisund on kindlaks tehtud. See säte ei sisalda seega üksnes põhimõttelisi kohustusi, vaid puudutab ka konkreetseid projekte ( 39 ). |
49. |
Liikmesriigi pädevad asutused peavad projektile loa andmise menetluses ja seega enne otsuse tegemist direktiivi 2000/60 artikli 4 lõike 1 alusel kontrollima, kas see projekt võib tuua veele kaasa negatiivseid tagajärgi, mis on vastuolus kohustustega hoida ära pinnaveekogude ja põhjaveekogumi seisundi halvenemine ning seda parandada ( 40 ). |
50. |
Neil asjaoludel näib mulle – nagu väidab komisjon –, et veeökosüsteemide seisundi täielikku kaitset (säilitamine ja parendamine) oleks igal juhul raske tagada, kui järvede kalastiku seisundi hindamisel tuleks jätta tähelepanuta inimtegevusest põhjustatud häired (kalade või muude liikide liigilises koosseisus ja arvukuses), mis ei ole tingitud füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste kvaliteedielementide muutumisest ( 41 ). |
51. |
Lisaks, nagu väidab Austria valitsus, näib, et kitsas tõlgenduses, mille kohaselt ei tule kalanduse ökoloogilise seisundi suhtes kohaldatava „väga hea“ seisundi määratluses teatavaid inimtekkelisi muutusi arvesse võtta, ei ole „kalastiku“ element ise asjasse puutuv ( 42 ). Direktiivi 2000/60 eesmärke silmas pidades oleks raske nõustuda sellega, et teatav kalastiku halvenemine (näiteks kalavarude halvenemine, kui see on asjakohane) ei mõjuta kalastiku kvaliteedi klassifitseerimist vastavalt selle direktiivi V lisa asjakohastele sätetele. |
52. |
Seetõttu näib mulle, et asjakohaste sätete teleoloogiline tõlgendus kinnitab, et kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemisel tuleb arvesse võtta kõiki häireid kalavarude liigilises koosseisus ja arvukuses ning nende kalakoosluste ealistes struktuurides. |
Kokkuvõtvad kaalutlused
53. |
Kordan oma seisukohta, et kalavarude majandamise meetmeid tuleb pidada meetmeteks, millel on inimtekkeline mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele. Selline tõlgendus muudaks eelotsuse küsimused asjakohatuks selles mõttes, et need kalavarude majandamise meetmed kuuluvad igal juhul mõiste „inimtegevuse mõju füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“ määratluse alla ning neid tuleb võtta arvesse kalastiku kõigi ökoloogiliste seisundite määratlemisel. |
54. |
Pärast selle täpsustamist ja jättes asjakohase faktilise raamistiku määratlemise eelotsusetaotluse esitanud kohtu hooleks, käsitlesin üldisemat küsimust, kas kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemisel tuleb arvesse võtta kõiki inimtekkelise mõjuga meetmeid, kusjuures viidet füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele ei tohi tõlgendada nii, et see piirab kõigi teiste inimtekkelise mõjuga meetmete asjakohasust. |
55. |
Eeltoodut arvestades teen ettepaneku vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele, et kalastiku ökoloogilise seisundi määratlemist „väga heaks seisundiks“, „heaks seisundiks“ ja „keskmiseks seisundiks“ tuleb tõlgendada nii, et „inimtegevusest põhjustatud häirete“ all tuleb mõista igasugust inimtegevusest tingitud häirimist, sealhulgas mis tahes muutust, mis võib mõjutada kalade liigilist koosseisu ja arvukust. |
Ettepanek
56. |
Eespool esitatud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Verwaltungsgerichtshofi (Austria kõrgeim halduskohus) eelotsuse küsimustele järgmiselt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, V lisa tabelis 1.2.2 toodud bioloogilise kvaliteedielemendi „Kalastik“ määratlemist „väga heaks seisundiks“, „heaks seisundiks“ ja „keskmiseks seisundiks“ tuleb tõlgendada nii, et „inimtegevusest põhjustatud häirete“ all tuleb mõista igasugust inimtegevusest tingitud häirimist, sealhulgas mis tahes muutust, mis võib mõjutada kalade liigilist koosseisu ja arvukust. |
( 1 ) Algkeel: prantsuse.
( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiv, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (EÜT 2000, L 327, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 275).
( 3 ) Üks erikategooria (punkt 1.2.5) puudutab lõpuks „oluliselt muudetud või tehisveekogusid“.
( 4 ) BGBl., 215/1959.
( 5 ) BGBl. I, 73/2018, edaspidi „WRG“.
( 6 ) Täpsemalt tuli järve bioloogilise kvaliteedielemendi „Kalastik“ seisund liigitada „mitterahuldavaks“, kuna järve kalade liigiline koosseis ja arvukus erinevad tüübispetsiifilistest kooslustest. Kaheksast algsest kalaliigist esineb veel ainult kuut liiki, samal ajal kui kalapopulatsioonide halva majandamise tõttu on neisse sisse tulnud üheksa võõrliiki.
( 7 ) Kuigi paadiangaari ehitamine ei too kaasa järve üldise seisundi muutumist, ei too see kaasa ka pinnavee seisundi paranemist, kuna see ehitis, mis peaks asuma ranniku lähedal, tõrjub kalade kudemispaigad sealt välja.
( 8 ) Nende meetmete hindamine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul Landesverwaltungsgericht Kärnteni (Kärnteni liidumaa halduskohus) ülesanne.
( 9 ) Kuna need meetmed vastutavad käesoleval juhul järve kalastiku seisundi halvenemise eest.
( 10 ) Vt 1. juuli 2015. aasta kohtuotsus Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2015:433, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
( 11 ) Nimelt kasutab enamus keeleversioone mõisteid, mis tähistavad üldiselt põhjust, mis tuleneb ilma vahet tegemata igasugusest inimese sekkumisest, näiteks omadussõnad „antrotpogen“ saksa ja „anthropogénique“ prantsuse keeleversioonis, mis koosnevad kreekakeelsetest sõnadest „άνθρωπος“ (inimene) ja „γένος“ (päritolu).
( 12 ) Teisisõnu on inimtekkelise mõjuga meetmete üldkategoorias olemas ühelt poolt meetmed, mis mõjutavad füüsikalis-keemilisi ja hüdromorfoloogilisi kvaliteedielemente, ja teiselt poolt meetmed, millel on muu mõju, näiteks kalavarude majandamise meetmed.
( 13 ) Need menetlusosalised väljendavad siiski erinevaid seisukohti küsimuses, kas inimtekkelist mõju, mis ei puuduta füüsikalis-keemilisi ja hüdromorfoloogilisi kvaliteedielemente (sealhulgas kalavarude majandamise meetmeid), tuleb bioloogilise kvaliteediseisundi „Kalastik“ liigitamisel arvesse võtta, kuna Austria valitsus teeb ettepaneku vastata jaatavalt, samas kui apellant ja Iiri valitsus pakuvad välja eitava vastuse.
( 14 ) Sellega seoses mainib komisjon mitut teadusuuringut.
( 15 ) Märgin, et termin „hüdromorfoloogilised“ viitab veekogude konfiguratsioonile, kuna see sõna koosneb kreekakeelsetest sõnadest „ύδωρ“ (vesi), „μορφή“ (kuju) ja „λόγος“ (uurimine). Nagu nähtub veebisaidilt WISE-Freshwater, mida haldab Euroopa Keskkonnaamet (EEA), „hydromorphology refers to the hydrological, morphological and river continuity conditions of rivers, lakes, estuaries and coastal waters in undisturbed state“. See dokument on kättesaadav (ainult inglise keeles) järgmisel aadressil: https://water.europa.eu/freshwater/europe-freshwater/freshwater-themes/hydromorphology.
( 16 ) Minu arvates, kui kalapopulatsioon muutub peamiselt arvukuse, vanuse ja veekogus esinevate liikide poolest, siis toob see paratamatult kaasa muutusi veekogu füüsikalis-keemilistes ja hüdromorfoloogilistes elementides. See muutus mõjutab vähemalt kalade toiduallikaid, fütoplanktonit, fütobentost ja põhjaloomastikku, mis mõjutab vee kvaliteeti, isegi kui need muutused ei ole tingitud inimtegevusest, vaid looduslikest põhjustest, näiteks kalade haigustest.
( 17 ) Nimelt peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes on ainsana pädev hindama põhikohtuasja faktilisi asjaolusid, kontrollima, kas kõnealuseid kalavarude majandamise meetmeid saab pidada (antropogeenseteks) meetmeteks, mis mõjutavad füüsikalis-keemilisi ja hüdromorfoloogilisi kvaliteedielemente (vt analoogia alusel 4. mai 2023. aasta kohtuotsus Glavna direktsia Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto (öötöö) (C‑529/21–C‑536/21 ja C‑732/21–C‑738/21, EU:C:2023:374, punkt 57)).
( 18 ) Vt selle kohta 13. juuli 2023. aasta kohtuotsus Ferrovienord (C‑363/21 ja C‑364/21, EU:C:2023:563, punktid 52–55 ning seal viidatud kohtupraktika). Euroopa Kohus on nimelt pädev otsustama üksnes liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse üle eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud faktilises ja õiguslikus olukorras, ilma et ta saaks seda kahtluse alla seada või selle õigsust kontrollida, kuna Euroopa Kohus saab liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotluse jätta läbi vaatamata vaid siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega mingit seost, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus.
( 19 ) Soovimata sekkuda eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse käesolevas asjas asjakohaste sätete kohaldamisel, tekib mul lisaks küsimus, kas põhikohtuasjas kõne all olevad kalavarude majandamise meetmed ei kuulu nende kahe tingimuse kohaldamisalasse. Sellisel juhul oleksid need meetmed asjakohased kalastiku seisundi klassifitseerimiseks „väga heaks“, sõltumata sellest, kas need kuuluvad inimtekkeliste häirete valda ja täpsemalt inimtekkelise mõju alla füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele.
( 20 ) Sisuliselt on kaks esimest tingimust („liigiline koosseis, arvukus ja olemasolu“) minu arvates seotud olemasolevate liikide arvukusega ja kolmas tingimus („kalakoosluste ealine struktuur“) nende kvaliteediga.
( 21 ) Eelotsusetaotluse esitanud kohus ja huvitatud isikud tõlgendavad kalastiku ökoloogilise seisundi määratlusi lihtsamalt, kuid ebatäpsemalt, kuna nad eristavad ühelt poolt kalastiku seisundi klassifitseerimist „väga heaks“, mille alus on „inimtegevusest tingitud häiringute“ (lihtsalt) puudumine, ja teiselt poolt kalastiku seisundi klassifitseerimist „heaks“ ja „keskmiseks“, mis põhineb sellel, et esinevad „inimtegevuse mõjudest füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele põhjustatud häiringud“.
( 22 ) Kui aga rangelt järgida määratluste sõnastust, on lahendus veelgi keerulisem. Alustuseks ei puuduta kalastiku ökoloogilise seisundi liigitamine „väga heaks“ mitte ainult häireid, mis on tingitud „inimtegevuse mõjust füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“, vaid ka muid „häireid“ (lihtsalt), mis on seotud liigilise koosseisu ja arvukusega, ning muid „inimtegevusest põhjustatud häireid“, mis on seotud kalakoosluse ealiste struktuuridega. Seejärel viitab kalastiku ökoloogilise seisundi klassifitseerimine „heaks“ häiretele, mis on tingitud „inimtegevuse mõjust füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“, mis on seotud liigilise koosseisu ja arvukusega või kalakoosluse ealise struktuuriga (ja viimasel juhul viitab see ka häirete esinemisele konkreetse liigi paljunemises või arengus). Lõpuks viitab kalastiku ökoloogilise seisundi liigitamine „keskmiseks“ häiretele, mis on tingitud „inimtegevuse mõjust füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“ seoses liigilise koosseisu ja arvukusega, ning „inimtegevusest tingitud häiringutele“ (lihtsalt) seoses kalakoosluse ealise struktuuriga.
( 23 ) Lõpuks puudutab üks erikategooria (punkt 1.2.5) oluliselt muudetud või tehisveekogusid, millele kohaldatakse samalaadset, kuid mitte identset lähenemisviisi.
( 24 ) Näiteks bioloogiliste kvaliteedielementide puhul on tegemist fütoplanktoni, makrofüüdide ja põhjataimestiku, selgrootute põhjaloomade ja kalastiku hindamisega. Nagu märgib kohtujurist Jääskinen oma ettepanekus kohtuasjas Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2014:2324, punkt 47), tuleneb pinnaveekogu ökoloogiline seisund selle veekoguga seotud veeökosüsteemide struktuuri ja toimimise hindamisest. See määratakse kindlaks teaduslikku laadi mehhanismi abil, mis põhineb kvaliteedielementidel, nimelt bioloogilistel (taime- ja loomaliigid), hüdromorfoloogilistel ja füüsikalis-keemilistel kvaliteedielementidel, mida hinnatakse näitajate alusel (nt selgrootute või kalade esinemine vooluveekogudes).
( 25 ) Seda arvestades ja soovimata sekkuda eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse põhikohtuasja asjaolude kvalifitseerimisel, arvan, et on raske ette kujutada järve (ja eelkõige kalastiku) ökoloogilise kvaliteedi inimtegevusest põhjustatud häireid, mis ei ole füüsikalis-keemilised või hüdromorfoloogilised. Lisaks viitavad hüdromorfoloogiliste ja füüsikalis-keemiliste kvaliteedielementide samad määratlused ise korduvalt „bioloogiliste kvaliteedielementide väärtustele“, mis näitab, et need elemendid on teataval määral kattuvad.
( 26 ) Ökoloogilise kvaliteedi üldmääratluses on mainitud ka seda, et „[p]innaveekogutüübi füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste kvaliteedielementide väärtuses ei ole inimtekkelisi muutusi või on need tühised, võrreldes kõnealuse tüübi normaalsete näitajatega häirimatus olekus“. See viide ei ole käesoleval juhul siiski asjakohane, sest see viitab minu arvates selgelt füüsikalis-keemilistele ja hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele, mida on täpsustatud direktiivi 2000/60 V lisa tabeli 1.2.2 konkreetsetes jagudes ja mis ei puuduta mõiste „kalastik“ määratlust, mida reguleeritakse selle tabeli osas, mis puudutab bioloogilist kvaliteedielementi.
( 27 ) Märgin, et viide füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste kvaliteedielementide väärtuse inimtekkelistele muutustele puudub ka „mitterahuldava“ ja „halva“ seisundi kategooriate puhul. Need kategooriad on määratletud üksnes ökoloogilise kvaliteedi üldmääratluses ja need ei ole seotud kalastiku ökoloogilise seisundi määratlusega. Lisaks ei sisalda erinevalt kalastiku määratlusest muude bioloogiliste kvaliteedielementide määratlused järvede puhul (nt fütoplankton, makrofüüdid ja põhjataimestik ning selgrootud põhjaloomad) mingit piirangut kõnealuste põhjuste liikidele (nt inimtekkelistele muutustele). See järeldus ei ole siiski kalastiku määratluse puhul asjakohane, kuna ei ole välistatud, nagu väidab komisjon, et liidu seadusandja soovis teha vahet kalastiku ja muude bioloogiliste kvaliteedielementide vahel.
( 28 ) Vastupidi, mulle näib, et mõlemas määratluses kasutatud sõnastust võib tõlgendada nii, et see läheb „inimtekkelistest“ häiringutest isegi kaugemale, et hõlmata igasugust häirimist, mis ei ole käesoleval juhul siiski asjakohane, kuna kalavarude majandamise meetmed on kahtlemata inimtekkelised.
( 29 ) Nimelt, isegi kui mõisteid „häiringud“ või „kahjustus“ kasutatakse ilma ühegi muu viiteta, näib mulle, et liidu seadusandja soovis viidata inimsekkumistele lihtsalt põhjusel, et enamikus olukordades on järvede ökoloogilise kvaliteedi halvenemise põhjus just niisugused sekkumised.
( 30 ) Üldisemalt näib mulle ilmne, et veeökosüsteemi erinevad kvaliteedielemendid on omavahel seotud. See on veelgi ilmsem, kui asuda seisukohale, et V lisa punktis 1.2.2 esitatud samad (konkreetsed) tabelid füüsikalis-keemiliste ja hüdromorfoloogiliste kvaliteedielementide kohta (seega bioloogilise elemendi erinevad elemendid) viitavad ise mitmel korral bioloogiliste kvaliteedielementide puhul näidatud väärtustele (vt ka käesoleva ettepaneku joonealune märkus 25).
( 31 ) Vt ettepanek: nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (KOM(97)49 (lõplik) (EÜT 1997, C 184, lk 20)); muudetud ettepanek: nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (KOM(97)614 (lõplik) (EÜT 1998, C 16, lk 14)), ja muudetud ettepanek: nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (KOM(98)76 (lõplik) (EÜT 1998, C 108, lk 94)).
( 32 ) Vt konkreetselt järvede kohta eelkõige nõukogu direktiivi, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (KOM(98)76 (lõplik), muudetud ettepaneku V lisa tabelis 1.1.2.2 esitatud kalastiku ökoloogilise seisundi määratlus („väga hea“, „hea“ ja „keskmine“).
( 33 ) Kui ma ei eksi, ilmusid viited „inimtegevuse mõjule“ ja „inimtegevuse mõju füüsikalis-keemilistele või hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“ esimest korda komisjoni arvamuses vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 punktile c Euroopa Parlamendi muudatusettepanekute kohta nõukogu ühises seisukohas, mis käsitleb ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (KOM (2000) 219 (lõplik)).
( 34 ) Lisaks, nagu märgib komisjon, ei usu ma, et sellest võiks järeldada, et liidu seadusandja soovis vältida vastuolusid kalanduspoliitikaga, nagu arvab eelotsusetaotluse esitanud kohus ja väidab apellant. Kalanduspoliitika enda suhtes, mida ei ole selle sõnastuse allikana mainitud, tuleb kohaldada keskkonna ja kalavarude kaitseks vajalikke piiranguid. Sellega seoses ei ole piisav direktiivi 2000/60 põhjenduses 16 sisalduv üldine viide vajadusele integreerida vee kaitse ja säästev majandamine veelgi enam muudesse ühenduse poliitikavaldkondadesse, näiteks kalanduspoliitika. Kui seadusandja oleks nii soovinud, ei oleks ta seda saavutanud, võttes arvesse, et erinevus lühiajaliste „inimtegevuse mõjude“ ja „inimtegevuse mõju füüsikalis-keemilistele või hüdromorfoloogilistele kvaliteedielementidele“ vahel on vähetähtis.
( 35 ) Vt 24. juuni 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (Doñana loodusala halvenemine) (C‑559/19, EU:C:2021:512, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
( 36 ) Selle kohta märkis kohtujurist Jääskinen oma ettepanekus kohtuasjas Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2014:2324, punkt 39), et direktiivi 2000/60 kaugem eesmärk on tagada kõigi liidu pinna- ja põhjavete vastavus „hea seisundi“ kriteeriumile aastaks 2015 (vt ka selle direktiivi põhjendus 25).
( 37 ) Vt 1. juuli 2015. aasta kohtuotsus Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2015:433, punkt 39). Selles kohtuotsuses (punkt 40) täpsustas Euroopa Kohus veel, et need kaks eesmärki on pärit direktiivi 2000/60 ettevalmistavatest materjalidest. Mis puudutab kohustust hoida ära pinnavee seisundi halvenemine, siis võisid kõnealused sätted nende esimeses redaktsioonis tähendada, et pärast seda, kui direktiiv 2000/60 on vastu võetud, on lubatud „heast seisundist“ kõrgemasse seisundiklassi liigitatud veekogude seisundi halvenemine kuni selleni, mil nende seisund hinnatakse „heaks“. Seetõttu tegi Euroopa Parlament muudatusettepaneku, mis võimaldaks vahet teha kohustusel jõuda „hea seisundini“ ning kohustusel hoida ära halvenemist, ning pakkus variandi lisada direktiivi artikli 4 lõikesse 1 uus taane, mis kehtestaks just viimati nimetatud kohustuse.
( 38 ) Vt 1. juuli 2015. aasta kohtuotsus Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2015:433, punkt 41) ning minu ettepanek kohtuasjas Sweetman (C‑301/22, EU:C:2023:697, punkt 52).
( 39 ) Vt 5. mai 2022. aasta kohtuotsus Association France Nature Environnement (ajutine mõju pinnaveele) (C‑525/20, EU:C:2022:350, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
( 40 ) Vt 5. mai 2022. aasta kohtuotsus Association France Nature Environnement (ajutine mõju pinnaveele) (C‑525/20, EU:C:2022:350, punkt 26). Kui liikmesriigid hindavad konkreetse programmi või projekti vastavust vee kvaliteedi halvenemise ärahoidmise eesmärgile, peavad nad arvesse võtma lühiajalist pikaajaliste tagajärgedeta ajutist mõju sellele, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et selline mõju on oma olemuselt asjaomase pinnaveekogu seisundile suhteliselt väike ega too kaasa selle „halvenemist“ direktiivi 2000/60 artikli 4 tähenduses. Kui pädevad riigisisesed asutused teevad programmile või projektile loa andmise menetluses kindlaks, et see võib põhjustada sellise halvenemise, võib kõnealusele programmile või projektile, isegi kui selline halvenemine on ajutine, anda loa üksnes juhul, kui selle direktiivi artikli 4 lõikes 7 sätestatud tingimused on täidetud (vt 5. mai 2022. aasta kohtuotsus Association France Nature Environnement (ajutine mõju pinnaveele) (C‑525/20, EU:C:2022:350, punkt 45)). Pinnaveekogu seisundi halvenemine tekib niipea, kui vähemalt üks kvaliteedielement direktiivi V lisa tähenduses on langenud ühe klassi võrra, isegi kui see langus ei too kaasa kogu pinnaveekogu madalamat klassifitseerimist. Kui aga asjaomane kvaliteedielement selle lisa tähenduses on juba kõige madalamasse klassi kantud, kujutab selle elemendi mis tahes halvenemine endast pinnaveekogu „seisundi halvenemist“ direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti a alapunkti i tähenduses (vt 1. juuli 2015. aasta kohtuotsus Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, C‑461/13, EU:C:2015:433, punkt 69).
( 41 ) Euroopa Kohus on muide täpsustanud, et veekogu seisundi halvenemise ärahoidmise kohustus säilitab niisiis kogu oma kasuliku mõju, tingimusel et see hõlmab kõiki muutusi, mis võivad kahjustada direktiivi 2000/60 põhieesmärgi saavutamist (vt 28. mai 2020. aasta kohtuotsus Land Nordrhein-Westfalen (C‑535/18, EU:C:2020:391, punkt 100).
( 42 ) Enamus keeleversioone kasutab mõisteid, mis tähistavad kõiki pinnavees elutsevaid kalu, näiteks „Fischfauna“ saksa ja „ichtyofaune“ prantsuse keeleversioonis.