EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
11. aprill 2019 ( *1 )
Eelotsusetaotlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Lugano II konventsioon – Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – II jaotis, 5. jagu (artiklid 18–21) – Kohtualluvus töölepingute puhul
Kohtuasjas C‑603/17,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Supreme Court of the United Kingdomi (Ühendkuningriigi kõrgeim kohus) 20. oktoobri 2017. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 20. oktoobril 2017, menetluses
Peter Bosworth,
Colin Hurley
versus
Arcadia Petroleum Limited jt,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: Euroopa Kohtu asepresident R. Silva de Lapuerta esimese koja presidendi ülesannetes (ettekandja), kohtunikud A. Arabadjiev, E. Regan, C. G. Fernlund ja S. Rodin,
kohtujurist: H. Saugmandsgaard Øe,
kohtusekretär: vanemametnik L. Hewlett,
arvestades kirjalikku menetlust ja 13. septembri 2018. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
– |
P. Bosworth ja C. Hurley, esindajad: A. Briggs, QC, D. Foxton, QC, barrister R. Eschwege, solicitor T. Greeno ja solicitor A. Forster, |
– |
Arcadia Petroleum Limited jt, esindajad: M. Howard, QC, barrister F. Pilbrow, barrister N. Venkatesan, solicitor S. Trevan, solicitor J. Kelly ja solicitor T. Snelling, |
– |
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Heller ja M. Wilderspin, |
– |
Šveitsi valitsus, esindaja: M. Schöll, |
olles 24. jaanuari 2019. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1 |
Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada 30. oktoobril 2007 allkirjastatud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni, mis on ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 27. novembri 2008. aasta otsusega 2009/430/EÜ (ELT 2009, L 147, lk 1; edaspidi „Lugano II konventsioon“), II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätteid. |
2 |
Eelotsusetaotlus esitati ühelt poolt Peter Bosworthi ja Colin Hurley ning teiselt poolt Arcadia Petroleum Limitedi ja teiste äriühingute vahelises kohtuvaidluses nõude üle hüvitada kahju, mida need äriühingud kandsid P. Bosworthi ja C. Hurley väidetava pettusliku tegevuse tõttu. |
Õiguslik raamistik
3 |
Lugano II konventsiooni artiklis 5 on sätestatud: „Isikut, kelle alaline elukoht on käesoleva konventsiooniga seotud riigis, saab kaevata käesoleva konventsiooniga seotud teises riigis:
[…]
[…]“. |
4 |
Konventsiooni artikli 18 lõikes 1 on sätestatud: „Töölepingutega seotud küsimuste puhul määratakse kohtualluvus kindlaks käesoleva jao kohaselt, ilma et see mõjutaks artikli 4 ja artikli 5 punkti 5 kohaldamist.“ |
5 |
Kõnealuse lepingu artikli 20 lõikes 1 on sätestatud: „Tööandja võib algatada kohtumenetluse ainult käesoleva konventsiooniga seotud sellise riigi kohtus, kus asub töötaja alaline elukoht.“ |
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
6 |
Arcadia London, Arcadia Singapore ja Arcadia Switzerland on äriühingud, mis tegelevad toornafta ja naftasaadustega kauplemisega. Need äriühingud kuuluvad Arcadia kontserni, mille 100% omanik on Farahead Holdings Ltd. |
7 |
P. Bosworth ja C. Hurley on Ühendkuningriigi kodanikud, kelle alaline elukoht on Šveitsis ja kes põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal olid vastavalt Arcadia kontserni chief executive officer (tegevjuht) ja chief financial officer (finantsjuht). Lisaks olid nad Arcadia Londoni, Arcadia Singapore’i ja Arcadia Switzerlandi juhatajad ning neil oli nende endi poolt või nende juhendamisel koostatud tööleping ühega nendest äriühingutest. |
8 |
Arcadia London, Arcadia Singapore, Arcadia Switzerland ja Farahead Holdings (edaspidi koos „Arcadia“) esitasid 12. veebruaril 2015 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Divisionile (Commercial Court) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), kuninglik osakond (kaubanduskolleegium), Ühendkuningriik) nõuded mitme isiku, nende hulgas ka P. Bosworthi ja C. Hurley vastu. Nende nõuete eesmärk oli saada hüvitist kahju eest, mida Arcadia kontsern oli kandnud pettuslike tehingute tõttu, mis on seotud sellesse kontserni kuuluvate äriühingutega. |
9 |
Arcadia hagiavalduses esitatud väited tuginevad õigusvastasele kokkuleppele õigusvastaste vahendite kasutamiseks (unlawful means conspiracy), usaldussuhtest tuleneva lojaalse ja heas usus tegutsemise kohustuse rikkumisele (breach of fiduciary duty) ja nende töölepingutest sõnaselgelt või vaikimisi tulenevate lepinguliste kohustuste rikkumisele (breach of express and/or implied contractual duties). |
10 |
P. Bosworth ja C. Hurley esitasid 9. märtsil 2015 avalduse, milles vaidlustasid Ühendkuningriigi kohtu pädevuse menetleda neid puudutavaid Arcadia kahju hüvitamise nõudeid, kuna nendele nõuetele tuleb kohaldada Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao sätteid, mis reguleerivad kohtualluvust töölepingute puhul, ning nimetatud sätete kohaselt tuleb kõnealused nõuded esitada nende alalise elukoha riigi ehk Šveitsi kohtusse. |
11 |
Selle vaidlustamise tagajärjel muutis Arcadia oma hagiavaldust. Ta loobus väitest, et rikutud on töölepingutest tulenevaid kohustusi, ja väitest, et neid kohustusi rikuti õigusvastase kokkuleppega õigusvastaste vahendite kasutamiseks. |
12 |
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), kuninglik osakond (kaubanduskolleegium), Ühendkuningriik) otsustas 1. aprilli 2015. aasta kohtuotsusega, et ta on pädev läbi vaatama nimetatud kahju hüvitamise nõude põhjenduseks esitatud väiteid, mis puudutavad õigusvastast kokkulepet õigusvastaste vahendite kasutamiseks (unlawful means conspiracy) ja usalduse kuritarvitamist (breach of fiduciary duty), välja arvatud selle viimase väite puhul asjaolusid, mis leidsid aset ajal, mil P. Bosworthil ja C. Hurleyl oli tööleping ühe Arcadia kontserni kuuluva äriühinguga, kuna selle kohtu sõnul on niisugused asjaolud seotud töölepingutega ja kuuluvad Lugano II konventsiooni artikli 20 lõike 1 kohaselt Šveitsi kohtute pädevusse. |
13 |
P. Bosworth ja C. Hurley esitasid selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Court of Appealile (England & Wales) (Civil Division) (apellatsioonikohus (Inglismaa ja Wales) (tsiviilosakond), Ühendkuningriik). |
14 |
See kohus jättis 19. augusti 2016. aasta kohtuotsusega apellatsioonkaebuse rahuldamata. P. Bosworth ja C. Hurley esitasid selle otsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse. |
15 |
Neil asjaoludel otsustas Supreme Court of the United Kingdom (Ühendkuningriigi kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
|
Menetluse suulise osa uuendamise taotlus
16 |
Pärast seda, kui kohtujurist esitas ettepaneku, palusid P. Bosworth ja C. Hurley Euroopa Kohtu kantseleisse saabunud dokumendis teha määrus menetluse suulise osa uuendamiseks Euroopa Kohtu kodukorra artikli 83 alusel. Oma taotluse põhjendamiseks väidavad nad sisuliselt, et kohtujurist on oma ettepaneku punktis 45 tuginenud vääradele faktilistele asjaoludele, mis ei vasta eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastatud faktilistele asjaoludele. |
17 |
Vastavalt kodukorra artiklile 83 võib Euroopa Kohus igal ajal, olles kohtujuristi ära kuulanud, avada või uuendada määrusega menetluse suulise osa, eelkõige kui ta leiab, et tal ei ole piisavalt teavet või kui pool on pärast suulise osa lõpetamist esitanud uue asjaolu, millel on otsustav tähtsus Euroopa Kohtu lahendile, või kui asja lahendamisel tuleks tugineda argumendile, mille üle pooled või Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklis 23 nimetatud huvitatud isikud ei ole vaielnud. |
18 |
Käesolevas asjas see nii ei ole. Olles kohtujuristi ära kuulanud, on Euroopa Kohus nimelt seisukohal, et tal on asja lahendamiseks kogu vajalik teave olemas ning kohtuasja ei ole vaja läbi vaadata lähtuvalt uuest asjaolust, mis oma olemuselt võib olla lahendi tegemisel otsustava tähtsusega, ega argumendist, mille üle ei ole Euroopa Kohtus vaieldud. |
19 |
Sellest tulenevalt leiab Euroopa Kohus, et menetluse suulist osa ei ole põhjust uuendada. |
Eelotsuse küsimuste analüüs
20 |
Kuna esimene, kolmas ja neljas küsimus lähtuvad eeldusest, et lepingud, mille P. Bosworth ja C. Hurley olid teatavate Arcadia kontserni kuuluvate äriühingutega sõlminud, olid „töölepingud“ Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) tähenduses, siis on Euroopa Kohus seisukohal, et kõigepealt tuleb analüüsida teist küsimust. |
Teine küsimus
21 |
Oma teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätteid tuleb tõlgendada nii, et äriühingu ja füüsilise isiku vahel sõlmitud lepingut võib pidada „töölepinguks“ nende sätete tähenduses juhul, kui see isik saab otsustada või tegelikult otsustab lepingu tingimuste üle ning tal on pädevus selle äriühingu igapäevast tegevust ja omaenda ülesannete täitmist iseseisvalt juhtida, samas kui äriühingu aktsionäri(de)l on pädevus nimetatud leping lõpetada. |
22 |
Võttes arvesse, et nende sätete ja nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätete sõnastus on sama, on Euroopa Kohtu tõlgendus viimati nimetatud sätete kohta ülekantav Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätetele (vt selle kohta 4. detsembri 2014. aasta kohtuotsus H, C‑295/13, EU:C:2014:2410, punktid 31 ja 32). |
23 |
Et teha kindlaks, kas Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätted on kohaldatavad niisugusele olukorrale nagu põhikohtuasjas, tuleb analüüsida küsimust, kas P. Bosworthi ja C. Hurley puhul võib järeldada, et neil oli ühe Arcadia kontserni kuuluva äriühinguga „tööleping“ selle konventsiooni artikli 18 lõike 1 tähenduses ning seega võib neid pidada „töötajateks“ nimetatud konventsiooni artikli 18 lõike 2 tähenduses (vt selle kohta 10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Holterman Ferho Exploitatie jt, C‑47/14, EU:C:2015:574, punkt 34). |
24 |
Siinkohal olgu märgitud, et töötajaks kvalifitseerimist ei saa otsustada riigisisese õiguse alusel (10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Holterman Ferho Exploitatie jt, C‑47/14, EU:C:2015:574, punkt 36) ning Lugano II konventsiooni ja eelkõige selle artikli 18 täieliku mõju tagamiseks tuleb selles sisalduvaid õigusmõisteid tõlgendada autonoomselt ja kõikides lepinguosalistes riikides ühtemoodi (vt selle kohta 19. juuli 2012. aasta kohtuotsus Mahamdia, C‑154/11, EU:C:2012:491, punkt 42, ja 10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Holterman Ferho Exploitatie jt, C‑47/14, EU:C:2015:574, punkt 37). |
25 |
Seoses mõistega „töötaja“ tuleb märkida ka seda, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb see mõiste määratleda töösuhet iseloomustavate objektiivsete kriteeriumide põhjal, võttes arvesse asjaomaste isikute õigusi ja kohustusi. Töösuhte peamine tunnus on aga see, et isik teeb kindla aja jooksul teise isiku jaoks ja tema juhiste alusel tööd, mille eest ta saab tasu (vt eelkõige 20. septembri 2007. aasta kohtuotsus Kiiski, C‑116/06, EU:C:2007:536, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika). |
26 |
Siit järeldub, et töösuhe eeldab alluvussuhte olemasolu töötaja ja tööandja vahel ning niisuguse alluvussuhte olemasolu tuleb igal üksikjuhul hinnata lähtuvalt kõikidest pooltevahelisi suhteid iseloomustavatest asjaoludest ja tingimustest (10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Holterman Ferho Exploitatie jt, C‑47/14, EU:C:2015:574, punkt 46, ja 20. novembri 2018. aasta kohtuotsus Sindicatul Familia Constanţa jt, C‑147/17, EU:C:2018:926, punkt 42). |
27 |
Lisaks olgu märgitud, et Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sõnastuse kohaselt ei ole lepingu sõlmimine nendes sätetes ette nähtud valikulise kohtualluvuse kohaldamise eeltingimus, mistõttu – nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 34–36 märkis – ei välista formaalse lepingu puudumine niisuguse töösuhte olemasolu, mis kuulub mõiste „tööleping“ alla nimetatud sätete tähenduses. |
28 |
Siiski saab niisugust suhet pidada „töölepinguks“ Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätete tähenduses üksnes juhul, kui asjaomase äriühingu ja selle juhataja vahel on alluvussuhe. |
29 |
Käesoleval juhul tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmete kohaselt olid P. Bosworth ja C. Hurley vastavalt Arcadia kontserni chief executive officer ja chief financial officer; nad olid äriühingute Arcadia London, Arcadia Singapore ja Arcadia Switzerland juhatajad; neil oli nende endi poolt või nende juhendamisel koostatud tööleping ühega nendest äriühingutest, ja nad olid kogu aeg tegutsenud kõigi Arcadia kontserni kuuluvate äriühingute nimel. |
30 |
Eelotsusetaotlusest ilmneb veel, et P. Bosworthil ja C. Hurleyl oli kontroll selle isiku üle, kelle juures nad töötasid, samuti selle üle, kus ja mis tingimustel nad töötasid. |
31 |
Neil asjaoludel näib, et P. Bosworthil ja C. Hurleyl oli Arcadia suhtes märkimisväärne mõju ning sellest tuleb järeldada, et alluvussuhet ei olnud (vt selle kohta 10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Holterman Ferho Exploitatie jt, C‑47/14, EU:C:2015:574, punkt 47), ja seda olenemata sellest, kas neil oli osalus Arcadia aktsiakapitalis või mitte. |
32 |
Sellel puhul ei oma tähtsust asjaolu, et P. Bosworth ja C. Hurley olid vastutavad Arcadia kontserni aktsionäride ees, kellel oli Farahead Holdingsi kaudu õigus neid tööle võtta ja vallandada. |
33 |
Nimelt, nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 46 märkis, ei tähenda ei üldsuunised, mida juhataja saab enda juhitud äriühingu aktsionäridelt majandustegevuse suunamiseks, ega ka seadusega aktsionäridele ette nähtud kontrollimehhanismid iseenesest alluvussuhte olemasolu, mistõttu pelgalt asjaolust, et aktsionäridel on pädevus juhataja tagasi kutsuda, ei saa järeldada niisuguse suhte olemasolu. |
34 |
Siit järeldub, et äriühingu ja selle juhataja vahel sõlmitud lepingut ei saa niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas pidada „töölepinguks“ Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätete tähenduses. |
35 |
Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb teisele küsimusele vastata, et Lugano II konventsiooni II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätteid tuleb tõlgendada nii, et äriühingu ja selle juhina töötava füüsilise isiku vahel sõlmitud leping ei loo nende vahel alluvussuhet ning seetõttu ei või seda pidada „töölepinguks“ nende sätete tähenduses, kui see isik saab otsustada või tegelikult otsustab lepingu tingimuste üle ning tal on pädevus selle äriühingu igapäevast tegevust ja omaenda ülesannete täitmist iseseisvalt juhtida, isegi kui äriühingu aktsionäri(de)l on pädevus nimetatud leping lõpetada. |
Esimene, kolmas ja neljas küsimus
36 |
Võttes arvesse teisele küsimusele antud vastust, ei ole esimesele, kolmandale ega neljandale küsimusele vaja vastata. |
Kohtukulud
37 |
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata. |
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab: |
30. oktoobril 2007 allkirjastatud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni, mis on ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 27. novembri 2008. aasta otsusega 2009/430/EÜ, II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) sätteid tuleb tõlgendada nii, et äriühingu ja selle juhina töötava füüsilise isiku vahel sõlmitud leping ei loo nende vahel alluvussuhet ning seetõttu ei või seda pidada „töölepinguks“ nende sätete tähenduses, kui see isik saab otsustada või tegelikult otsustab lepingu tingimuste üle ning tal on pädevus selle äriühingu igapäevast tegevust ja omaenda ülesannete täitmist iseseisvalt juhtida, isegi kui äriühingu aktsionäri(de)l on pädevus nimetatud leping lõpetada. |
Allkirjad |
( *1 ) Kohtumenetluse keel: inglise.